Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

До Козівського районного суду Тернопільської області надійшов позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 42 726,49 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що 17.06.2020, будучи клієнтом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» кредитний договір A238CT15510944370, щодо надання їй кредиту в розмірі 43950,00 грн строком на 40 місяців (тобто до 16.10.2023) зі сплатою процентів у розмірі 50.00 річних та комісії в розмірі 0,00 грн (Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). Станом на 25.03.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 42 726,49 грн. Відповідач в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, здійснивши лише часткову оплату, внаслідок чого станом на 25.03.2025 виникла заборгованість. За вказаних вище обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № A238CT15510944370 від 17.06.2020 у розмірі 42 726,49 грн, що утворилася станом на 25.03.2025, яка складається з наступного: 26 990,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 15 735,68 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 28.03.2025 відкрито провадження у справі № 951/191/25, та її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» не з?явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву суду не надала. На адресу відповідача, яка згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру є її адресою реєстрації, направлялась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, котрі повернулися до суду без їх отримання відповідачем та з відміткою пошти (адресат відсутній за вказаною адресою). Крім того, їй неодноразово направлялись повістки, у яких повідомлялися дати судових засідань. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку ? суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі, і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності сторін без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів справи. Отже, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 17.06.2020 об 11 год. 08 хв. [PERSON] простим електронним підписом за ідентифікатором [NUMBER] підписала Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», заяву про надання послуги «Швидка готівка» № A238CT15510944370 та таблицю обчислення загальної вартості кредиту, у яких викладені наступні умови кредитного договору: строковий кредит; сума кредиту 43 950,00 грн; строк кредиту 36 місяців; процентна ставка 50% на рік (а.с.5 зв - 6 зв.). Відповідно до меморіального ордеру № TR.14474320.16507.70186 від 17.06.2020 з призначенням платежу: видача кредиту згідно договору № A238CT15510944370 від 17/06/2020 [PERSON] отримала від Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» грошові кошти в сумі 43 950,00 грн (а. с.9). З виписки по кредиту [PERSON] вбачається рух коштів по кредиту за період з 17.06.2020 по 24.03.2025, зокрема, станом на 24.03.2025 заборгованість становить 42 726,49 грн (а.с.9 зв - 11). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № A238CT15510944370 від 17.06.2020 станом на 25.03.2025 заборгованість [PERSON] перед позивачем за даним кредитним договором становила суму в розмірі 42 726,49 грн, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 26 990, 81 грн; загальний залишок заборгованості за процентами - 15 735, 68 грн (а. с. 7 зв - 8 зв). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу з Державного реєстру банків від 01.02.2022, статуту (а.с12 зв - 13), підтверджується що Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій. Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов?язання за договором виконало в повному обсязі, Банк надав [PERSON] кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Публічним є договір, в якому одна сторона ? підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, ч. 2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ? пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII. Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором ? це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону №675-VIII. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову. У спірних правовідносинах позивач запропонував відповідачу скористатися банківськими послугами шляхом приєднання до запропонованих умов отримання і використання кредитних коштів. 22.01.2020 о 10 год. 49 хв. [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, чим підтвердила, що вона ознайомилася та отримала примірник Умов та Правил надання банківських послуг. Крім того, 17.06.2020 об 11 год. 08 хв. [PERSON] простим електронним підписом підписала Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» та Заяву клієнта № A238CT15510944370 від 17.06.2020 шляхом прийняття дзвінка від банку на вказаний в Анкеті-заяві номер мобільного телефону ( [NUMBER] ). Зазначені дії є послідовними і супроводжувались ознайомленням позичальником із запропонованими банком умовами кредитування з наступною згодою із запропонованою офертою шляхом прийняття на фінансовий номер мобільного телефону вхідного дзвінка від банку. З огляду на викладене вище, підписавши Анкету-заяву та Паспорт споживчого кредиту, який є складовою частиною кредитного договору, [PERSON] таким чином добровільно погодилась на запропоновані банком умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання повернути використані кредитні кошти та сплатити проценти за їх використання. За вказаних вище норм права та встановлених у справі обставин суд дійшов висновку про те, що між сторонами спору 17.06.2020 був укладений електронний кредитний договір. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Підписаний відповідачем в електронній формі Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» містить всі істотні умови укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема строк кредитування, цілі кредитування, форма надання кредиту, процентна ставка (реальна, пільгова, базова, фіксована), орієнтовна загальна вартість кредиту з різними умовами погашення боргу, права та обов`язки позичальника, відповідальність та інші умови. Підписавши Паспорт споживчого кредиту, відповідач погодилась на таку істотну умову договору як розмір процентної ставки за користування кредитом і порядок її нарахування. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Аналізуючи зміст кредитного договору від 17.06.2020 №A238CT15510944370 та його складових (Паспорт споживчого кредиту, Заява клієнта, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), суд дійшов висновку, що 42 726,49 грн заборгованості була нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного відповідачем в електронній формі. Утворення боргу підтверджується розрахунком заборгованості по договору станом на 25.03.2025, а правові підстави для стягнення боргу позивачем доведені відповідними письмовими доказами, які по своїй суті є паперовими копіями складових кредитного договору, з якими відповідач ознайомилася та погодилася з їх змістом в електронній формі. Суд звертає увагу на те, що отриманню доступу до кредитних коштів передує ознайомлення і погодження позичальником в електронній формі, зокрема з використанням мобільного додатку, відповідних умов кредитної угоди. Тобто скористатись кредитними коштами попередньо, не погодившись з розміром процентної ставки та іншими умовами використання кредиту, фактично не є можливим. Відтак, суд не має сумнівів у існуванні 42 726,49 грн заборгованості за договором №A238CT15510944370 від 17.06.2020. З меморіального ордеру №TR.14474320.16507.70186 від 17.06.2020 з призначенням платежу: видача кредиту згідно з договором №A238CT15510944370 від 17.06.2020 та з виписки по кредиту, наданих позивачем, вбачається, що [PERSON] отримала від Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» грошові кошти в сумі 43 950 грн; [PERSON] підтверджень того, що вона грошові кошти від Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» не отримувала, не надала. А тому у суду немає сумніву, що саме [PERSON] отримала кредитні кошти у сумі 43 950 грн. [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорах строк грошові кошти та нараховані проценти не повернула. Суд вважає надані позивачем докази достовірними, допустимими, належними та такими, що у своїй сукупності достатні та підтверджують обставини, на які він покликається. Суд резюмує, що у позивача виникло право вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що відповідач користувалась наданими позивачем коштами, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, права позивача на повернення позичальником кредиту та сплату ним процентів дійсно порушено відповідачем, а тому вони підлягають судовому захисту шляхом задоволення позову. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжного доручення № 6005315469520 від 25.03.2025 (а.с.21) позивачем було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору. У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі ст. 207, 525, 526, 530, 549, 628, 638, 629, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved