Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних. Зазначало, що 23.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 2008/13-1-08/465. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 348 000,00 доларів США, зі сплатою 14% відсотків річних та комісій. Отримання [PERSON] визначених кредитним договором № 2008/13-1-08/465 від 30.09.2008 грошових коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 1/20 від 23.09.2008 з підписом отримувача коштів та відміткою Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» від 23.09.2008, випискою по особовому рахунку № [NUMBER] про отримання коштів у касі банку у розмірі 348 000,00 доларів США, також меморіальним ордером № М0/943 від 23.09.2008. 22.12.2020 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 2008/13-1-08/465 від 23.09.2008 відповідно до якого сторони підтвердили, що залишок за кредитом станом на дату укладення цієї додаткової угоди складає 318 999,73 доларів США, залишок заборгованості за нарахованими процентами 7 572,34 доларів США. 20.06.2014 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 2008/13-1-08/465 від 23.09.2008, відповідно до якого Сторони домовились, що погашення частини заборгованості за Кредитом в сумі 15 000 доларів США здійснюється Позичальником не пізніше 23.06.2014. 23.06.2014 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 2 до договору кредиту № 2008/13-1-08/465 від 23.09.2008, відповідно до якого сторони підтвердили, що станом на дату укладення цього договору про внесенні змін заборгованість за Договором кредиту складає заборгованість за кредитом в сумі 303 999 доларів США 73 центи, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 146 244 долари США 09 центів. В період з 14.10.2008 по 30.01.2015 [PERSON] здійснено лише часткове погашення заборгованості за Договором кредиту № 2008/13-1-08/465 від 23.09.2008. Станом на 11.02.2020 у [PERSON] наявна заборгованість за вказаним договором у розмірі 554 2,03 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 23.01.2020, складає 13 494 021 грн. 99 коп.., з яких: сума заборгованості за кредитом - 274 137,27 доларів США, що відповідно до курсу НБУ, складає 6 670 033 грн. 92 коп.; сума заборгованості за відсотками - 179 383,64 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 4 364 583,34 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 90 896,61 доларів США, що відповідно до курсу НБУ, становить 2 211 605,42 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 10 184,51 доларів США, що відповідно до курсу НБУ, становить 247 799,31 грн. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує свої зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 2008/13-1-08/465, просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 600 788 грн. 36 коп. та інфляційні у розмірі 1 896 149 грн. 04 коп. за період з 11.02.2017 по 11.02.2020. У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти задоволення позову заперечив вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримував кошти, передбачені кредитним договором. З приводу нарахування інфляційних втрат зазначив, що кредитні правовідносини між сторонами визначені в іноземний валюті, тому підстави для нарахування та стягнення суми можливого боргу інфляції відсутні. Крім того, просив застосувати строк позовної давності, оскільки згідно з п. 4.5 договору кредиту право вимоги банка про дострокове повернення кредиту виникло 08.02.2011, а отже банку стало відомо про його порушене право - 08.02.2011, таким чином, строк звернення банку до суду закінчився 08.02.2014, в той час як позовну заяву подано 11.02.2020. Посилаючись на зазначені обставини, просив у задоволені позовних вимог відмовити. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що строк позовної давності ним не було порушено, оскільки право на позов про стягнення коштів на підстав ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Посилаючись на вищевикладене, просив позов задовольнити. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 04.07.2023 залучено до участі у справі правонаступника позивача АТ «Альфа-Банк» - АТ «Сенс Банк». Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позов задовольнити. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його та відповідача, в якій просив у задоволенні позову відмовити. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 23.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 2008/13-1-08/465 (а.с. 13-19). Відповідно до п. 1.1. договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 348 000,00 доларів США, зі сплатою 14% відсотків річних та комісій в розмірі та в порядку, передбачених в Додатку № 2 до цього договору, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.1.1 договору погашення кредиту буде здійснюватися в порядку, визначеному цим договором до 10 числа кожного місяця, починаючи з червня 2008 року (останній платіж у 2033 році) та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 22.09.2033 на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 2.4. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті Кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не нараховується день погашення Кредиту. Відповідно до п. 2.4.1 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється, щомісячно, в останній робочий день очного місяця (за винятком місяців в яких надається та остаточно погашається Кредит) з а період з останнього дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця (включно). Відповідно до п. 2.4.3 Договору нарахування процентів за користування Кредитом у місяць остаточного погашення Кредиту здійснюється у день погашення Кредиту (включно), за період з дня нарахування процентів за минулий період по день, що передує дню погашенню кредиту. Відповідно до п. 2.6. Договору погашення заборгованості Позичальника за цим Договором здійснюються, з урахуванням положень п 1.1.3 цього Договору, в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за комісіями; прострочена заборгованість за Кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за комісіями; строкова заборгованість за Кредитом; пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів; штрафні санкції. 22.12.2020 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту № 2008/13-1-08/465 від 23.09.2008 (а.с. 31-33). Відповідно до п. 1 вказаної угоди сторони підтвердили, що залишок за кредитом станом на дату укладення цієї додаткової угоди складає 318 999,73 доларів США, залишок заборгованості за нарахованими процентами 7 572,34 доларів США. Відповідно до п. 2.1 вказаної угоди встановлено нову процентну ставку в розмірі 14,66 %. 20.06.2014 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 2008/13-1-08/465 від 23.09.2008 (а.с. 38-39). Відповідно до п. 1 договору сторони домовились, що погашення частини заборгованості за Кредитом в сумі 15 000 доларів США здійснюється Позичальником не пізніше 23.06.2014. 23.06.2014 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено договір про внесення змін № 2 до договору кредиту № 2008/13-1-08/465 від 23.09.2008 (а.с. 40-42). Відповідно до п. 1. 2 вказаного договору станом на дату укладення цього договору про внесенні змін заборгованість за Договором кредиту складає заборгованість за кредитом в сумі 303 999 доларів США 73 центи, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 146 244 долари США 09 центів. Відповідно до п. 3.3 вказаного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 1% річних протягом шестимісячного строку з дня підписання цього договору. Відповідно до п. 3.4 вказаного договору після спливу строку,визначеного п. 3.3 вказаного договору з 23.06.2019 процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі та за правилами, визначеними у договорі кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 408/8199/16-ц (провадження № 61-738св23). Як установлено судом, відповідно до п. 1.1. договору кредиту № 2008/13-1-08/465 кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 348 000,00 доларів США, зі сплатою 14% відсотків річних та комісій в розмірі та в порядку, передбачених в Додатку № 2 до цього договору, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 2.4. Договору кредиту № 2008/13-1-08/465 нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті Кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не нараховується день погашення Кредиту. Таким чином, договором кредиту № 2008/13-1-08/465, укладеним 23.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , передбачено порядок та розмір сплати відсотків річних на суму фактичної заборгованості за кредитом. Крім того, відповідно до п. 2.1 Додаткової угоди № 1 про внесення змін до кредитного договору встановлено нову процентну ставку в розмірі 14,66 %, відповідно до п. 3.3 договору про внесення змін № 2 від 23.06.2014 до договору кредиту № 2008/13-1-08/465 від 23.09.2008 встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 1% річних протягом шестимісячного строку з дня підписання цього договору. Ураховуючи те, що договором кредиту № 2008/13-1-08/465, укладеним 23.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] та додатковими договорами до вказаного договору встановлено порядок та розмір сплати відсотків річних на суму фактичної заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 600 788 грн. 36 коп. за період з 11.02.2017 по 11.02.2020. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних у розмірі 1 896 149 грн. 04 коп. за період з 11.02.2017 по 11.02.2020 задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, з якою погодився Верховний Суд у постановах від 04 червня 2020 року в справі № 369/5393/15 (провадження № 61-21713св18), від 05 червня 2019 року в справі № 367/5899/15-ц (провадження № 61-13768св18). Відповідно до п. 1.1. договору кредиту № 2008/13-1-08/465, укладеним 23.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] , кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 348 000,00 доларів США, зі сплатою 14% відсотків річних та комісій в розмірі та в порядку, передбачених в Додатку № 2 до цього договору, що є невід`ємною частиною договору. Таким чином, з договору кредиту № 2008/13-1-08/465, укладеного 23.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] вбачається те, що його предметом є іноземна валюта, а саме - 348 000,00 доларів США. Ураховуючи те, що норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях, предметом договору кредиту № 2008/13-1-08/465, укладеного 23.09.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] є іноземна валюта, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних у розмірі 1 896 149 грн. 04 коп. за період з 11.02.2017 по 11.02.2020. Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, оскільки згідно з п. 4.5 договору кредиту право вимоги банка про дострокове повернення кредиту виникло 08.02.2011, а отже банку стало відомо про його порушене право - 08.02.2011, таким чином, строк звернення банку до суду закінчився 08.02.2014, в той час як позовну заяву подано 11.02.2020. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно з частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Верховний Суд України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з його необґрунтованістю, а отже суд не розглядає питання застосування строку позовної давності.

Outcome: dismissed