Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

У лютому 2025 року позивачка звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 13 673,20 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 17 лютого 2017 року, у якому [INFO] у них народилась донька - [PERSON] . 02 жовтня 2024 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, після чого донька залишилась проживати з позивачкою. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 січня 2025 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, які, на момент подання цього позову до суду, відповідач не сплачував. При цьому, дитина має хронічне захворювання - міопія слабкого ступеня лівого ока з астигматизмом, амбліопія слабкого ступеня обох очей, що потребує регулярних медичних обстежень, апаратного лікування та дороговартісних лінз, тобто додаткових витрат на лікування. Позивач зазначає, що отримує заробітну плату у розмірі 8 000,00 грн та не в змозі забезпечити самостійно дитині відповідне лікування. Вказує, що за період з 12.11.2024 по 21.02.2025 витратила на лікування доньки 23 062,40 грн та просить стягнути з відповідача половину понесених витрат у розмірі 11 513,20 грн, а також вартість наступного апаратного лікування, що заплановано на травень 2025 року у розмірі 2 160,00 грн, що разом складає 13 673,20 грн. При цьому позивач зазначає, що відповідач працевлаштований у ТОВ «Метеор АЙТІ», інших дітей на утриманні не має, відтак, відповідач спроможний понести додаткові витрати на утримання своєї доньки. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від справу розподілено на суддю Дарницького районного суду м. Києва Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання на 06 травня 2025 року. У судове засідання 06 травня 2025 року з`явились позивач та відповідач. Судове засідання було відкладене на 27 травня 2025 року за клопотанням відповідача, у зв`язку із неотриманням ним копії позову з додатками. У судове засідання 27 травня 2025 року з`явились позивач та відповідач. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Додатково зазначила, що розмір аліментів на утримання доньки складає 1 600,00 грн. Зауважила, що відповідачу відомо, що донька носить лінзи з 2023 року і потребує лікування зору. Вказала, що зверталась до відповідача з проханням надати кошти на обстеження та лікування доньки, проте добровільно відповідач кошти не надав. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував. Зазначив, що його матеріальне становище не дозволяє йому нести додаткові витрати на дитину, адже після розірвання шлюбу він вимушений орендувати житло, на що витрачає 8 000,00 грн щомісячно. Крім того, він є студентом вищого навчального закладу, навчається на денній формі навчання, що не дозволяє йому працювати повний робочий день, у зв`язку із чим він отримує мінімальну заробітну плату. Так, зазначив, що він працює інженером-проектувальником у ТОВ «Метеор Айті» і його заробітна плата складає до 5 000,00 грн. Він сам потребує фінансової допомоги, тож йому у цьому допомагають його батьки. Зауважив, що носіння донькою лінз не є лікуванням, це більше для зручності дитини та коригування її зору. Відтак, у позові просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 серпня 2017 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2024 року у справі № 753/14141/24 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 січня 2025 року у справі № 753/22580/24 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 21.02.2025 № 126562722. З виписки із медичної карти пацієнта [PERSON] , виданої 12 листопада 2024 року ТОВ «Центр діагностики зору-К», вбачається встановлений дитині діагноз - міопія середнього ступеня правого ока, міопія слабкого ступеня лівого ока з астигматизмом, амбліопія слабкого ступеня обох очей. Серед лікувальних рекомендацій дитині рекомендовано продовжити ортокератологічну терапію нічними лінзами, апаратне лікування № 10 два рази на рік за програмою Амбліокор+, вітамінотерапію тощо. Обставини щодо понесених позивачкою витрат на повне офтальмологічне обстеження дитини, купівлю лінз, проходження програми рефракційної терапії, апаратного лікування за програмою «Амбліокор Плюс», купівлю вітамінів за призначенням лікаря-офтальмолога підтверджується наявними у матеріалах справи фіскальними чеками (а.с. 11, 13, 14) та довідкою ТОВ «Центр Діагностики Зору-К» ВІЗІУМ від 15 січня 2025 року (а.с. 12). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст.51 Конституції України). Статтею 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд виснував, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від аліментів - коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Позивачем належними доказами доведено, що вона понесла додаткові витрати на утримання своєї доньки, спричинені хворобою дитини, у розмірі 11 531,15 грн, що складається з витрат на повне офтальмологічне обстеження дитини, вартості лінз, проходження програми рефракційної терапії, апаратного лікування за програмою «Амбліокор Плюс», вартості вітамінів за призначенням лікаря-офтальмолога. Відповідач, у свою чергу, на підтвердження своїх доводів про скрутне матеріальне положення будь-яких доказів суду не надав, відтак, такі доводи відповідача не беруться судом до уваги. З огляду на зазначене, враховуючи, що позивачем доведено понесення нею додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 11 531,15 грн, пов`язаних з хворобою дитини, беручи до уваги мінімальний розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 11 531,15 грн. При цьому, суд вважає недоведеними вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 2 160,20 грн, які позивач планує понести у майбутньому, оскільки проходження повторного апаратного лікування згідно із Випискою з медичної карти пацієнта носить рекомендаційний характер. При цьому позивачем може бути обрана інша медична установа для проходження дитиною лікування, у якій вартість послуг може бути іншою. Доказів, що дитина почала проходити рекомендоване повторне апаратне лікування вад зору станом на день розгляду справи позивачем суду не надано. Відтак, в цій частині позову слід відмовити. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028 грн.00 коп. Згідно з пунктом третім частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову з вимогою про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за результатами розгляду справи судом, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial