Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідач), в якій просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні присадибною земельною ділянкою шляхом звільнення частини її земельної ділянки по її ширині, щоб у кінці її розмір становив 33,80 м. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності за №25904779 від 19.04.2010 вона є власницею житлового будинку з надвірними спорудами у [ADDRESS] . 30.03.2001 було виготовлено акт на право власності на земельну ділянку на її ім`я, який був зареєстрований в книзі записів Державних актів а право власності на землю за №18. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 21.06.2012 цей Державний акт визнано недійсним. 09.03.2021 Ходорівська міська рада склала акт обстеження земельних ділянок, відповідно до якого фактичні розміри земельних ділянок не співпадають з даними у планах 1974, 1979 років, тому комісія рекомендувала погодити межу за наявним обмірами та оформити права власності на землю. Вона направляла відповідачу досудову пропозицію щодо добровільного вирішення спору шляхом погодження меж. Однак він не відреагував. У жовтні 2010 року ПП «Картограф» виготовив план її земельної ділянки за наявними даними і було зафіксовано ширина на початку - 33,60 м, а в кінці 32,44 м, а в кінці городу взагалі 30,61 м. При обмірах земельних ділянок 09.03.2021 комісією Ходорівської міської ради не бралися до уваги ні плани, ні акти виносу у натуру, ні її пояснення. Таким чином відповідач та його батьки самовільно захопили майже півтора метри виділеної планом земельної ділянки її батьку [PERSON] і добровільно врегулювати спір не бажають. Представник відповідача подав до суду відзив на\~позовну заяву (а.с.39-40), в обґрунтування якого покликаючись на те, що станом на момент подачі позову до суду земельна ділянка, яка розташована у [ADDRESS] не знаходиться у приватній власності [PERSON] . Факт відсутності права приватної власності [PERSON] на дану земельну ділянку підтверджується доводами Позивачки. [PERSON] не є власником зазначеної нею земельної ділянки, оскільки нею не надано жодного документу, який би підтвердив її право власності на неї. А тому будь-які вимоги з боку Позивачки до [PERSON] щодо ніби то чинення остатнім перешкод у користуванні Позивачці її земельною ділянкою є безпідставними та необґрунтованими. [PERSON] протягом тривалого часу вчиняються дії, які не відповідають правилам добросусідства, оскільки позивачкою ще у 2016 році було знищено межові знаки між земельною ділянкою, яка перебувала у користуванні батька Відповідача, покійного [PERSON] , та суміжною земельною ділянкою, що перебуває у її користуванні. У зв`язку із знищенням [PERSON] межових знаків, його покійний батько звертався до органу місцевою самоврядування з заявою про вирішення земельною спору. 05.01.2016 Грусятицькою сільською радою було складено акт, у відповідності до якого проведено опис та обстеження меж земельної ділянки [PERSON] та врахувавши обставини спору, земельно-кадастрову документацію, яка наявна у сільській ралі, рекомендовано відновити межу між суміжними землекористувачами відповідно до схематичного плану. Згідно схеми плану, межові знаки між земельною ділянкою, яка перебувала у користуванні батька Відповідача та суміжною земельною ділянкою, що перебуває у користуванні [PERSON] повинні були знаходитись на тому ж місці де й були, але [PERSON] відмовилась так робити. [PERSON] не давала навіть встановити паркан покійному [PERSON] поряд з своєю огорожею. Станом па сьогодні, значна частина огорожі між будинковолодіннями по [ADDRESS] відсутні через дії [PERSON] . Позивач подала до суду відповідь на відзив (а.с.55), в обґрунтування якої покликаючись на те, що у 2007 році батько відповідача [PERSON] власноручно подав до голови сільської ради письмову заяву та просив затвердити погоджену між ними межу згідно плану [PERSON] "... на ширину плану 33.80 м і довжину 118,09 м, що було схематично відображено на звороті заяви батька відповідача. Зазначена заява була зареєстрована за №10 від 31.08.2007. Згідно довідки виконкому Грусятицької сільської ради за №362 від 13.03.2012 земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери та перелік ділянок. Таким чином, фактично всі ці роки не покійний батько відповідача, а саме відповідач був ініціатором постійних суперечок щодо меж земельних ділянок. Що стосується права власності, то нею було надано суду та стороні відповідача правовстановлюючі документи на будинок, з яких вбачається, що саме вона є власником житлового будинку та господарських споруд за зазначеною адресою, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 4621582100:04:002:0019, розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Представник відповідача подав заперечення на\~відповідь на відзив (а.с.60-61), в обґрунтування якого покликаючись на те, що зазначена позивачкою заява не підписана [PERSON] . Більше того, на звороті заяви, яку відповідач отримав у якості додатку до відповіді на відзив, вказується абрис, який також складений від руки і невідомо ким. У позивачки є готова технічна документація з присвоєними кадастровими номерами на її земельну ділянку, проте вона їх не подає до суду. Крім того, позивачкою не долучалося у якості додатку жодного документу, який би підтверджував право власності позивачки на земельну ділянку по [ADDRESS] . Вважає, що у позивачки немає у власності земельної ділянки, виділеної в натурі по [ADDRESS] , нею не виготовлялась технічна документація на дану земельну ділянку з виділенням її чітких меж з суміжними землевласниками, а тому встановити порушення щодо чинення перешкод у користуванні земельною ділянкою не виявляється можливим. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачем подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.103). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.27-28). Ухвалою підготовчого засідання від 30.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цивільній справі №443/2028/24 (а.с.63, 68-69). Ухвалою підготовчого засідання від 08.04.2025 витребувано докази (а.с.72, 75-76). Ухвалою підготовчого засідання від 23.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.99). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до акта виносу в натуру плану земельної ділянки від 05.06.1980 проведено відвід в натурі земельної ділянки в с. Грусятичі розміром 1\~500 кв.м. під індивідуальне житлове будівництво забудовнику [PERSON] (а.с.9). Абрис встановлення меж земельної ділянки [PERSON] містить інформацію про її межі та розміри (а.с.10). Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ №039895 від 30 березня 2001 року встановлено, що [PERSON] передаються у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,5835 гектарів в межах згідно з планом, які розташовані на території с. Грусятичі Грусятицької сільської ради та призначені для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,2500 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,3335га (а.с.22). Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25904779 від 19.04.2010 право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] 19.04.2010 ( а.с.7). За змістом листа Головного архітектора району Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області від 18.10.2010 відповідно до плани забудови земельної ділянки та акту виносу в натуру по [ADDRESS] [PERSON] в 1979 році закріплена земельна ділянка площею 1\~500 кв.м., розмір земельної ділянки становить 44,0 х 33,8 м (фактично це 1\~487,2 кв.м.) (а.с.14). Плани земельної ділянки по [ADDRESS] , яка виділена [PERSON] , та земельної ділянки [ADDRESS] , яка виділена [PERSON] , містять графічні зображення земельних ділянок, розташованих на них об`єктів, а також цифрові покажчики їх розмірів (а.с.9, 12, 13). Відповідно до довідки виконкому Грусятицької сільської ради земельним ділянкам, які знаходяться в с. Грусятичі Жидачівського району, присвоєні кадастрові номера (а.с.57). Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 21.06.2012 визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІУ-ЛВ №039895 від 30 березня 2001 року, виданого на ім`я [PERSON] , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 18, та рішення Грусятицької сільської Ради від 09 вересня 2009 року та зобов`язано управління Держкомзему у Жидачівському районі скасувати державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІУ-ЛВ №039895 від 30 березня 2001 року на ім`я [PERSON] , який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 18 (а.с.16-21). Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26.11.2012 визнано за [PERSON] , 1941р.н., право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.45). Згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2013 право приватної власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] 23.01.2013 (а.с.46). Відповідно до акта розгляду земельних спорів від 05.01.2016 та схеми земельних ділянок при обмірі земельної ділянки [PERSON] розмір в натурі А-Ж = 34 м., в наявності згідно плану [PERSON] , Д-З = 31,5 м.; при обмірі земельної ділянки [PERSON] розмір в натурі Ж-Б = 30 м., в наявності згідно плану забудови Ж-Б = 23 м. + 8 м. лишки, обмір Б-В = Ж-Л = 35 м. згідно плану забудови, в натурі обмір Б-В = Ж-Л = 35 м., розмір в натурі Л-В = 30 м. згідно плану забудови = 23 м. + 8 м. лишки, розмір в натурі В-Г = 75 м., Л-З = 75 м., З-Г = 28 м. Врахувавши обставини спору, земельно-кадастрову документацію, яка наявна у сільській раді, рекомендовано відновити межу між суміжними землекористувачами відповідно до схематичного плану, який додається до акту. Схему земельних ділянок [PERSON] відмовилася підписати, про що у схемі наявний відповідний запис (а.с.49-50). За змістом акта обстеження земельної ділянки Ходорівської міської ради, складеного постійно діючою комісією 09.03.2021, який затверджений рішенням IV сесії VIII скликання Ходорівської міської ради №883 від 08.06.2021, [PERSON] успадкувала від батька в 2010 році житловий будинок. Згідно фактичних розмірів ширина від вул. Центральній по бардюрі 33,8м, від вул. Центральній по довжині на відстані 22,95м. закопані бетонні стовпці з сіткою, а далі на границі від краю житлового будинку знаходиться навіс, від вул. Центральній по довжині 44,0м, ширина в городі -32,40м. Зі сторони суміжного землекористувача [PERSON] згідно фактичних розмірів ширина від вул. Центральній по бардюрі 30,0м, від дороги по довжині на відстані 38,0м, ширина в городі 29,90м. По умовній межі чітких межових знаків не виявлено. Зі слів [PERSON] земельна ділянка частково відокремлена стежкою, яка вкрита травою і належить до їх присадибної ділянки, так як [PERSON] з своєї сторони свою половину розорала. Обміри проводились мірною стрічкою. Згідно доданих до заяви матеріалів є додані плани земельних ділянок, розроблені районним архітектором Жидачівського району 1974р., 1979 р. Дані земельні ділянки не співпадають з розмірами земельних ділянок згідно плану. За неможливості виявлення дійсної межі, її встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Комісія рекомендує: погодити межу між присадибними ділянками за фактичним користуванням існуючої межі, для проведення робіт із землеустрою та оформлення права власності на земельні ділянки (а.с.11, 15). Довідкою виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 05.12.2024 встановлено, що за житловим будинком, який знаходиться а адресою: [ADDRESS] закріплена земельна ділянка для обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,09 га (а.с.47). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.04.2025, зареєстрованого у реєстрі за №169, спадкоємцем майна [PERSON] , а саме: житлового будинку в [ADDRESS] , є його син [PERSON] (а.с.93). За змістом довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 17.04.2025 суміжним користувачем житлового будинку [PERSON] в [ADDRESS] є [PERSON] , який зареєстрований та проживає в [ADDRESS] і користується земельною ділянкою за даною адресою (а.с.95). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю, на думку позивача, у неї перешкод в користуванні належною їй земельною ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, які чиняться відповідачем. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Земельного кодексу України (далі ЗК України). Так, відповідно до приписів частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності (частина 1, пункт «а» частини 2 статті 92 ЗК України). Нормою статті 95 ЗК України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди; д) користуватися іншими правами, передбаченими законом або договором. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до вимог пунктів «а», «г» частини 1 статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно з положеннями частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 31 травня 2023 року в справі № 515/1315/18 (провадження № 61-13300св21) Верховний Суд дійшов висновку, що виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина, чи накладаються (перетинаються) земельна ділянка, що перебувала у користуванні позивачів, та земельна ділянка, передана у власність третій особі [PERSON] . У такій категорії справ суд самостійно без застосування спеціальних знань не може зробити висновок, чи накладаються земельні ділянки сторін у справі, а отже, суд,

Outcome: dismissed