Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Іщенко К.Ю. звернулась до суду з позовом в якому просить: визначити [PERSON] додатковий строк терміном 3 (три) місяці для подачі заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] [PERSON] є рідною племінницею померлої [PERSON] . Мати позивача та померла [PERSON] були рідними сестрами. [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] дітей не мала та не народжувала. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] упродовж 2022-2024 років спадкова справа не заводилась, заповітів померла не залишала. Позивач є єдиною спадкоємицею [PERSON] на території України. Рідна сестра [PERSON] є громадянкою рф та більше 15 років проживає на території рф. 04.06.2024 року позивач звернулась до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено оскільки вона пропустила встановлений законом строк на подання заяви про прийняття спадщини. До січня 2022 року померла [PERSON] проживала за місцем відкриття спадщини. У січні 2022 року вона виїхала на кілька місяців до рідної сестри [PERSON] до с. Березівка Борисівського району Білгородської області. [INFO] [PERSON] померла на території рф. У зв`язку з широкомасштабною збройною агресією рф проти України у позивача був втрачений будь-який зв`язок з матір`ю та рідною тіткою. Лише у квітні 2024 року мати позивача [PERSON] засобами інтернет зв`язку змогла зв`язатися із позивачем та, окрім іншого, повідомила про смерть [PERSON] у травні 2022 року. Після цього, позивач попросила мати передати їй відповідні документи. У квітні 2024 року, через подругу позивача [PERSON] , яка проживала у Канаді як вимушений переселенець були відправлені документи, які підтверджували смерть [PERSON] . Документи [PERSON] передала позивачу особисто, коли прибула до України. Вважає, що зазначені причини пропуску строку на прийняття спадщини є поважними. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувані матеріали спадкової справи. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 року закрито підготовче провадження. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що викладені причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є поважними. Позивач мала подати заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до 09.11.2022 року, однак звернулась до нотаріуса лише 04.06.2024 року, тобто із суттєвим пропуском визначеного законом строку. Позивач зазначає, що [PERSON] померла на території рф та стверджує, що у зв`язку з широкомасштабною агресією рф проти України у неї, нібито був втрачений будь-який зв`язок із матір`ю та тіткою та цей зв`язок нібито відновився тільки у квітні 2024 року і саме тоді позивач дізналась про смерть [PERSON] . Однак, викладені обставини жодними належними доказами не підтверджуються. Загальновідомим є той факт, що засоби інтернет-зв`язку (месенджери, соціальні мережі) не припиняли свою роботу у зв`язку з широкомасштабною агресією проти України, вони функціонували у звичайному режимі та функціонують по теперішній час. Факт передачі документів про смерть тітки через подругу також належними доказами не підтверджується. Вважає, що позивачем не доведені поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також у разі відсутності дійсних спадкоємців, після смерті [PERSON] у органу місцевого самоврядування виникає обов`язок щодо звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її у комунальну власність. Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа Державний нотаріус Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакова Ольга Геннадіївна надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, дійшов наступного. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Позивач є рідною племінницею померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на - [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , свідоцтвом про народження [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1996 року, вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Сімакової О.Г. від 04.06.2024 року № 284/02-31 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 220/2024, заведеної після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності або відсутності поважних причин пропущеного позивачем строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч.3 ст.1223 ЦК України. Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.\~1220-1221,\~1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, що визначається\~ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст.1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3ст. 1272 ЦК України. У абз. 6 п. 24 вказаної постанови визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Про таке зазначено й у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Аналіз наявної судової практики з питання визначення додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємця; перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Окрім того, відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Разом з тим, відповідно до ст. 64 Конституції України, ст. ст.12-1і20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. ст. 7і34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28.02.2022року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 06.03.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану. Відповідно до змін внесених 28.04.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану. 29.06.2022 року внесено нові зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022року за№ 164«Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022 року) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Пункт 3 вказаної постанови було виключено на підставі Постанови КМУ№ 469 від 09.05.2023 року. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постановах від 11.07.2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи спори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суди мають враховувати, що прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини потрібними є волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини. В постанові Верховного суду від 09.02.2022 року у справі № 709/769/19, вказано, що чинне законодавство не позбавляє спадкоємця права направити заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування. В цьому контексті важливий саме зміст заяви про прийняття спадщини, а не спосіб її подання. Наразі, незмінною позицією є те, що підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини мають бути саме об`єктивні та непереборні обставини. Тому кожна з обставин, яку позивач наводить як підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, потрібно перевіряти крізь призму об`єктивності та непереборності цієї обставини в конкретній ситуації. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що причиною поважності пропуску строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини стало те, що вона не була обізнана про смерть тітки, оскільки остання померла на території рф та був втрачений зв`язок із нею та її рідною матір`ю після початку широкомасштабної військової агресії рф проти України. Лише у квітні 2024 року мати повідомила їй про смерть тітки та через третіх осіб передала документи на підтвердження вказаного факту. Суд критично відноситься до позиції позивача щодо поважності причини пропуску встановленого строку для прийняття спадщини, оскільки доводи позивача не обґрунтовуються будь-якими об`єктивними фактичними обставинами та відповідними доказами, які б достатньою мірою переконливості підтверджували причини поважності пропуску строку. Твердження позивача про відсутність зв`язку з матір`ю та тіткою, через широкомасштабну військову агресії рф проти України жодними належними докази не підтверджується. Суд погоджується з викладеними у відзиві твердженнями представника відповідача, що загальновідомим є той факт, що засоби інтернет - зв`язку (месенджери, соціальні мережі) не припиняли свою роботу у зв`язку з широкомасштабною агресією рф проти України, вони функціонували та функціонують по теперішній час. Підтверджень, що зв`язок відновився лише у 2024 році позивачем, не надано. Твердження позивача про те, що вона сплачує комунальні послуги, які надаються у квартирі [ADDRESS] не можуть бути підставою для визнання поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та не є предметом доказування у виниклих правовідносинах. Факт передачі документів про смерть [PERSON] у квітні 2024 року через подругу [PERSON] також належними доказами не підтверджений. Окрім того, позивачем не обґрунтовано потреби передавати документи через подругу, яка перебуває у Канаді, оскільки сама позивач вказує, що дізналась про смерть тітки після відновлення інтернет-зв`язку з матір`ю. Таким чином, не існувало жодних перешкод для пересилання відповідних документів за допомогою месенджерів. Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). З урахуванням вищевикладеного, суд з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та надання [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed