Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

14.01.2025 представник позивача [PERSON] - адвокат Білик Р.О. подала до суду позовну заяву до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, в якій просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] , а саме право власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, яку він, як його спадкоємець за законом має намір прийняти. Однак, коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна, то йому у зв`язку з розбіжностями в документах та пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини, відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно за законом, через що, змушений звернутись до суду. За результатами автоматизованого розподілу справи від 14.01.2025, оформленого відповідним протоколом, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т.І. Ухвалою суду від 15.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 01.04.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, через канцелярію суду його представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області - Маценко О.О. в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, заперечень щодо позову не подавала. За таких обставин суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як видно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 30.05.2024, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 10). Позивач у справі є онуком померлого [INFO] [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.1990 (а.с.12) та рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.02.2025 у справі 446/20/25. За життя [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 0,12 га., кадастровий номер 4622110100:03:002:0109, що розташована за адресом [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жтьлового будинку, господарських будівель та споруд, що доводиться копією свідоцтва на право власності серії [NUMBER] , виданим 13.03.2014 (а.с. 14-16). Відповідно до заповіту від 26.03.2015, посвідченого секретарем Соколянської сільської ради Буського району Львівської області про те, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким земельну ділянку 0,12 га. для будівництва та обслуговування жтьлового будинку, господарських будівель та споруд на праві свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданим 13.03.2014, яка знаходиться в с. Забужжя Кам`янка-Бузького району заповів своєму онукові [PERSON] (а.с.17). Згідно довідки Виконавчого комітету Буської міської ради від 13.12.2024 №387, заповіт не змінювався і не відмінявся (а.с.21). Як видно з довідки Виконавчого комітету Буської міської ради від 08.01.2025 №03 та 04, [PERSON] дійсно проживав без реєстрації із спадкодавцем [PERSON] , до дня його смерті [INFO] за адресом: [ADDRESS] (а.с.18). А відповідно до довідки Виконавчого комітету Буської міської ради від 13.12.2024 №388 видно, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним проживала дружина [PERSON] , яка померла11.02.2023 (а.с.20). З обставин справи суд встановив, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилась неохопленою спадщина, а саме право власності на земельну ділянку, право на яку має його онук, позивач у справі [PERSON] , який звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, як видно з листа приватного нотаріуса Львівського РНО Львівської області від 14.01.2024, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , через пропущений 6-ти місячний термін для прийняття спадщити (а.с.22). Відтак суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України. Позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як визначено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Тобто спадкоємці за законом, за вказаних обставин, одержують право на спадкування почергово. Як встановлено судом раніше, позивач у справі є онуком спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки його тато [PERSON] , який помер [INFO] був сином спадкодавця. Таким чином, позивач [PERSON] , як онук померлого [INFO] [PERSON] , в силу положень, викладених у статтях 1261-1265 ЦК України не відносяться до кола осіб, які мають право на спадкування за законом почергово. Разом з тим, з обставин справи видно, що спадкоємцем до майна [PERSON] був батько позивача [PERSON] , який, як встановлено судом помер. Отже із вищевказаного можна зробити висновок, що у даній справі склались правовідносини, які регулюються ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення), оскільки якби батько позивача [PERSON] - [PERSON] був живим на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , то успадкував би належне йому за законом майно, а саме на земельну ділянку зазначену у позовних вимогах, право на яке він фактично успадкував, проте не переоформив. Так, згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. А відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина 5 статті 1268 ЦК України вказує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з наведених вище норм права, а також фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позивач успадкував спірне майно в порядку передбаченому ч. 3 ст. 1266 ЦК України як онук [PERSON] . Разом з тим, він позбавлений можливості успадкувати таке майно в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач [PERSON] довів факт переходу до нього в порядку спадкування за правом представлення після смерті його батька [PERSON] право власності на спадкове майно, інших спадкоємців немає і він позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, то за ним необхідно визнати право власності на таке майно, а саме на земельну ділянку. За таких обставин, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових та майнових прав, позивач позбавлений права на таке оформлення в позасудовому порядку, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved