Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із позовом, поданим через систему «Електронний суд» 28.11.2024, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором (оферти) № 19.05.2024-100000217 від 19.05.2024 у сумі 17 838 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 900 грн комісія, 3 000 грн неустойка, 7 938 грн заборгованість за відсотками, а також судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 19.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та Відповідачем укладено Кредитний договір (оферти) № 19.05.2024-100000217 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором через систему BankID Національного банку України. Відповідно до умов договору, Відповідачу надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 98 днів, з яких після вирахування комісії в сумі 900 грн на платіжну картку Відповідача перераховано 5 100 грн. Процентна ставка за договором становить 1,35% на день протягом усього строку кредитування. Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти до 24.08.2024. Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти 19.05.2024 на картку Відповідача маска-картки № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією про видачу коштів. Однак Відповідач не виконала зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, комісії та неустойки, що призвело до заборгованості у розмірі 17 838 грн станом на 28.11.2024. Ухвалою суду від 05.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та не заперечує проти заочного розгляду справи, що було задоволено судом. Відповідач не подала відзиву на позов, не надала клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження чи з повідомленням сторін, а також не надала доказів поважних причин неучасті у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, за відсутності відзиву відповідача суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З позовної заяви вбачається, що 19.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19.05.2024-100000217 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. [PERSON] під час укладення кредитного договору пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку. Відповідно до умов Договору позичальнику наданий кредит у розмірі 6 000 грн строком на 98 днів з дня його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 25.08.2024. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Денна процентна ставка: 1,13% = (6671,79 / 6000) / 98 ? 100%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 25580,1%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 12 671 грн 79 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 6 671 грн 79 коп. Комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, що становить 900 грн. Вказано реквізити належного позичальнику електронного засобу для надання йому коштів за даним та наступними договорами: 5168-74XX-XXXX-9147. Згідно з паспортом споживчого кредиту відповідача повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредиту на суму 6 000 грн, зокрема типу кредиту, суму ліміту, строку кредитування, процентної ставки, типу процентної ставки; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, повернення кредиту та про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Позивач посилався на те, що відповідно до договору від 19.05.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитором відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 6 000 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 28.11.2024 утворилась заборгованість у розмірі 17 838 грн, що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 6 000 грн, заборгованість за процентами 7 938 грн, заборгованість по комісії 900 грн та неустойки 3 000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Отже, позивач стверджує, що між сторонами виникли правовідносини зобов`язального характеру, які регулюються нормами Цивільного кодексу України та Законом України "Про електронну комерцію". Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Дослідивши додані до позовної заяви докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що [PERSON] підписала кредитний договір та що вона була ознайомлена з його істотними умовами. Крім того, квитанція про видачу кредиту, надана позивачем на підтвердження видачі відповідачу кредитних коштів, не є належним доказом, оскільки не відображає номер рахунку отримувача, його прізвища, імені та по батькові, РНОКПП особи, отже з`ясувати кому були перераховані кошти неможливо. У матеріалах справи відсутні відомості, за якими можна ідентифікувати особу відповідача. Крім того, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/564/18, де вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та підтверджують її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Позивачем не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача за кредитним договором зобов`язання з погашення заборгованості. Отже, суд вважає, що жоден з наданих доказів не був підписаний [PERSON] електронним підписом одноразового ідентифікатора, з наданих документів неможливо ідентифікувати особу боржника. Відтак, суд вважає, що сторона позивача не надала суду належних доказів того, що між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору про надання кредиту, укладено договір та видано кредит. Інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, так само як графіку погашення платежів, виписки по кредитному договору позивачем не надано. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необґрунтованим, отже суд відмовляє в його задоволенні повністю. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на позивача.

Outcome: dismissed