Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

У лютому 2025 представник ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №4427855 від 28.02.2024 року (далі - договір) в розмірі 45 875 грн. Обґрунтовує позов тим, що 28.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] шляхом акцепту оферти укладено кредитний договір №4427855. Згідно з п.1.2 договору кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді кредитної в розмірі 5000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Строк кредиту 364 дні: з 28.02.2024 по 26.02.2025. Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідачка свої кредитні зобов`язання перед позивачем не виконувала належним чином, тому 25.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25/10/2024. Відповідно до умов Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна`та ТОВ «ФК Фінтраст Україна», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024 в розмірі 45\~875 грн. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «ФК Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024 в розмірі 45\~875 грн. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024 становить 45\~875 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 500 грн сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором; 14\~375 грн сума заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» за 115 календарних днів. Оскільки відповідачка свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, тому позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми боргу, а також понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Провадження у справі відкрито 05.03.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 28.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] шляхом акцепту оферти укладено кредитний договір №4427855 . Згідно з п.1.2 цього договору кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді кредитної в розмірі 5000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. Строк кредиту 364 дні: з 28.02.2024 по 26.02.2025. Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідачка свої кредитні зобов`язання перед позивачем не виконувала належним чином, тому 25.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25/10/2024. Відповідно до умов Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна`та ТОВ «ФК Фінтраст Україна», до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 ТОВ «ФК Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024. Враховучи викладене до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024 на загальну суму 34\~000 грн. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024 становить 45\~875 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 500 грн сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором; 14\~375 грн сума заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» за 115 календарних днів. Первісний кредитор - фінансова установа ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором перерахувавши грошові кошти в сумі 5000 грн на банківську карту відповідача №[NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК\~УКРАЇНА» від 01.11.2024, відповідно до якого ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 44103264 (далі - Товариство), є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 03.01.2024. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 28.02.2024 13:26:11 на суму 5000.00 грн на карту [NUMBER] . Згідно з матеріалами справи відповідачка не виконувала умови кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «Лінеура Україна» станом на 25.10.2024 за період з 28.02.2024 по 25.10.2024 заборгованість за процентами [PERSON] становить 30\~125 грн та розрахунком заборгованості здійсненим ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» за 115 календарних днів (26.10.2024 - 17.02.2025). Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «ФК Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ ФК «Фінтраст Капітал». Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх використання. Факт отримання відповідачкою кредитних коштів та користування ними підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України) Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 71822. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до чч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, відповідачка має заборгованість в розмірі 45\~875 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 500 грн сума заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором; 14\~375 грн сума заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» за 115 календарних днів. З огляду на те, що відповідачкою не надано інших розрахунків заборгованостей чи відомостей про відсутність таких, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказані розрахунки позивача як належні та допустимі докази. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №4427855 від 28.02.2024 року в загальному розмірі 48 875 грн. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Стосовно стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як слідує з матеріалів справи, що між ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем укладено договір про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03.12.2024. На підтвердження надання правничої допомоги позивачем суду надано: копію Акту прийняття-передачі наданих послуг до договору надання правничої допомоги згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, згідно з яким адвокатом надано правову допомогу загальною вартістю 10000,00 грн, яка включає: первинну консультацію 440 грн; дослідження документів 840 грн; аналіз чинного законодавства 440 грн; підготовка позицій захисту 840 грн; письмова юридична консультація 840 грн; складання адвокатських запитів 840 грн; складання позовної заяви - 1640 грн; складання інших документів 840 грн; складання процесуальних документів 1640 грн; представництво інтересів в цивільному судочинстві 1640 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23. Враховуючи особливості предмета спору, ціну позову, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в акті про отримання правової допомоги, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Outcome: partial