Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач-відповідач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , про \~поділ спільного\~майна подружжя, який мотивований тим, що 06.08.2005 між позивачкою та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного\~управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 90. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають дуже різні погляди на сім?ю та життя в цілому. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено з травня 2020 року та 01.07.2020 нею подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Після припинення подружніх відносин, позивач з сином проживає у с. Гущинці, Калинівський район Вінницька область, а відповідач з донькою у смт. Кирнасівка, Тульчинський район Вінницька область. За час шлюбу сторонами придбано: - нежитлову будівлю магазину, площею 35 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.11.2013, який посвідчений приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носовим В.В., зареєстрованим а реєстрі №1984. Відповідно до Звіту про експертну грошову № LV-200909-07 ринкова вартість на 09.09.2020 складає 197 486 грн.; - земельну ділянку, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.11.2013, посвідчений приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носовим В.В. зареєстровано а реєстрі № 1987. Відповідно до Звіту про експертну грошову № ZVL-200909-06 ринкова вартість земельної ділянки на 09.09.2020 складає 70 430 грн. Вказане майно: нежитлова будівля та земельна ділянка зареєстровані на ім?я відповідача, що 0підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 01.07.2020 №214515731; - трактор колісний, модель ЮМЗ-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , 2000 року випуску, зареєстрований на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] від 16.09.2011. Відповідно до Звіту про експертну грошову N? LV-200909-01, ринкова вартість на 09.09.2020 складає 71 320 грн.; - причіп легковий, марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] від 02.07.2014, зареєстрований на [PERSON] . Відповідно до Звіту про експертну грошову N? LV-200909-03, ринкова вартість на 09.09.2020 складає 12 100 грн; - мопед Хонда Діо, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується реєстраційним талоном [NUMBER] від 13.02.2011. Відповідно до Звіту про експертну грошову № LV-200909-02, ринкова вартість на 09.09.2020 складає 9 440 грн; - NISSAN BLUEBIRD 2.0, реєстраційний номер [NUMBER] , 1986 року випуску, зареєстрований за [PERSON] . Відповідно до Звіту про експертну грошову № LV-200909-04,ринкова вартість на 09.09.2020 складає 21 690 грн.; - ВАЗ 21093, 1999 року випуску, зареєстрований за [PERSON] , дата реєстрації 16.07.2008, що підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області від 24.09.2020 № 31/2/0541-K-102/аз. Ринкова вартість на час подання позову складає близько 50 000 грн., виходячи з вартості подібних транспортних засобів, розмішених у пропозиціях продажу у загальнодоступній мережі Інтернет. Позивач зазначає, що вищевказане майно є спільним майном подружжя, яке придбано подружжям за час перебування у шлюбі, при цьому, обоє з подружжя отримували дохід, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Таким чином, до вартість всього спільного майна складає 432 466 грн ( вартості складає 216 233 грн). Згоди про добровільний поділ спільного майна між сторонами не досягнуто. Всі транспортні засоби на даний час перебувають у користуванні відповідача (за винятком, трактора, яким з моменту його придбання користується батько позивачки). Між іншим, у свідоцтві про реєстрацію трактора колісного, у графі «особливі відмітки» зазначено: «має право керувати [PERSON] ». Нежитлова будівля магазину, яка має площу 35 кв.м. та земельна ділянка під нею, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування будівель торгівлі, знаходяться за адресою: [ADDRESS] , тобто, за місцем проживання відповідача. Вказаними об?єктами нерухомого майна користується Відповідач. З огляду на наведені обставини, позивач вважає, що доцільно поділити спільне майно у рівних частинах, залишивши у власності відповідача нежитлову будівлю із земельною ділянкою та присудженням іншому з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно. Ціна позову становить половину спільного майна подружжя та складає 216 233 грн., що дорівнює вартості спільного майна. Позивач просить виділити їй на праві власності наступне майно, загальною вартістю 102 450 грн, а саме: -??трактор колісний, модель ЮМ3-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , 2000 року випуску, вартістю 71300 грн.; -мопед Хонда Діо, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, вартістю 9440 грн.; -NISSAN BLUEBIRD 2.0, реєстраційний номер [NUMBER] , 1986 року випуску, вартістю 21 960 грн. Відповідачу [PERSON] на праві власності виділити наступне майно, загальною вартістю 330 016 грн., а саме: -??нежитлову будівлю магазину, площею 35 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , вартістю 197 486 грн; -земельну ділянку, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] , вартістю 70 430 грн.; -??причіп легковий, марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, вартістю 12100 грн.; -??ВАЗ 21093, 1999 року випуску, зареєстрований за [PERSON] , дата реєстрації 16.07.2008, вартістю 50 000 грн. Таким чином, загальна вартість спільного майна складає 432 466 грн., відповідно, вартість частки у спільній сумісній власності складає 216 233 грн. (432 466 /2 = 216 233). Позивачем поставлено вимогу про виділення відповідачу майна, вартість якого загалом складає 330 016 грн., та виділення позивачу майна на суму 102 450 грн. В той же час, виходячи з рівності часток подружжя, вартість майна відповідно до частки кожного з подружжя складає 216 233 грн. Тому, різниця у вартості майна, яке виділяється відповідачу, складає: 330 016 - 216 233 грн. = 113 783 грн. Натомість, позивач ставить вимогу про виділення їй майна, вартістю 102 450 грн. та присудження компенсації у сумі 113 783 грн, що разом становить 216233 грн (102 450 +113 783= 216 233). На підставі вищевикладеного, позивач просить поділити спільне майно та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований наступним. По-перше, позивачка включила в поділ майна два автомобілі, які були фактично продані іншим особам ще за час перебування в шлюбі. Автомобіль «Нісан» [NUMBER] , фактично проданий в 2019 році позивачкою громадянину [PERSON] . Грошові кошти за цей автомобіль покупець привіз додому та передав позивачці в присутності відповідача, доньки [PERSON] та [PERSON] . Взамін йому були надані свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та сам автомобіль. Сторони домовилися, що у подальшому документально оформлять договір купівлі-продажу автомобіля та перереєструють його на нового власника. Отримані від продажу автомобіля кошти залишилися у володінні позивачки [PERSON] Автомобіль «Нісан» з 2019 року по даний час знаходиться у володінні та користуванні [PERSON] , що підтверджує факт наявності волевиявлення позивачки на відчуження вказаного автомобіля. Також, [PERSON] , який є позивачці та відповідачу кумом, може підтвердити той факт, що він ще в 2010 році придбав у них автомобіль ВАЗ 21093 за 3200 доларів США. Офіційно договір купівлі-продажу не укладався, проте, він передав їм оплату за вказаний автомобіль, на що, йому було передано сам автомобіль та свідоцтво про реєстрацію права власності на нього. Дані кошти ще в 2010-2011 роках були використані на потреби сім?ї. У подальшому [PERSON] фактично продав «по техпаспорту» даний автомобіль іншій особі, тобто, хоч право власності на даний автомобіль і зареєстровано за відповідачем, проте з 2010 року, одразу після отримання коштів від [PERSON] , даний автомобіль вибув з володіння сторін і подальше його місцезнаходження відповідачу не відоме. Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що ці два автомобілі не можуть бути предметом поділу, а тому позов позивача в цій частині позовних вимог не підлягає задоволенню. Також, позивачка в своєму позові вказала не весь обсяг спільно нажитого майна подружжя, зокрема, позивачка «забула» вказати, що сторони мали вклади у розмірі орієнтовно 60\~000 грн., «скарбничка», оформлений в «Укрсиббанк» на ім?я позивачки. За спільною згодою сторони використовували ті кошти, які заробляв відповідач на сімейні потреби, а кошти які заробляла позивачка відраховулись на банківський рахунок. Після фактичного припинення шлюбних відносин дані кошти не були розділені між ними, та як зазначає відповідач, позивачка використовує їх у власних інтересах. Крім того, [PERSON] звертає увагу на те, що оціночна вартість всього майна проводилася з аналізу ринку нерухомого майна, тобто експерт не приїздив і дійсний стан майна не оглядав і не встановлював. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що вартість трактора ЮМЗ-8271 та іншого майна, яке позивачка просить виділити їй у власність є значно занижена, адже експертом не оглядався дійсний стан цього майна, в той час, як трактор ЮМЗ-8271 є в повністю робочому стані, він 2000 року випуску. Крім того, значно завищеною є вартість майна, яке позивачка в своєму позові просить суд виділити відповідачу у власність, яке також експертом не оглядалося. Відповідач зазначає, що нежитлова будівля магазину була придбана ним в 2013 році за 38\~460 грн., а земельна ділянка була придбана за 10\~476 грн. Проте, нежитлова будівля магазину непридатна до використання та є в занедбаному стані, в ній ніякого ремонту не проводилося, на підтвердження дійсного стану майна відповідачем додаються до даного відзиву фотографії цієї будівлі, тому, присудження одному з подружжя цього майна, а іншому грошової компенсації суперечитиме принципу розумності та справедливості. Оскільки, дане нерухоме майно з моменту його придбання втратило свою цінність, в той час як позивачка додає до позову звіт про оцінку, в якому вказано, що вартість нежитлової будівлі з моменту її купівлі зросла в 4 рази (з 38\~460 грн. до 197\~486 грн.), а вартість земельної ділянки зросла майже в 7 разів (з 10\~476 грн. до 70\~430 грн). Значно завищеною є також вартість автомобіля ВАЗ - 50\~000 грн, та причіпа 12100 грн, адже експертом дані транспортні засоби не оглядалися і їх дійсний фізичний стан не встановлювався. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів того, що нежитлова будівля магазину та земельна ділянка під нею за адресою [ADDRESS] , є речами неподільними. Тому, як зазначає відповідач, у випадку ненадання доказів того, що дане майно є неподільним, суд не має право виділяти це майно у власність одного з подружжя без його на те згоди. В таких випадках суд має це майно розділити між сторонами в рівних частках визнати за кожним з подружжя відповідно по частці у праві власності на нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку. Даним відзивом на позов відповідач підтверджує, що дане майно є подільним, тому відповідач просить поділити нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку під нею за адресою [ADDRESS] - в натурі, а не присуджувати одному з подружжя стягуючи грошову компенсацію на користь іншого з подружжя. Від позивачки надійшла відповідь на відзив, яка мотивована наступним. Щодо твердження відповідача про включення до складу спільного майна двох автомобілів: NISSAN та ВАЗ, які відчужено за час спільного проживання. Дані твердження не відповідають дійсності, оскільки, за час перебування у шлюбі, сторонами придбано ряд транспортних засобів. Зазвичай, придбаними транспортними засобами користувався відповідач, за винятком трактора, який з моменту його придбання перебував у користуванні батька позивачки. Між іншим, трактор фактично придбано за гроші її батька, але оформлено на ім?я відповідача. Також, для користування позивачки, сторонами було придбано - NISSAN BLUEBIRD 2.0, який зареєстровано на ім?я позивачки. Влітку 2019 року, коли позивачка повернулась з роботи, відповідач їй повідомив, що є ймовірний покупець на автомобіль NISSAN і повідомив про те, що віддав транспортний засіб йому у тимчасове користування, а коли покупець розрахується, тоді буде переоформлено автомобіль на покупця. З того часу, позивач зазначає, що коштів за продаж автомобіля - не отримувала, переоформлення не відбулось, та досі автомобіль зареєстровано за нею. Такі обставини свідчать про те, що даний автомобіль відноситься до спільного майна подружжя. Стосовно автомобіля ВАЗ, позивач вказує, що цей автомобіль передано у користування їхньому куму [PERSON] з умовою проведення розрахунків у майбутньому, однак, позивач зазначає, що кошти за цей автомобіль не надходили до сімейного бюджету. Вказаний транспортний засіб досі зареєстровано на праві власності за [PERSON] , тому цей автомобіль відноситься до спільного майна подружжя. Позивач наголошує, що не відповідає дійсності твердження відповідача, про передачу [PERSON] коштів за автомобілі та їх використання в інтересах сім`ї. Поряд з цим, позивачка зазначає, що за час спільного подружнього життя у 2016 році також придбано MB SPRINTER 213 CDI COMBI, реєстраційний номер [NUMBER] , 2004 року випуску, ринкова вартість якого станом на даний час складає 284 700 грн., що підтверджується Звітом з незалежної оцінки визначення ринкової вартості майна. Проте, при придбанні на ім?я відповідача було оформлено довіреність, а згодом після того, як позивачка звернулась до суду з даним позовом, довіреність було скасовано, але, як відомо позивачці, відповідач й надалі продовжує користуватись цим автомобілем. У жовтні 2019 року придбано за 7000 доларів США автомобіль «Шеврове Нубіра», чорного кольору, 2004 року випуску, який фактично придбаний для користування позивачки, але зареєстровано право власності на батька відповідача. Щодо твердження відповідача про наявність коштів на депозитному рахунку позивачки, то позивач зазначає, що заробітна плата, яку вона отримувала, весь час спрямовувалась на потреби сім?ї та до рахунку, на який надходила заробітна плата оформлено «скарбничку», до якої, в свою чергу, здійснювалось перерахування коштів 100 грн., за один місяць. Заощаджень у «скарбничці» не було, так як ці кошти весь час спрямовувались на сімейні потреби, тому, дане твердження не відповідає дійсності. Щодо твердження Відповідача про не об?єктивність оцінки майна, яке підлягає поділу, позивач зазначає, що відповідно до Висновку експертного дослідження від 21.09.2020, виконаного Експертним центром «Поділля», видно, що таке дослідження проведено «в результаті візуального огляду будівлі та земельної ділянки», тому твердження відповідача про те, що огляд не відбувався - є хибним. Також, позивач вказує на те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження іншої вартості майна. Також, позивач вважає необгрунтованим твердження відповідача про завищену вартість нежитлової будівлі та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , однак, до позовної заяви додано Звіт про експертну грошову оцінку вищевказаної нежитлової будівлі та земельної ділянки, в якому визначено ринкову вартість майна станом на даний час., тому заперечення відповідача базуються лише на припущеннях. Враховуючи викладене, позивачка вважає, що відповідач не спростував заявлені позовні вимоги. Відповідач подав до суд письмові заперечення на відповідь на відзив, які мотивовані наступним. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачка включила в поділ майна два автомобілі, які були фактично продані іншим особам, ще за час шлюбу, однак, твердження позивачки про те, що вона жодних коштів за автомобіль «Нісан» не отримувала, вважає таким, що не відповідає дійсності. Також, відповідач вважає, що не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що вони не продавали автомобіль ВАЗ і жодних коштів за нього не отримували, однак, підтвердженням даної обставини є знову ж таки покази свідків, які придбали вказані автомобілі. Крім того, підтвердженням фактичного продажу вказаних автомобілів є те, що вони вже давно вибули з фактичного користування і володіння сторін, тому, враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що ці два автомобілі не можуть бути предметом поділу, а тому позов в цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення. Крім того, не можуть бути предметом поділу також і вказані позивачем у відповіді на відзив автомобілі «Мерседес-Бенс Спрінтер» державний номерний знак [NUMBER] та автомобіль «Шевроле Нубіра», оскільки право власності на вищевказані автомобілі зареєстровано за іншими особами, які придбавали автомобілі за власні кошти. Крім того, в первісному позові позивачка не заявляла позовних вимог про визнання даних автомобілів спільною сумісною власністю подружжя та не ставила питання про їх поділ. Також, відповідач зазначає, що не надає згоду на сплату ним грошової компенсації за належну позивачу частку у спірному нерухомому майні, оскільки він не має таких коштів і не спроможний сплатити таку суму позивачу. Стягнення з нього грошової компенсації за належну позивачу частку у спірному майні, враховуючи його матеріальне становище, як зазначає [PERSON] становитиме його в надмірний тягар. У подальшому, позивач [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог, яка мотивована тим, що у первісному позові викладено фактичні обставини, перелік майна, який належав подружжю на час припинення подружніх відносин, його вартість та викладено прохання у який спосіб доцільно поділити майно подружжя. При поданні первісного позову, на підтвердження вартості майна, яке підлягає поділу, позивачем [PERSON] подано до матеріалів справи Звіти про незалежну оцінку майна станом на 09.09.2020 та в ході розгляду даної справи, первісним позивачем до матеріалів справи подано актуалізовані Звіти про незалежну оцінку майна станом на 17.09.2021. У відповідності\~до Звітів\~про незалежну\~оцінку майна станом на 27.12.2022, загальна вартість спірного майна складає 841 202 грн., в тому числі: -нежитлова будівля магазину, площею 35 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Ринкова вартість 282 272 грн. -земельна ділянка, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ринкова вартість 333 850 грн. -трактор колісний, модель ЮМЗ-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , 2000 року випуску. Ринкова вартість 89 960 грн. -причіп легковий, марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску. Ринкова вартість 19 550 грн. -мопед HONDA DIO, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску. Ринкова вартість 8 410 грн. -NISSAN BLUEBIRD 2.0 STATION WAGON, реєстраційний номер [NUMBER] , 1986 року випуску. Ринкова вартість 51200 грн. -ВАЗ 21093, 1999 року випуску. Ринкова вартість 55 960 грн. За час розгляду справи, соціально-економічні та фінансово-економічні зміни в державі вплинули на ринкову вартість спірного майна, загальна вартість якого на час подання цієї заяви складає 841 202 грн. Відповідно, 1/2 вартості майна складає 420 601 грн., тому виникла необхідність звернутись до суду з цією заявою, у якій позивач [PERSON] просить: 1. поділити спільне майно подружжя, виділивши [PERSON] на праві власності майно, загальною вартістю 149570 грн.: -трактор колісний, модель ЮМЗ-8271, заводський номер 734396, 2000 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; -мопед марки HONDA, модель DIO, номер шасі [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; -NISSAN BLUEBIRD 2.0 STATION WAGON, реєстраційний номер [NUMBER] , 1986 року випуску; 1.Виділити [PERSON] на праві власності майно, загальною вартістю 691632 грн.: -нежитлову будівлю магазину, площею 35 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; -причіп легковий, марки ПГМФ, модель 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, -ВАЗ 21093, 1999 року випуску, зареєстрований за [PERSON] , дата реєстрації 16.07.2008. 2.В порядку\~поділу спільного\~майна подружжя,\~стягнути з\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] \~компенсацію різниці\~вартості частки\~у праві\~спільної сумісної\~власності у розмірі 271031 грн. 3.Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Також, відповідач-позивач [PERSON] подав зустрічний позов до позивача-відповідача [PERSON] про\~поділ майна подружжя, який мотивований тим, що відповідач-позивач ознайомившись з позовними вимогами [PERSON] , не згоден на такий поділ майна та вважає, що він суперечить як його правам та інтересам, так і правам та інтересам осіб у володінні яких перебувають зазначені в позові [PERSON] автомобілі «ВАЗ» та «Нісан», а також даний поділ в частині нерухомого майна суперечить вимогам чинного законодавства, тому вважає за необхідне подати зустрічний позов про поділ майна подружжя. З 06.08.2005 [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому було придбано наступне майно: 1.Трактор колісний, модель ЮМ3-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску, орієнтовною вартістю 71 300 грн. 2.Мопед Хонда Діо, реєстраційний номер АВАА3111, 2009 року випуску, орієнтовною вартістю 9200 грн. 3.Нежитлова будівля магазину, площею 35 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною вартістю - 197 486 грн. 4.3емельна ділянка, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною вартістю - 70 430,00 грн. 5.Причіп легковий, марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, орієнтовною вартістю 12 100 грн. Крім того, до складу спільного майна подружжя входять депозитні вклади станом на 30.06.2020 в розмірі орієнтовно 60\~000 грн., зокрема вклад «скарбничка», оформлений в «Укрсиббанк» на ім?я [PERSON] . За спільною згодою [PERSON] з [PERSON] використовували кошти, які заробляв відповідач-позивач на сімейні потреби, а частину коштів які заробляла [PERSON] в якості заробітної плати, відраховувалася на банківський рахунок [PERSON] з тією метою, щоб використати їх в подальшому на спільні сімейні потреби. Проте, [PERSON] дані кошти не розділила з відповідачем-позивачем і використовує у власних інтересах, тому суму коштів розміщену на депозитному рахунку [PERSON] суд має врахувати при поділі майна подружжя. Отже, загальна вартість майна та депозитних вкладів, які є предметом даного позову становить - 420\~516 грн., враховуючи рівність часток подружжя, при поділі майна, [PERSON] та [PERSON] мають отримати майна на суму - 210\~258 грн. При поділі майна, [PERSON] просить суд врахувати наступні обставини, що причепом в даний час користується він, тому просить визнати право власності на причеп за останнім. Трактор ЮМЗ знаходиться у батька [PERSON] , саме він його використовує та відмовляється його повернути [PERSON] , а право власності на мопед зареєстровано за [PERSON] , і мопед знаходиться теж в її користуванні і володінні, місцезнаходження мопеда відповідачу-позивачу не відомо, тому прошу суд право власності на трактор та мопед визнати за [PERSON] , стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі половини вартості трактора та мопеда. Враховуючи те, що депозитний вклад також перебуває в повному володінні та розпорядженні [PERSON] , то при поділі спільного майна подружжя з [PERSON] підлягає до стягнення частина коштів, які знаходилися на депозитному рахунку станом на момент подання позову [PERSON] . Нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку під нею, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідач-позивач вважає за необхідне розділити між сторонами в рівних частках, оскільки дане майно є подільним і за кожною зі сторін може бути визнано право власності на частку вказаної вище будівлі магазину та земельної ділянки. В даний час ні [PERSON] , а ні [PERSON] не використовуємо нежитлову будівлю магазину і земельну ділянку, та дане майно знаходиться в занедбаному стані і потребує ремонту, тому відповідач-позивач не погоджується на сплату грошової компенсації за вказане майно, та просить суд його розділити між сторонами в рівних частках, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. Тобто, згідно даного позову вартість майна право власності на яке визнається за [PERSON] становить 274\~458 грн. (мопед 9200 грн., трактор ЮМЗ 71300 грн., вартість частки нежитлової будівлі магазину та земельної ділянки - 133\~958 грн., сума коштів яка знаходилася на депозитному вкладі [PERSON] - 60 000,00грн.). Вартість майна право власності на яке визнається за [PERSON] становить 146\~058 грн. (причіп - 12\~100 грн., вартість частки нежитлової будівлі магазину та земельної ділянки - 133\~958 грн). Враховуючи той факт, що частка [PERSON] є більшою, то з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення сума компенсації різниці вартості часток у праві спільної сумісної власності у розмірі - 64\~200 грн. Крім того, відповідач-позивач звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться звіти про оцінку, в яких вартість частини майна є значно завищеною, а вартість частини майна є значно заниженою. Оціночна вартість всього майна проводилася з аналізу ринку нерухомого майна, тобто експерт не приїздив і не оглядав, не встановлював дійсний стан майна. Щодо поділу нежитлової будівлі магазину та земельної ділянки, за адресою - [ADDRESS] , відповідач-позивач зазначає, що вказане нерухоме майно є речами подільними, тому суд має таке майно розділити між сторонами в рівних частках і не має права виділяти це майно у власність одного з подружжя без його на те згоди, з стягненням грошової компенсації на користь іншого з подружжя. У таких випадках суд має це майно розділити між сторонами в рівних частках та визнати за кожним з подружжя відповідно по частці у праві власності на нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку. Даним позовом відповідач-позивач підтверджує, що вказане майно є подільним, тому просить суд поділити його в рівних частках, а не присуджувати одному з подружжя грошову компенсацію на користь іншого з подружжя. У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] просить: 1.Визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] наступне майно: - Трактор колісний, модель ЮМ3-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску; - Мопед Хонда Діо, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску; - Нежитлову будівлю магазину, площею 35 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; - Земельну ділянку, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; - Причіп легковий, марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску; - Депозитний вклад в АТ «Укрсиббанк» в сумі 60\~000 грн., оформлений на ім?я [PERSON] . 2. Визнати за [PERSON] право власності на майно на суму 146\~058 грн.: -частку нежитлової будівлі магазину, площею 35 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] . -частку земельної ділянки, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] . -??Причіп легковий, марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску. 3. Визнати за [PERSON] право власності на майно на суму 274\~458 грн: -частку нежитлової будівлі магазину, площею 35 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] . -частку земельної ділянки, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] . -??Трактор колісний, модель ЮМ3-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , 2000 року випуску. -??Мопед Хонда Діо, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску. -??Депозитний вклад в АТ «Укрсиббанк» в сумі 60\~000 грн. 4.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію різниці вартості часток у праві спільної сумісної власності у розмірі - 64\~200 грн. 5.Понесені судові витрати [PERSON] (витрати на правову допомогу, вартість експертизи, судовий збір) стягнути з [PERSON] . Від представника позивача-відповідача [PERSON] - адвоката Кучерявої І.П. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, яка мотивована наступним. Відповідач-позивач\~стверджує,\~що на\~час припинення\~шлюбних відносин\~на депозитному\~рахунку [PERSON] \~було 60\~000\~грн.,\~(таке\~твердження не\~відповідає дійсності); просить поділити нерухоме майно шляхом присудження кожному із бувшого подружжя його половини (проте, головним правилом поділу майна подружжя є поділ в натурі, ст. 71 СК України); заявляючи зустрічні\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~вказано не\~все майно,\~набуте подружжям\~за час\~перебування у\~шлюбі,\~зокрема,\~підлягає поділу\~автомобілі «Нісан»\~і «ВАЗ»\~(вказані\~автомобілі придбано\~за період\~шлюбу,\~спільно,\~відтак,\~підлягають поділу,\~ст.\~60\~СК України);\~ [PERSON] \~«мовчить» про\~рухоме майно\~та його\~вартість,\~яке залишилось\~в будинку,\~в якому\~спільно проживало\~подружжя ( [PERSON] \~отримала із\~рухомого майна,\~яке знаходилось\~у будинку,\~лише 10\~невартісних речей,\~що відображено\~у розписці,\~все інше\~майно -\~залишилось у\~користуванні [PERSON] ). Спільне майно бувшого подружжя перебуває у користуванні [PERSON] , оскільки крім вищевказаних 10 речей, [PERSON] не дав можливості [PERSON] забрати ще якісь речі чи транспортні засоби, що чітко вбачається з розписки, яку написано за ініціативою [PERSON] у присутності 2 свідків, та в якій перераховано що саме дозволено забрати [PERSON] при її переїзді. У зустрічній позовній заяві заявлено вимогу про визнання спільною сумісною власністю сторін такого майна як: -трактор колісний, модель ЮМЗ-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , 2000 року випуску, зареєстрований на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] від 16.09.2011; -мопед Хонда Діо, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном [NUMBER] від 13.02.2011. -нежитлова будівля магазину, площею 35 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.11.2013, посвідченим приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носовим В.В., зареєстрованим в реєстрі № 1984. -земельна ділянка, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.11.2013, посвідчений приватним нотаріусом тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носовим В.В., зареєстровано в реєстрі № 1987. Вказані нежитлова будівля та земельна ділянка зареєстровані на ім`я відповідача [PERSON] , що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.07.2020 №214515731. -причіп легковий, марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] від 02.07.2014, зареєстрований на [PERSON] -депозитний вклад в AT УкрСиббанк в сумі 60 000 грн, оформлений на [PERSON] . Все перераховане майно, окрім вкладу, придбано у період перебування сторін у шлюбі, що вбачається з правовстановлюючих документів на таке майно. Відтак, представник позивача-відповідача зазначає, що перераховане майно (за виключенням вкладу) в силу приписів ст. 60 Сімейного кодексу України, є спільною сумісною власністю подружжя, апріорі та додатково визнання чи доведення не потребує, у зв`язку з чим, вимога про визнання вищеперерахованого майна спільною сумісною власністю задоволенню не підлягає. Всі транспортні засоби на даний час перебувають у користуванні [PERSON] (за винятком, трактора, яким з моменту його придбання користується батько [PERSON] ). Між іншим, у свідоцтві про реєстрацію машини - трактора колісного, копію якого додано до позовної заяви, у графі «особливі відмітки» зазначено: «має право керувати [PERSON] ». Щодо банківського вкладу, то коштів у сумі 60 000 грн. на час припинення подружніх шлюбних відносин, на депозитних рахунках не було, відтак відсутній предмет поділу. Крім того, [PERSON] стверджує про наявність коштів у розмірі 60 000 грн. на депозитному рахунку [PERSON] на час припинення подружніх відносин, також стверджує, що на сімейні потреби використовувались кошти, які заробляв він, а кошти, які заробляла [PERSON] - відраховували на депозит, однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки, заробітна плата, яку отримувала [PERSON] весь час спрямовувалась на потреби сім`ї. До рахунку, на який надходила заробітна плата, було оформлено «скарбничку», до якої, в свою чергу, здійснювалось перерахування коштів 100 грн. за один місяць. Заощаджень у «скарбничці» не було, так як ці кошти весь час спрямовувались на сімейні потреби. Також, представник позивача-відповідача звертає увагу, що у зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на вартість перерахованого вище майна, виходячи із доказів про вартість, доданих [PERSON] до первісного позову. У даному випадку, позивачем-відповідачем додано до матеріалів первісного позову докази вартості спірного майна (звіти про незалежну оцінку майна) та висновок експертного дослідження. Натомість, відповідач-позивач [PERSON] , окрім висловлення своїх припущень стосовно необ`єктивності оцінки, не надав жодного доказу на підтвердження іншої вартості майна чи наявності інших обставин. Також, представник вказує на те, що не заслуговує на увагу твердження відповідача-позивача про необхідність поділу в частках по кожному нежитлової будівлі та земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , оскільки, таке твердження не відповідає основному принципу поділу майна подружжя, яким є поділ в натурі. Відповідно до Висновку експертного дослідження Експертного центру «Поділля» від 21.09.2020, в результаті дослідження встановлено відсутність технічної можливості для виділення в натурі частки нежитлової будівлі магазину, розташованої на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , зі збереженням функціонального призначення приміщень та відсутність технічної можливості поділу земельної ділянки, оскільки такий поділ не відповідає вимогам ДБН В.22-23:2009». Нежитлова будівля магазину, яка має площу 35 кв.м. та земельна ділянка під нею, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування будівель торгівлі, знаходяться у за адресою: [ADDRESS] , тобто, за місцем проживання [PERSON] , в той же час, [PERSON] виїхала з смт. Кирнасівка та проживає в с. Уланів, Хмільницький район Вінницька область, що знаходиться орієнтовно за 200 км. Також, [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець та займався роздрібною торгівлею товарів, а наразі, як відомо, [PERSON] допомагає своїм батькам у веденні ними підприємницької діяльності, основним видом якої є роздрібна торгівля товарами широкого вжитку. З огляду на наведені обставини, доцільно поділити спільне майно в натурі, залишивши у власності [PERSON] нежитлову будівлю із земельною ділянкою та присудженням іншому з подружжя грошової компенсації замісіть його частки у праві спільної сумісної власності на майно. Окрім того, представник позивача-відповідача зазначає, що у зустрічній позовній заяві зазначено не все спільне майно подружжя. За час перебування у шлюбі сторони купували транспортні засоби, якими зазвичай користувався [PERSON] , за винятком трактора, який з моменту його придбання перебував у користуванні батька [PERSON] . За час подружнього життя, придбано NISSAN BLUEBIRD 2.0, який зареєстровано на [PERSON] , який влітку 2019 році, [PERSON] віддав автомобіль ймовірному покупцю у тимчасове користування, та з того часу, ні коштів за продаж автомобіля [PERSON] не отримувала; ні довіреності, ні договору купівлі-продажу не підписувала, досі автомобіль зареєстровано за нею, тобто перебуває у власності подружжя та відповідно підлягає поділу. Також, за час подружнього життя придбаний автомобіль ВАЗ, який передано у користування куму подружжя, з умовою майбутнього продажу після проведення розрахунків. Кошти за цей автомобіль не надходили до сімейного бюджету. Вказаний транспортний засіб досі зареєстровано на праві власності за [PERSON] , отже перебуває у власності подружжя та підлягає поділу. Таким чином, вказані автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя, придбані в шлюбі, зареєстровані досі за кожним із подружжя, відтак, підлягають поділу. Поряд з цим, за час спільного подружнього життя, у 2016 році, подружжям придбано автомобіль «MB SPRINTER 213 CDI СОМВІ», 2004 року випуску, ринкова вартість якого станом на час подання відзиву складає 284 700 грн., що підтверджується Звітом з незалежної оцінки, доданим до первісного позову. Проте, при придбанні, замість договору купівлі-продажу, на ім`я [PERSON] оформлено довіреність. Як відомо [PERSON] , бувший чоловік й надалі продовжує користуватись цим автомобілем, що між іншим, вбачається із фото, зробленого на момент припинення подружніх відносин, з якого видно, що на подвір`ї біля будинку припарковано «MB SPRINTER 213 CDI СОМВІ» з реєстраційним номером [NUMBER] . Також, у жовтні 2019 року придбано за 7000 доларів США автомобіль «Шеврове Нубіра», чорного кольору, 2004 року випуску, який фактично придбано подружжям, проте оформлено на батька [PERSON] . Дані автомобілі не включено до переліку спільного майна, яке підлягає поділу ні у первісному позові, ні у зустрічній позовній заяві. Водночас, адвокат Кучерява І.П. звертає увагу, що ці автомобілі придбавались подружжям спільно за спільні кошти. Враховуючи викладене, [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог зустрічного позову, тому просить поділити майно подружжя, задовольнивши вимоги первісного позову. Представник відповідача-позивача [PERSON] адвоката Зубаня О.О. надійшла відповідь на відзив, яка мотивована наступним. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] посилається на те, що вона не мала депозитних рахунків, проте, на підтвердження даної обставини не надала довідки з банку чи будь-якого іншого доказу, який би підтвердив відсутність депозитів. Більше того, в своєму відзиві позивач-відповідач вказує на наявність рахунка «скринька», що підтверджує, що кошти на депозитному рахунку таки були. Подані позивачем-відповідачем нові Звіти про оцінку, як зазначає представник відповідача-позивача не є належними та допустимими доказами, виходячи з наступного: - оціночна вартість всього майна проводилася з аналізу ринку нерухомого майна, тобто експерт не приїздив і дійсний стан майна не оглядав і не встановлював, експертом дане майно не оглядалося. Статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та то експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Однак, представлені позивачем-відповідачем звіти про експертну грошову оцінку спірного рухомого та нерухомого майна та Висновок експертного дослідження не містять зазначення того, що вони виготовлялися для подання до суду та того, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Вказане ставить під сумнів вартість спірного майна та висновок про неможливість його поділу. Крім того, в експертному дослідженні проведеному ФОП [PERSON] вказано, що дане дослідження проводилося порівняльним методом, що знову ж таки підтверджує, що на вказану земельну ділянку та в середину нежитлової будівлі магазину експерти не заходили, а тому такий експертний висновок не може бути достовірним. Крім того, нежитлова будівля магазину непридатна до використання та є в занедбаному стані, в ній ніякого ремонту не проводилося, тому присудження одному з подружжя цього майна, а іншому грошової компенсації суперечитиме принципу розумності та справедливості. Відповідач-позивач не надає згоди на сплату ним грошової компенсації за належну позивачці-відповідачці частки у спірному нерухомому майні, оскільки [PERSON] не має таких коштів і не спроможний сплатити позивачу суму, яку [PERSON] просить стягнути з нього. Стягнення вищевказаної грошової компенсації за належну позивачці-відповідачці частку у спірному майні, враховуючи матеріальне становище [PERSON] становитиме для останнього надмірний тягар. Згідно Відомостей з податкової інспекції та Довідки з Тульчинської районної філії Центру зайнятості [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує дохід в середньому 2135 грн. Інші доходи відсутні. Крім того, з відповідачем-позивачем проживає та перебуває на його утриманні його неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , яка потребує також понесення витрат на її утримання. Також, у [PERSON] є неповнолітній син, який хоч і проживає з позивачем-відповідачем [PERSON] , проте відповідач-позивач теж несе певні витрати на утримання сина (витрати на проїзд, витрати на придбання одягу, подарунків, продуктів тощо). Крім того, представник адвокат Зубань О.О. зазначає, що завідомо неправдивими є твердження [PERSON] про те, що в будинку в якому проживали сторони залишилося спільне майно подружжя, яке теж підлягає поділу, однак, до відзиву позивачкою-відповідачкою не долучено жодних доказів наявності у них як у подружжя іншого майна, яке підлягає поділу, та до справи долучено копію розписки в якій [PERSON] підтверджує, що вона отримала від [PERSON] свою половину рухомого майна, яке знаходилося в спільному будинку та жодних претензій до нього не мала. У судовому засіданні представник позивача-відповідача адвокат Кучерява І.П. підтримала первісний позов з врахуванням збільшення позовних вимог та просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимогах. Також зазначила, що майно яке є предметом спору набуте в шлюбі, даного факту ніхто не заперечив, тому просила виділити [PERSON] право власності на наступне майно: трактор колісний, так як, він купувався за кошти батька позивачки-відповідачки, який перебував та перебуває в його користуванні до тепер; мопед марки HONDA та автомобіль NISSAN BLUEBIRD, оскільки право власності зареєстровані за [PERSON] . Крім того, адвокат вказала на те, що відповідно до Висновку експертного дослідження від 21.09.2020 щодо неможливості виділу майна в натурі, нежитлову будівлю магазину, площею 35 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , не можливо розділити в натурі, тому просить суд, залишити право власності на вищевказану житлову будівлю та земельну ділянку за [PERSON] , та стягнути з нього компенсацію 1\\2 частини власності, а доводи представника відповідача-позивача про те, що присудження [PERSON] вищевказаної компенсації буде для нього як надмірний тягар, спростовуються тим, що зазначені обставини не мають значення при поділі майна подружжя. Позивач-відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримала свого представника, просила задовольнити позовні вимоги первісного позову. Представник відповідача-позивача адвокат Зубань О.О. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення первісного позову та просив задовольнити зустрічні позовні вимоги. Крім того, зазначив що відповідач-позивач [PERSON] заперечує щодо поділу транспортних засобів NISSAN BLUEBIRD та ВАЗ, оскільки дані автомобілі були продані сторонами ще перебуваючи в шлюбі. Щодо присудження [PERSON] компенсації [PERSON] за нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку, представник зазначив, оскільки відповідач-позивач є інвалідом 3 групи по зору, наразі перебуває за кордоном та очікує на операцію на очах, також має значні проблеми зі здоров`ям, єдине джерело його доходу є пенсія та має заборгованість зі сплати аліментів, то наведене стверджує те, що зазначена компенсація буде надмірним тягарем для [PERSON] . У судове засідання відповідач-позивач [PERSON] не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, відомостей щодо причин неявки не надав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що позивач-відповідач [PERSON] є його сестрою, та надав покази відповідно до яких, у подружжя було багато транспортних засобів які купувались за спільні кошти, а саме: трактор, який придбав [PERSON] , однак право власності оформлене на [PERSON] , зазначений трактор з дня придбання перебуває в користуванні батька, де й наразі знаходиться; автомобілі ВАЗ, Нісан, які [PERSON] продав без згоди з [PERSON] , та сестра не знала де кошти від їх продажу; автомобілі Спрінтер та Шевроле були у відповідача-позивача та при розірванні стосунків [PERSON] не забирала у чоловіка; причіп легковий також був, але на кого було оформлено право власності свідку не відомо; мопедом [PERSON] користувалася позивач-відповідач, однак під час переїзду його вже не було. Також зазначив, що при переїзді з будинку в якому подружжя проживало, [PERSON] забрала різні дрібні речі, такі як: одяг, іграшки дітей, кухню яку вона купувала за власні кошти, матрац та інше. У судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив що [PERSON] є його донькою. У подружжя у власності перебуває трактор ЮМЗ 8241, який свідок купував за власні кошти, однак оформив право власності на [PERSON] , оскільки той був його зятем на той час. Даний трактор перебуває в користуванні свідка до тепер. Крім того, у подружжя ще були автомобілі Нісан, ВАЗ, які [PERSON] продав без згоди [PERSON] , та коштів за них дочка також не бачила. При переїзді з будинку де його дочка проживала з колишнім чоловіком, [PERSON] взяла лише штори, кухню, свої особисті речі та одяг, а причіп та мопед під час переїзду не відомо де були. Свідок [PERSON] \~у судовому\~засіданні зазначив, що [PERSON] точно не пам`ятає, оскільки купував автомобіль Нісан у кінці літа 2020 року. Про продаж даного автомобілю розповів свідку його товариш, з яким і поїхав у смт. Кирнасівка до [PERSON] для огляду авто. Після огляду автомобіля, свідок на подвір`ї [PERSON] за його придбання передав відповідачу-позивачу грошові кошти у сумі 1900 доларів США, на що отримав від нього свідоцтво про реєстрацію та ключі від транспортного засобу Нісан. Перереєстрацію автомобілю свідок не проводив. Наразі автомобіль перебуває у користуванні свідка, в робочому стані. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.08.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.08.2020 за актовим записом № 90. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 12, 13). Відповідно до копії договору купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину від 11.11.2013, який посвідчено приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носовим В.В., зареєстрованим в реєстрі № 1984, [PERSON] придбав нежитлову будівлю магазину, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35 кв.м. та його вартість складала 38460 грн (а.с. 16). Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2013, який посвідчено приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Носовим В.В., зареєстрованим в реєстрі № 1987, [PERSON] придбав земельну ділянку, площею 0,0726 га, кадастровий номер 0524355300:002:001:0049, за адресою: [ADDRESS] , та її вартість складала 10476 грн (а.с. 18). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 214515731 від 01.07.2020, [PERSON] є власником таких об`єктів: земельної ділянки, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площею 0,0726 га, кадастровий номер 0524355300:002:001:0049, за адресою: [ADDRESS] , розмір частки 1/1; нежитлової будівлі магазину, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 35 кв.м., розмір частки 1/1 (а.с. 20-22). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] від 16.09.2011, власник трактору колісного ЮМЗ-8271, 2000 року випуску є [PERSON] , має право керувати [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до інформації Територіального сервісного центру МВС № 0541, за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: ВАЗ 21093, 1999 року випуску, дата реєстрації 16.07.2008; ПГМФ 8304, 2014 року випуску, дата реєстрації 02.07.2014; Mercedes-Benz Sprinter 312 D, 1999 року випуску, 10.01.2019 був перереєстрований по договору купівлі-продажу (зв. б. а.с. 28). Згідно копії тимчасового реєстраційного талону [NUMBER] від 13.02.2011, мопед Хонда Діо, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, зареєстрований за [PERSON] (а.с. зв. б. а.с. 31). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , причіп ПГМФ 8304, синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] (зв. б. а.с. 33). Фотознімки надані [PERSON] (а.с. 93-111), де ним зазначено, що це зображення нежитлової будівлі магазину та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії Висновку експертного дослідження від 21.09.2020 виконаного ПП «Експертний центр «Поділля», спеціаліст дійшов висновку про відсутність технічної можливості для виділення в натурі частини нежитлової будівлі магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із збереженням функціонального призначення приміщень та відсутності технічної можливості поділу земельної ділянки, оскільки такий поділ не відповідає вимогам ДБН В.22-23:2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі» (а.с. 124-128). Відповідно до інформації Територіального сервісного центру МВС № 0546, за [PERSON] зареєстровані транспортні засоби: HONDA DIO, державний номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 13.02.2011; NISSAN BLUEBIRD, державний номерний знак [NUMBER] , дата реєстрації 20.06.2017 (а.с. 129). Згідно розписки [PERSON] від 16.08.2020, [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , у присутності свідків дозволяє своїй дружині [PERSON] забрати наступні речі з будинку, які розділені за їхньою спільною згодою: меблеву стінку кутову коричневу 1шт, карніз 6 шт, тюлі до карнізів, кухонну стінку кутову коричневу 1 шт, телевізор «Самсунг» діагоналлю 21 дюйм, праску, гладильну дошку, посуд за домовленістю, постільну білизну за домовленістю, матрац розміром 200 см * 220 см (а.с. 130). Відповідно до копії Звіту № LV-200909-05 з незалежної оцінки визначення ринкової вартості майна, у вигляді КТЗ марки, моделі MB SPRINTER 213 CDI COMBI, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , 2004 року випуску, який виконаний 09.09.2020 оцінювачем ФОП [PERSON] , орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу MB SPRINTER 213 CDI COMBI, 2004 року випуску складає 284700 грн (а.с. 132). Згідно довідки № 1692 від 14.09.2020 яка видана Кирнасівською селищною радою, [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 150). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 954 від 17.08.2020, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 166). Фотознімки надані [PERSON] , де відображено житловий будинок (а.с. 168-175). Також, в судовому засіданні досліджувався оригінал інвентаризаційної справи № 22-000886 на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22.11.2021 провадження у даній справі зупинялося, в зв`язку з призначенням комплексної будівельної, земельно-технічної та автоварознавчої експертиз (том 2 а.с. 113-115). Згідно листа В.о. завідувача Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Анни Лозінської № 392/9185-9193/21-21/21 від 03.06.2022, ухвала суду від 22.11.2021 в частині проведення комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз залишається без виконання, так як, до установу не надійшли кошти за експертні послуги (том 2 а.с. 159). Відповідно до повідомлення експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Володимира Базалицького, про неможливість надання висновку № 9185-9189/21-21 від 03.06.2022, експерт повідомив суд, що йому не було надано для дослідження транспортні засоби, тому автотоварознавчу експертизу не проведено (том 2 а.с. 161). Згідно копії Звіту № LV-221227-06 з незалежної оцінки визначення ринкової вартості майна, у вигляді КТЗ марки, моделі ВАЗ-21093, реєстраційний номер дані відсутні, ідентифікаційний номер (VIN) дані відсутні, 1999 року випуску, який виконаний 27.12.2022 оцінювачем ФОП [PERSON] , орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу ВАЗ-21093, 1999 року випуску складає 55960 грн (том 3 а.с. 6-8). Відповідно до копії Звіту № LV-221227-04 з незалежної оцінки визначення ринкової вартості майна, у вигляді трактора колісного, моделі ЮМЗ-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , 2000 року випуску, який виконаний 27.12.2022 оцінювачем ФОП [PERSON] , орієнтовна ринкова вартість трактора колісного, моделі ЮМЗ-8271, 2000 року випуску складає 89960 грн (том 3 а.с. 9-11). Згідно копії Звіту № LV-221227-02 про незалежну оцінку нежитлової будівлі магазину, загальною площею 35 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , який виконаний 27.12.2022 оцінювачем ФОП [PERSON] , ринкова вартість нежитлової будівлі магазину, загальною площею 35 кв.м., на дату оцінки, без урахування ПДВ складає 282 272 грн (том 3 а.с. 12-14). Відповідно до копії Звіту № ZLV-221227-01 про експертну грошову оцінку земельної ділянки, загальною площею 0,0726 га 726 м2 розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , яка виконана 27.12.2022 оцінювачем ФОП [PERSON] , ринкова вартість зазначеної земельної ділянки становить 333850 грн, у розрахунку на один квадратний метр земельної ділянки 459,84 грн (том 3 а.с. 15-17). Згідно копії Звіту № LV-221227-03 з незалежної оцінки визначення ринкової вартості майна, у вигляді причіпа, моделі ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , 2014 року випуску, який виконаний 27.12.2022 оцінювачем ФОП [PERSON] , орієнтовна ринкова вартість ПГМФ 8304, 2014 року випуску складає 19550 грн (том 3 а.с. 18-20). Відповідно до копії Звіту № LV-221227-07 з незалежної оцінки визначення ринкової вартості майна, у вигляді мопеда марки, моделі HONDA DIO, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , 2009 року випуску, який виконаний 27.12.2022 оцінювачем ФОП [PERSON] , орієнтовна ринкова вартість мопеда марки, моделі HONDA DIO, 2009 року випуску складає 8410 грн (том 3 а.с. 21, 22). Згідно копії Звіту № LV-221227-05 з незалежної оцінки визначення ринкової вартості майна, у вигляді КТЗ марки, моделі NISSAN BLUEBIRD 2.0 D STATION WAGON ( [NUMBER] ), реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , 1986 року випуску, який виконаний 27.12.2022 оцінювачем ФОП [PERSON] , орієнтовна ринкова вартість транспортного засобу NISSAN BLUEBIRD 2.0 D STATION WAGON, 1986 року випуску складає 51200 грн (том 3 а.с. 23, 24). Відповідно до Звіту № 826 з експертної грошової оцінки земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , який виконаний 16.01.2023 оцінювачем ФОП [PERSON] , експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 223\~177 грн (том 3 а.с. 43-75). Ухвалою суду від 01.11.2023 провадження у справі зупинялося до припинення перебування відповідача - позивача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (том 4 а.с. 67, 68) та ухвалою суду від 07.11.2024, провадження у справі поновлено, у зв`язку із звільненням відповідача-позивача [PERSON] з військової служби, на підставі інвалідності (том 4 а.с. 83). Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 311 від 31.10.2024, Солдат [PERSON] звільнений наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 12.10.2024 № 270-РС у запас за п. «б» (за станом здоров`я за наявності інвалідності) та з 31.10.2024 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (том 4 а.с. 81). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] виданого 26.08.2024, [PERSON] є учасником бойових дій (том 4 а.с. 82). На виконання ухвали суду від 26.02.2025, АТ «УКРСИББАНК» надав інформацію (том 4 а.с. 153), що станом на 30.06.2020 на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] в AT «УКРСИББАНК» відкрито поточні рахунки: - [NUMBER] валюта UAH, рахунок відкрито 10.11.2018, закрито 26.01.2021. Залишок власних коштів станом на 30.06.2020 становить 0,00 UAH. - [NUMBER] валюта UAH, рахунок відкрито 02.07.2016, закрито 30.11.2020. Залишок власних коштів станом на 30.06.2020 становить 0,00 UAH. - [NUMBER] валюта UAH, рахунок відкрито 13.10.2018, закрито 30.11.2020. Залишок власних коштів станом на 30.06.2020 становить 0,00 UAH. Надані представником відповідача-позивача адвокатом Зубанем О.О. докази (том 4 а.с. 184-191), суд не бере до розгляду, оскільки вони не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 344/5528/22 (Постанова ВС від 11.04.2019 справа № 339/116/16-ц) Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Також, згідно частини 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Суд вважає доведеним, що: -нежитлова будівля магазину, площею 35 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] ; -земельна ділянка, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; -трактор колісний, модель ЮМЗ-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , 2000 року випуску; -причіп легковий, марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску; -мопед HONDA DIO, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску; -NISSAN BLUEBIRD 2.0 STATION WAGON, реєстраційний номер [NUMBER] , 1986 року випуску; -ВАЗ 21093, 1999 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки дане майно було придбане під час шлюбу. Щодо твердження відповідача-позивача [PERSON] за зустрічним позовом, про депозитний вклад в AT УкрСиббанк в сумі 60 000 грн, оформлений на [PERSON] , то воно спростовується інформацією наданою АТ «УКРСИББАНК» (том 4 а.с. 153) на виконання ухвали суду, про те, що станом на 30.06.2020 на відкритих поточних рахунках позивача-відповідача [PERSON] відсутній залишок грошових коштів, а тому відповідачем-позивачем [PERSON] , не доведено належними та допустимими доказами існування такого спільного майна подружжя, як грошові вклади на депозитних рахунках. Суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (провадження №14-182цс21). Заявляючи відповідні позовні вимоги, позивач-відповідач [PERSON] погоджується на отримання грошової компенсації за нежитлової будівлі магазину, площею 35 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , які відповідно до висновку експертного дослідження від 21.09.2020 виконаного ПП «Експертний центр «Поділля», спеціаліст дійшов висновку про відсутність технічної можливості для виділення в натурі частини нежитлової будівлі магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із збереженням функціонального призначення приміщень та відсутності технічної можливості поділу земельної ділянки, оскільки такий поділ не відповідає вимогам ДБН В.22-23:2009 «Будинки і споруди підприємства торгівлі» (а.с. 124-128). В свою чергу відповідач-позивач [PERSON] звертаючись із зустрічним позовом просить поділити нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку в рівних частках по кожному, посилаючись на те, що він не має змоги сплачувати відповідну компенсацію, оскільки є неплатоспроможним і це для нього буде надмірним тягарем, категорично не надає згоду на стягнення з нього відповідної компенсації за частку в спільному майні подружжя. Суд вирішуючи вказані позовні вимоги, наголошує на тому, що предметом спору в справі, яка переглядається, є поділ майна подружжя, а саме нежитлова будівля магазину та земельна ділянка, а також транспортні засоби. Сторони в силу принципу диспозитивності судового процесу скористалися своїм правом та вибрали варіанти поділу майна подружжя, які, на їх думку, є оптимальними для вирішення спору. Право одного з подружжя на отримання компенсації за належну йому частку в спільному майні передбачено статтею 71 СК України, а також статтями 364, 370 ЦК України. Зокрема, частиною другою статті 71 СК України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина шоста статті 71 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Тобто, передумовою для задоволення позову співвласника майна про виплату йому компенсації вартості його частки в цьому майні є доведення позивачем обставини неможливості виділення належної йому частки в натурі, зокрема, внаслідок неподільності спірної речі (майна). Доказів неможливості спільного користування нежитловою будівлею магазину та земельною ділянко за їх цільовим призначенням, як і доказів наявності будь-яких перешкод з боку відповідача-позивача у користуванні позивачем-відповідачем нежитловою будівлею та земельною ділянкою матеріали справи не містять. Щодо обставини платоспроможності відповідача-позивача в контексті виплати позивачу-відповідачу компенсації вартості його частки в спільному майні, суд зазначає наступне. Суд обізнаний, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 в справі № 209/3085/20 відступила від сформульованого, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 13.01.2016 у справі № 6-2925цс15 і Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2019 у справі № 371/1369/15-ц висновку про те, що для вирішення питання про застосування частини другої статті 364 ЦК України юридичне значення має те, чи сплачує співвласник-відповідач, який володіє та користується спільним майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, чи спроможний співвласник-відповідач виплатити співвласникові-позивачеві грошову компенсацію вартості його частки, і чи не буде така виплата надмірним тягарем. Велика Палата Верховного Суду при цьому також зазначила, що платоспроможність відповідача не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач. У разі задоволення цього позову відповідач стає одноосібним власником речі, тому його не можна вважати неплатоспроможним. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Водночас варто зауважити, що предметом поділу у справі, яка перебувала на розгляді Великої Палати Верховного Суду, був автомобіль, який, на відміну від нежитлової будівлі магазину та земельної ділянки, є рухомою річчю, неподільність якої не викликає жодних сумнівів. Велика Палата Верховного Суду серед мотивів прийняття своєї постанови вказувала на те, що в разі незадоволення позову співвласника транспортного засобу про виплату йому компенсації вартості частки в спільному майні такий транспортний засіб залишиться в одноосібному володінні та користуванні іншого з подружжя, в той час як позивач буде позбавлений як права на володіння та користування автомобілем, так і грошового еквіваленту належної йому частки в спільному майні. Суду не може не погодитися з таким висновком касаційного суду, оскільки одночасне володіння та користування транспортним засобом за відсутності домовленості між подружжям є об`єктивно неможливим з огляду на особливості рухомої речі як об`єкта цивільних прав. Водночас суд вважає такий висновок Великої Палати Верховного Суду, сформульований у правовідносинах щодо поділу рухомої неподільної речі, що є застосуванням до інших позовних вимог у цій справі щодо поділу транспортних засобів. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного право-відношення. Принцип добросовісності проявляється у тому, що жодна особа не може отримувати переваги від своєї недобросовісної поведінки. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється, зокрема, в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи. Як уже зазначалося вище, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Суд вважає, що закріплене в частині другій статті 364 ЦК України право співвласника на отримання компенсації вартості належної йому частки не є абсолютним та обмежується правами й інтересами інших співвласників. Виникнення у іншого з подружжя обов`язку виплатити позивачу компенсацію вартості його частки в спільному майні залежить виключно від дій позивача, який розпоряджається своїми правами на власний розсуд і не завжди таке розпорядження лежить у площині добросовісності. У конкретній ситуації, яка виникла в справі, відповідач-позивач [PERSON] наголошує на тому, що в нього відсутні кошти на одноразову виплату позивачеві частки в спільному майні. При цьому він не заперечує проти здійснення сторонами права спільної власності на спірне нерухоме майно. Стягнення з відповідача-позивача компенсації за відсутності в нього коштів для одноразової виплати всієї суми, та відсутності в нього іншого майна, за рахунок реалізації якого, може бути виконано рішення суду, неодмінно призведе або до реалізації спірного майна з торгів у межах виконавчого провадження, за наслідками проведення яких та після сплати усіх необхідних платежів (виконавчого збору тощо) сума, яка підлягатиме залишенню позивачці складатиме менше 50 % ринкової вартості майна, або до залишення спірного майна у власності кредитора у рахунок погашення заборгованості, що свідчить про порушення балансу інтересів позивача та відповідача в цій справі. Натомість залишення нежитлової будівлі магазину та земельної ділянки в спільній частковій власності, не призведе до обмеження чи порушення прав позивача-відповідача з огляду на можливість спільного користування сторонами майном, яка позивачем-відповідачем у цій справі не спростована. Належних та допустимих доказів неможливості користування спірним нерухомим майном обома співвласниками суду надано не було. На переконання суду, визнання за кожною зі сторін права на ідеальну частку в праві спільної власності на нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку якнайкраще забезпечить дотримання інтересів кожного з подружжя в розумінні частини першої статті 71 СК України. За такого варіанту поділу майна подружжя як позивач, так і відповідач зберігають права користування, володіння та розпорядження належними їм частками в праві спільної власності на нежитлову будівлю магазину земельну ділянку. При цьому, позивач-відповідач після визначення судом часток сторін у праві спільної власності на нежитлову будівлю магазину та земельної ділянки не позбавлена права відчужити належну їй частку на підставі статті 361 ЦК України будь-якій іншій особі (в разі небажання відповідача реалізувати переважне право на придбання частки в спільному майні). В цьому випадку баланс інтересів не буде порушений тому, що позивач реалізує своє право отримати гроші за частку у своєму майні, а відповідач продовжить користуватися майном, і буде володіти своєю часткою разом з особою, яка викупить частку позивача, чи буде орендувати у відповідача частину майна. При цьому сторони (співвласники, яким належать однакові частки, які мають однакові права на володіння, розпорядження та користування спільним майном) будуть перебувати в рівних умовах. Разом з тим, позивач-відповідач за первісним позовом виконала свій процесуальний обов`язок доказування - надала суду докази, що підтверджують середньостатистичну ринкову вартість подібних за своїми технічними характеристиками транспортних засобів, однак відповідач-позивач жодного доказу на підтвердження іншого не надав. Аргументи представника відповідача-позивача адвоката Зубаня О.О. про те, що Звіти про оцінку є неналежними та недопустимим доказами, також не заслуговують на увагу, оскільки предметом дослідження були звіти про оцінку майна, складені й підписані оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку з урахуванням вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", і скріплені печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12.07.2001 № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон № 2658-III). Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону № 2658-III процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону № 2658-III). Статтею 32 Закону № 2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 914/881/17 (постанова ВС від 16.01.2023 справа № 754/3132/16-ц). Позивач-відповідач за первісним позовом [PERSON] вжила всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості спірних рухомих об`єктів, тоді як, сторона відповідача-позивача не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вартості транспортних засобів, на час вирішення спору і не спростувала визначений у висновках оцінювача розміри ринкової вартості спірного майна, та слід зазначити, що на виконання ухвали суду від 22.11.2021 не здійснила оплату щодо проведення відповідної експертизи, з метою встановлення вартості нерухомого майна експертами. Крім того, представником відповідача-позивача подано, також звіт № 826 від 16.01.2023 ФОП [PERSON] , про вартість земельної ділянки кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка складає 223 177 грн., що суттєво відрізняється від поданого позивачем-відповідачем [PERSON] разом заявою про збільшення позовних вимог звіту № ZLV-221227-01 про експертну грошову оцінку земельної ділянки, яка виконана 27.12.2022 оцінювачем ФОП [PERSON] , ринкова вартість становить - 333850 грн, у розрахунку на один квадратний метр земельної ділянки 459,84 грн. З врахуванням того, що суд прийшов до висновку, про визнання за кожною зі сторін права на ідеальну частку в праві спільної власності на нежитлову будівлю магазину та земельну ділянку, що якнайкраще забезпечить дотримання інтересів кожного з подружжя, тому суд не надає оцінку доказам, а саме: звітам поданими позивачем-відповідачем та представником відповідача-позивача, щодо ринкової вартості земельної ділянки кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Щодо первісних позовних вимог, які стосуються спірних рухомих об`єктів спільної власності подружжя, а саме: автомобіля NISSAN BLUEBIRD 2.0 STATION WAGON, який зареєстрований за позивачем-відповідачем [PERSON] слід заначити, що допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт, що в його користуванні перебуває зазначений автомобіль, оскільки відповідач-позивач [PERSON] передав йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі, та свідок передав грошові кошти у сумі 1900 доларів США, і йому достеменно відомо, що автомобіль фактично належить на праві власності позивачу-відповідачу [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, і не вибув з спільної сумісної власності подружжя, та відповідачем-позивачем [PERSON] не спростовано і не доведено протилежного належними та допустимими доказами. Також, щодо автомобіля ВАЗ 21093 1999 року випуску, який позивачка-відповідачка [PERSON] , просила залишити у власності відповідача-позивач [PERSON] , згідно інформації сервісного центу зареєстрований 16.07.2008 за останнім, та твердження відповідача-позивача, що даний транспортний засіб вибув з спільної сумісної власності подружжя належними доказами не підтверджено, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. З урахуванням тих обставин, які були встановлені під час розгляду справи, та доведені належними доказами, а саме: що транспортний засіб автомобіль NISSAN BLUEBIRD 2.0 STATION WAGON зареєстрований за позивачем-відповідачем, а транспортний засіб ВАЗ 21093 1999 року випуску зареєстрований за відповідачем-позивачем, та є спільною сумісною власністю подружжя, і згідно висновків щодо середньої ринкової вартості автомобілів, різниця у вартості є не значною, тому суд приходить до висновку, щодо залишення у власності автомобіль NISSAN BLUEBIRD 2.0 STATION WAGON ( 51200 грн) позивачу-відповідачу [PERSON] , а автомобіль ВАЗ 21093 1999 року випуску (55 960 грн) відповідачу-позивачу [PERSON] , що буде відповідати інтересам кожного з подружжя. Крім того, щодо транспортних засобів, а саме: трактор колісний, модель ЮМЗ-8271, 2000 року випуску; причіп легковий, марки ПГМФ 8304, 2014 року випуску; мопед HONDA DIO, 2009 року випуску, то фактично ні позивач-відповідач, ні відповідач-позивач, не заперечують, що вказані транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя, первісні позовні вимоги та позовні вимоги за зустрічним позовом ідентичні, щодо залишення у власності одного із подружжя, в кого перебувають в користуванні зазначені транспортні засоби, а тому суд приходить до висновку, що це не буде суперечити їхнім інтересам та вказані вимоги підлягають задоволенню Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію сторін та їх представників, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача-відповідача та відповідача-позивача в заявлених ними межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача підлягає стягненню судовий збір у сплаченому останньою розмірі 4206,10 грн (а.с. 1, том 2 а.с. 172, том 3 а.с. 1). Також, з позивача-відповідача на користь відповідача-позивача підлягає стягненню судовий збір у сплаченому останнім розмірі 2102,60 грн (том 2 а.с. 2). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України представники позивачів повідомили суд, що позивачі подадуть докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення по суті справи. Крім того, ухвалою суду від 12.10.2020 по даній справі вжито заходи забезпечення позову, а саме: в порядку забезпечення позову\~ накладено арешт з забороною відчуження на: - нежитлову будівлю магазину, площею 35 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку, кадастровий номер 0524355300:02:001:0049, площею 0,0726 га., призначену для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташовану за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] ; - причіп легковий марки ПГМФ 8304, реєстраційний номер [NUMBER] , 2014 року випуску, власником якого є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] ; - трактор колісний, модель ЮМЗ-8271, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , 2000 року випуску, власником якого є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] ; - мопед Хонда Діо, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, власником якого є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] ; - транспортний засіб марки NISSAN BLUEBIRD 2.0, реєстраційний номер [NUMBER] , 1986 року випуску, власником якого є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , проживаюча за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи те, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову у вказаній справі учасники справи не подавали, тому накладений арешт на вищевказані земельні ділянки продовжує діяти протягом 90 днів з дня набрання даним рішенням законної сили або може бути скасований за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial