Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивачка,\~через свого\~представника,\~звернулася до\~суду з\~позовом про\~визнання дійснимдоговору купівлі-продажу нерухомого майна № 381/1 від 24.03.1998, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , укладеного на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості», зареєстрованого в ММБТІ 12.11.1997 за реєстровим № 17847, між [PERSON] та [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , з іншого боку. На теперішній час позивач не має можливості розпорядитись своїми правами як власник майна, оскільки даний договір не було посвідчений нотаріально. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.03.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явились по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. 24.03.1998 року на Товарній Біржі «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія укладено договір купівлі-продажу за № 381/1, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира належала продавцям на праві спільної часткової власності. [PERSON] 3/4 частки на підставі на підставі Свідоцтва про право власності виданого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою 11.11.1997року за № 6-561, зареєстрованого в ММБТІ 12.11.1997 року №17847, Свідоцтві про право на спадщину, виданого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою 11.11.1997року за № 6-563, зареєстрованого в ММБТІ 12.11.1997 року №17847. [PERSON] - 1/4 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою 11.11.1997року за № 6-563, зареєстрованого в ММБТІ 12.11.1997 року №17847. Договір купівлі-продажу нерухомого майна, що посвідчений Товарною Біржею «Українська біржа нерухомості» Миколаївська філія у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» було зареєстровано в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 381/1 від 24.03.1998 (у день укладення договору) а також було зареєстровано 08.04.1998 року у ММБТІ за реєстровим №17847, що відображено в Реєстраційному посвідченні. Договір купівлі-продажу вказаної квартири підписаний сторонами власноручно. До теперішнього часу ніхто із сторін ніяких вимог, щодо порушення їх прав, не заявили, ніякого спору, з цих питань, у сторін не виникло. На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору. Відповідно до довідки з комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 26.03.2025 за вих. № 7544/02.02.03-09/40/020/25, станом на 28.12.2012, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.1998 р., зареєстрованим ТБ «Українська біржа нерухомості» за №381/1, зареєстрованого в ММБТІ 08.04.1998 р. за №17847. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами, покупцем було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли липні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не було посвідчено нотаріально. Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним підлягає задоволенню. Вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.

Outcome: approved