Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Дніпра 31.07.2024 року надійшла позовна заява [PERSON] до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25.02.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 115. Дітей у шлюбі не мають. Як вказує позивач, спільне життя із відповідачем не склалось із причин відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. Позивач вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. На примирення не погоджується. Ухвалою суду 12.02.2025 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні 21.10.2024 відповідач прохав суд надати строк на примирення, на розлучення не погоджувався. Ухвалою суду 21.10.2024 у провадження у справі зупинено, сторонам надано строк на примирення. 21 січня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі Позивач у судове засідання не з`явилася, 22.05.2025 року надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 25.02.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 115. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем, ведення ними спільного господарства, припинено. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Враховуючи те, що позивач просить розірвати її із відповідачем шлюб, при цьому примирення вважає неможливим, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позов необхідно задовольнити. Позивач не прохала про повернення їй судового збору, а тому судові витрати вважаються фактично понесеними. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved