Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов вищевказаний позов. Позов мотивовано тим, що Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.03.2024 № 369316076 право власності на об`єкти нерухомості по [ADDRESS] зареєстроване на: Нежитлову будівлю літ. «Ж-2» загальною площею 479,2 кв.м з 17.10.2019 за [PERSON] , на підставі договору купівлі- продажу від 17.10.2019 № 61. Нежитлову будівлю літ. «П-1» загальною площею 1249,3 кв.м з 20.12.2019 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2019 №694. Нежитлову будівлю літ. «М-1» загальною площею 1474,3 кв.м з 20.12.2019 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2019 №692. Нежитлову будівлю літ. «Л-1» загальною площею 558,3 кв.м з 25.04.2019 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2019 №621. Усі інші нежитлові будівлі, які розташовані на земельній ділянці, відповідачу не належать. Вищевказані нежитлові будівлі розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092, право користування якою відповідачкою не оформлено. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.12.2019 № НВ-6311840772019 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092 складає 8,6094 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 13.12.2019. Вищевказана земельна ділянка належить до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид цільового призначення земельної ділянки: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.03.2024 № 369317065 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 16.03.2020 за Харківською міською радою (інформаційна довідка додається). 1.03.2024 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Миколайчук А.С. у порядку ч 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження встановлено, що на території земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092, площею 8,6094 га по [ADDRESS] , розташовані нежитлові будівлі, право власності на які, на теперішній час, зареєстроване на: літ. «2Б-1», літ. «2А-1», літ. «И-1», літ. «2Ц-1», літ. «24-1», літ. «Ф-1», літ. «ЗЕп», літ. «ЗДп», літ. «К-1», літ. «2Н-1», літ. «2М-1», літ. «3-1-2», літ. «2Х-1», літ. «23-1», літ. «Т-2-1», літ. «2Ш-1», літ. «2К-1», літ. «С-1», літ. «2Ю-1» за ТОВ «ХАРКІВСЬКИЙ ЗЗТ»; літ. «Б-1», літ. «Д-1», літ. «Г-1», літ. «В-1», літ. «Е-2», літ. «2Е-1», за ТОВ «ВК ВІВАТ»; літ. «Н-3», літ. «Р-2» за ТОВ «ОВ ТЕХНОЛОДЖИ»; літ. «Ж-2», літ. «П-1», літ. «М-1», літ. «Л-1» за [PERSON] . Отже, ТОВ «ХАРКІВСЬКИЙ ЗЗТ», ТОВ «ВК ВІВАТ», ТОВ «ОВ ТЕХНОЛОДЖИ» та [PERSON] з моменту набуття прав власності на нежитлові будівлі використовують вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 15.04.2024 № 8094/5/20-40-24-05-08 [PERSON] у період з 13.12.2019 по 31.12.2021 не зареєстрована платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092 за використання земельної ділянки, площею 8,6094 га, розташованої по [ADDRESS] (копія листа додається). Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 не сплачувала плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 920 963,3 0 грн. Підпунктами 14.1.125, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14, пунктом 288.5 статті 288 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною. Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 631013 6300:12:003:0092 загальною площею 8,6094 га по [ADDRESS] від 13.03.2024 № НВ-9933040112024, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами (далі - Положення № 41/08). Щодо коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2021 рік - 1,1 для земель несільськогосподарського призначення: 2022 рік - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення - 1,15; 2023 рік - 1,051. Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, яке йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру орендної плати на його значення. В даному випадку, оскільки витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки отримано Харківською міською радою в 2024 році, для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки потрібно поділити розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаний у витязі, на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 63101363 00:12:003:0092 загальною площею 8,6094 га по [ADDRESS] у 2020-2021 роках становила 98 162 768,09 грн. Щодо застосування ставки річної орендної плати у розмірі 4%. Відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 4% від нормативної грошової оцінки. Щодо застосування коефіцієнту розміру земельної ділянки. Додатком до Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1. Щодо застосування коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов із значенням 1. Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо). Враховуючи факт того, що орендарем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1. Отже, розмір орендної плати, яка повинна була сплачуватись за використання всієї площі земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092 загальною площею 8,6094 га по [ADDRESS] складає: у 2020 році - 3 27 209,23 грн в місяць, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить 3 599 301,53 грн.; у 2021 році - 327 209,23 грн в місяць, за період з 01.01.2021 по 12.11.2021 становить 3 402 975,99 грн.; у 2021 році - 327 209,23 грн в місяць, за період з 13.11.2021 по 31.12.2021 становить 523 534,77 грн. Щодо здійснення розрахунку відповідно до частини площі будівлі. Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Відповідно до ч. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб: у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників. визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності; пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі. За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території. За відсутності іншої норми права, яка б урегульовувала подібні правовідносини, обґрунтованим та правомірним є застосування п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за аналогією у спірних правовідносинах. Отже, розрахувати суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці, можливо. Аналогічні за змістом висновки щодо можливості застосування зазначеного алгоритму розрахунку позовних вимог надав і Касаційний цивільний суд у постанові від 29.01.2020 у справі № 63 8/13423/18. Відповідна позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 16.08.2022 у справі № 922/2095/21, від 04.10.2022 у справі № 922/2828/20. Як вже зазначалось Харківською міською радою, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на об`єкти нерухомості [ADDRESS] зареєстровано на: ТОВ «ХАРКІВСЬКИЙ ЗЗТ», ТОВ «ВК ВІВАТ», ТОВ «ОВ ТЕХНОЛОДЖИ» та [PERSON] . Загальна площа нерухомого майна розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092 по [ADDRESS] складає 30 591,7 кв.м. Сума коштів у розмірі орендної плати, яку повинна була сплатити [PERSON] відповідно до частки належного їй майна, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 631013 63 00:12:003:0092: за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить: 3761,1 кв.м (площа нерухомого майна Батозької Н.О.) / 30591,7 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 3 599 301,53 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 442 516,53 грн; за період з 01.01.2021 по 12.11.2021 становить: 3761,1 кв.м (площа нерухомого майна Батозької Н.О.) / 30591,7 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 3 402 975,99 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 418 379,27 грн; за період з 13.11.2021 по 31.12.2021 становить: 3761,1 кв.м (площа нерухомого майна Батозької Н.О.) / 32780,9 кв.м. (загальна площа нерухомого майна) * 523 534,77 грн (розмір плати за використання всієї земельної ділянки за вказаний період) = 60 067,50 грн. Як вже зазначалось, такий підхід до розрахунку суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою для кожної з кількох осіб пропорційно їх часткам у праві власності на нерухомість, яка знаходиться на такій земельній ділянці підтверджується висновками Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 922/1646/20, від 16.08.2022 у справі № 922/2095/21 та від 04.10.2022 у справі № 922/2828/20. Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 15.04.2024 № 8094/5/20-40-24-05-08 [PERSON] не зареєстрована платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки, загальна сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання нею частини земельної ділянки у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 становить 920 963,30 грн. Таким чином, ХМР просить стягнути з [PERSON] на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 920 963 грн. 30 коп. за використання земельної ділянки загальною площею 8,6094 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 та судові витрати. Ухвалою суду від 28.10.2024 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою від 10.03.2025 підготовче провадження у справі закрито. У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, у повному обсязі та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, матеріали справи містять заяву, якою вона просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Відповідно до положень статті 13 Конституції України, статей 80, 83\~ЗК України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та місцевого самоврядування. Суб`єктами права власності на землю є в тому числі територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Згідно зі статтями 93, 116\~ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною другою статті 152\~ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до пунтку «д» частини першої статті 156\~ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Частиною третьою статті 157\~ЗК України передбачено, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 19\~квітня 1993\~року №\~284 (далі - Порядок № 284) встановлено, що відшкодуванню підлягають інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Під неодержаним доходом розуміється, зокрема, дохід, який міг би одержати власник землі із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття. Положеннями статті 206\~ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Відповідно до статті 96\~ЗК України землекористувачі, окрім іншого, зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Статтею 21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» визначено, що розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України). Пунктом 287.1\~статті 287\~ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У пункті 289.1\~статті 289\~ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Статтею 13\~Закону України\~«Про оцінку\~земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідно до статті 18\~Закону України\~«Про оцінку\~земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років. Розрахунок нормативно грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213, чинної на час виникнення спірних правовідносин. За змістом статей 20, 23\~Закону України\~«Про оцінку\~земель» встановлено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно зі статтею 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до статті 1213\~ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Положеннями статті 1214\~ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Положеннями статті 1215\~ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Статтею 16 ЦК України, статтею 152\~ЗК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Положення статей 1212-1215\~ЦК України визначають такий позадоговірний спосіб захисту права власності як кондикція. Кондикційний позов - вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала. Таким чином кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала або відбулась її трансформація (наприклад, договір, на підставі якого відбулось набуття майна, в подальшому було визнано недійсним; одна особа передала іншій кошти в якості авансу на виконання попереднього договору, однак основний договір в майбутньому так і не було укладено тощо). Відтак, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав існуючий договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України, тобто норма даної статті підлягає застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212\~ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Така правова позиція була викладена апеляційним судом на основі правових висновків Верховного Суду України, викладеним у постановах від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-582цс15, від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, від 04 жовтня 2017 року у справі № 6-1216цс17, Верховного Суду у постановах від 10 жовтня 2018 року у справі № 757/6937/17-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 634/727/16-ц, від 07 серпня 2019 року у справі № 752/5986/16-ц, а також Великої Палати Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 13 лютого 2019 у справі № 320/5877/17, від 31 січня 2020 року у справі № 161/17945/18, від 16 червня 2020 року у справі № 910/22513/17, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 22 грудня 2021 року у справі № 465/5790/17. Якщо тлумачити приписи статті 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку). Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20. За змістом норм цивільного та земельного законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Відтак, відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у межах цієї справи № 629/4628/16-ц, при скасуванні судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши, що [PERSON] , набувши право власності на нерухоме майно, право користування земельною ділянкою під ним належно не зареєстрував, тобто користується землею безпідставно. Позивачем надано витяг з нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки. Позивач стверджує, що загальна площа нерухомого майна розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092 по [ADDRESS] складає 30 591,7 кв.м., натомість Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.03.2024 № 369316076 містить тільки частину сторінок, тобто встановити загальну площу нерухомого майна розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136300:12:003:0092 по [ADDRESS] судом неможливо. Тобто, розрахувати розмір збитків у вигляді неодержаного міською радою доходу внаслідок користування земельною ділянкою без наведених доказів, неможливо. Окрім того, становлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.03.2024 № 369317065 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано з 16.03.2020 за Харківською міською радою, тобто позивачем безпідставно нараховано суму безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати з відповідача за період до моменту реєстрації земельної ділянки за Харківською міською радою. За таких обставин, суд вважає, що заявлені Харківською міською радою позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed