Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

05 лютого 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа Друга Маріупольська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування (а.с. 2-6). Позовна заява\~мотивована тим,\~що [PERSON] \~на момент\~смерті,\~а саме\~18\~лютого 2021\~року була\~власником нерухомого\~майна -\~однокімнатної квартири\~ [ADDRESS] ;\~двокімнатної квартири\~ [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , [INFO] є донькою померлої, а отже спадкоємицею першої черги. 12 серпня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Фоміною А.В. за реєстровим номером 1-1847, яким заповіла позивачеві все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося. З метою оформлення спадщини на майно, позивач звернулась до Першої маріупольської державної нотаріальної контори 15.06.2021 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Державний нотаріус Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. прийняла заяву позивача про прийняття спадщини, відкрив спадкову справу № 67828448. Станом на 24 лютого 2022 року спадкова справа перебувала на зберіганні в Першій маріупольській державній нотаріальній конторі, оскільки ще не булі завершені всі необхідні законні процедури, що супроводжують процес оформлення прийняття спадщини, розташованій за адресою: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, буд. 21. Після 24 лютого 2022 року Перша маріупольська державна нотаріальна контора (код ЄДРПОУ 02888337) свою діяльність не здійснювала. Позивач звернулась до Міністерства юстиції України із запитом про місце здійснення нотаріальної діяльності Першої маріупольської державної нотаріальної контори та можливості отримання свідоцтва про право на спадщину. Листом начальника міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 31205/ПІ/Л/208/23/15.1 від 06.07.2023 року повідомлено, що документи нотаріального діловодства та архіву Першої маріупольської ДНК до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження неможливо. Також зазначено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу необхідна вже заведена у Першій маріупольській ДНК спадкова справа. Оскільки оформити спадкові права позивача в нотаріальному порядку неможливо, позивач може визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Отже, як зазначалось вище, доступ до спадкової справи, заведеної 15.06.2021 року державним нотаріусом Першої маріупольської ДНК Кулініч В.М. № 67828448 після смерті [PERSON] , наразі відсутній, оскільки документи залишилися у приміщенні нотаріальної контори у м. Маріуполі та не були вивезені у зв`язку із веденням активних бойових дій. \~ \~ \~ \~За таких обставин, отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріуса є неможливим. Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку, що позбавляє позивача реалізувати своє право на спадкування через органи нотаріату, позивач змушена звернутися до суду. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 30,5 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м.; квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,6 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. Ухвалою\~від 10 лютого 2025 року\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~підготовче судове засідання (а.с.\~36). Ухвалою від 11 квітня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.54) Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 42). Представник відповідача\~\~ Маріупольської\~міської\~ради\~Донецької області\~Бастрига С.М. 07\~березня 2025\~року надав заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу за наявними доказами, зазначивши, що Рада жодним чином не оспорює право позивача на спадкове майно (а.с. 45). З огляду на належне повідомлення сторін та відсутність клопотань про перенесення судового засідання на іншу дату, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін (їх представників), за наявними в матеріалах справи доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , уродженка села Аджамка Кропивницького району Кіровоградської області, про що Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 19.02.2021 року зроблено відповідний актовий запис № 521 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . (а.с.11) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Жовтневим р/б ЗАГС м. Жданова Донецької області 02 січня 1974 року, [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 03.02.2011 року, вбачається, що [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.13) [PERSON] , на момент смерті, а саме [INFO] , була власником нерухомого майна - однокімнатної квартири [ADDRESS] . Право власності на вищевказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2005 року, реєстровий номер 1-1898. (а.с.16). Державна реєстрація права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] проводилась реєстраторами Маріупольського бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію глава власності на нерухоме майно № 7634438 від 29 червня 2005 року (а.с.17). Технічні характеристики (загальна та житлові площі) квартири [ADDRESS] підтверджуються технічним паспортом на квартиру від 11 березня 1997 року. (а.с.18-20) [PERSON] на момент смерті, а саме [INFO] , була власником нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вищевказану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25 лютого 2011 року, серії [NUMBER] , видане Маріупольською міською радою (а.с.21) Державна реєстрація прав [PERSON] на квартиру [ADDRESS] проводилась реєстраторами Маріупольського бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про держави) реєстрацію прав № 29125890 від 25 лютого 2011 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 29268338 від 11 березня 2011 року. (а.с.22-23) Технічні характеристики (загальна та житлові площі) квартири [ADDRESS] підтверджуються технічним паспортом на квартиру від 10.02.2011 року. (а.с.24-25) 12 серпня 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Фоміною А.В. за реєстровим номером 1-1847, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося позивачеві [PERSON] (а.с.24) З метою оформлення спадщини на майно, позивач звернулась до Першої маріупольської державної нотаріальної контори 15.06.2021 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Державний нотаріус Першої маріупольської державної нотаріальної контори Кулініч В.М. прийняла заяву [PERSON] про прийняття спадщини, відкрила спадкову справу № 67828448. Наведені факти підтверджуються витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи № 65197721 від 15 червня 2021 року. (а.с.15) Листом №31205/ПІ/Л/208/23/15.1 від 06.07.2023 року Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, повідомлено, що відповідно до вимог п.п. 4.1 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Тому, для з`ясування цих обставин та видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, нотаріусу необхідна вже заведена у Першій маріупольській державній нотаріальній конторі спадкова справа. Однак, наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 січня 2023 року №31/04 «Про оголошення простою державних нотаріальних контор Донецької області» з 02 січня 2023 року до особливого розпорядження оголошено простій Першої маріупольської державної нотаріальної контори. Документи нотаріального діловодства та архіву Першої маріупольської державної нотаріальної контори до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування контори, встановити їх місцезнаходження неможливо. Враховуючи вказане, оформити спадкові права в нотаріальному порядку неможливо, але визнати право власності на спадкове майно можливо в судовому порядку. (а.с.26) Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч.\~2\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.\~317 ЦК України\~передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так на підставі ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі N 303/6974/16 (провадження N 61-39511св18). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини" і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 289/1818/16-ц зазначено, що відсутність у померлої свідоцтва про право на спадщину на спірне майно не позбавляє її спадкоємців права на спадщину та не може свідчити про те, що спадкодавець не прийняла спадщину (в розглянутій справі - після смерті батьків). Адже законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» та пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Отже, до складу спадщини може входити нерухоме майно спадкодавця, право власності на яке належним чином не зареєстроване, проте набуття такого права власності відбулось з дотриманням чинного законодавства. Розглядаючи по суті даний спір, суд враховує, що позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, в матеріалах справи наявна копія заповіту від 12 серпня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Фоміною А.В. за реєстровим номером 1-1847, яким [PERSON] заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося позивачеві - [PERSON] (а.с.14) Спадщина складається з однокімнатної квартири [ADDRESS] , що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2005 року, реєстровий номер 1-1898. (а.с.16), та з двокімнатної квартири [ADDRESS] , що вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 лютого 2011 року, серії [NUMBER] , видане Маріупольською міською радою. (а.с.21) Слід зазначити, що наразі позивач є внутрішньо-переміщеною особою та мешкає у м. Кропивницькому (а.с.10). Документи, що підтверджують право власності спадкоємця [PERSON] на вищевказані квартири у позивача відсутні, отже іншого шляху, аніж звернення до суду за захистом спадкових прав, не існує. Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, з огляду на те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що спадкодавець [PERSON] дійсно була власником квартири [ADDRESS] , що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2005 року, реєстровий номер 1-1898. (а.с.16), та власником квартири [ADDRESS] , що вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 лютого 2011 року, серії [NUMBER] , видане Маріупольською міською радою (а.с.21), інші спадкоємці першої черги відсутні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказані квартири в порядку спадкування. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved