Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Від імені\~та в\~інтересах [PERSON] до Пересипського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, звернувся адвокат Олійник Олександр Олександрович. В обґрунтування заяви представник зазначив, що [PERSON] , [INFO] , є власником однокімнатної квартири, яка розташована: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло р. № [NUMBER] від 21.01.1994р. Вищевказане свідоцтво про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 21.01.1994 року, зареєстроване у реєстрову книгу за №16-1015, видане з помилкою у написанні прізвища та по батькові власника, замість правильного написання " [PERSON] " у свідоцтві записано " [PERSON] иловичу". Помилка в написанні прізвища та по батькові власника виникла через неправильний переклад його фамілії та побатькові з російської мови органом, який видав свідоцтво. З урахуванням викладеного представник заявника просить: встановити факт, що має юридичне значення, що свідоцтво про право власності на житло від 21 січня 1994 року, видане згідно з розпорядженням органу приватизації №26415 від 21.01.1994р., зареєстроване і записане в реєстрову книгу за №16-1015 видане [PERSON] , належить [PERSON] , паспорт серія [NUMBER] виданий Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, 25.01.2012р. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи. В судове засідання [PERSON] , не з`явися на адресу суду 22.05.2025 року (вх. № 20035) за підписом представника заявника адвоката Олійника Олександра Олександровича надійшла заява про слухання справи за відсутності представника заявника, згідно якої представник зазначив, що просить заяву задовольнити (а.с.41-42). Представник заінтересованої особи: КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.40), до суду не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дослідивши докази надані на підтвердження обставин заяви, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту належності документа, заявник зазначив, що у Свідоцтві про право власності на житло допущено помилку щодо написання його прізвища та побатькові, зазначені обставини є перешкодою у розпорядженні власністю. Судом досліджується копія Свідоцтва про право власності на житло від 21 січня 1994 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Свідоцтво видане на підставі розпорядження від 21.01.1994 року № 26415 (а.с.10). Так, відповідно до розпорядження, встановлено, що остання видане на ім`я [PERSON] иловича (а.с.11). Також, встановлено, що Виконавчим комітетом було видано ордер на житлове приміщення № 424 серія СР на ім`я [PERSON] иловича (а.с.12). Згідно довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) встановлено, що [PERSON] 1961 р.н. в квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 29.08.1990 року (а.с.19). Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України останній видано на ім`я [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 29.08.1990 р за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно посвідчення серії [NUMBER] встановлено, що останнє видане на ім`я [PERSON] ііловича (а.с.9). Отже, з досліджених документів встановлено, що прізвище та по батькові заявника у Свідоцтві про право власності на житло записано, не вірно тобто в супереч паспорта громадянина України. Матеріалами справи також встановлено, що [PERSON] звертався до КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради з приводу внесенні змін до Свідоцтва. Згідно відповіді наданої на звернення зазначено, що приватизація квартири була проведена згідно заяви на приватизацію житла, довідки про склад сім`ї наймача та займаних ними приміщень, які були оформлені належним чином, підписані керівником по обслуговуванню житла та паспортистом, де прізвища та по батькові власника житла на російській мові було зазначено, як [PERSON] , та « [PERSON] ». В листі зазначено, що всі спірні питання що стосуються приватизації вирішуються у судовому порядку (а.с.15). Так,\~відповідно до\~правил українського\~правопису по батькові " [PERSON] " пишеться із суфіксом "-ович", як і в інших чоловічих по батькові, що походять від імені на "-ий". Разом з цим, в паспорті громадянина України по батькові заявника зазначено, як « [PERSON] ». Згідно з\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту\~зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів та вільного розпорядження власністю, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved