Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

16.04.2025 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24 серпня 1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Вознесенівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №575 (Копія свідоцтва про шлюб повторно, серія [NUMBER] від 26.03.2025). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що в неї із відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вказує, що з відповідачем більше 26 років не проживає разом. Будь яка інформація щодо нього відсутня. Шлюб між сторонами фактично припинив існування, у зв`язку з чим [PERSON] наполягає на його розірванні. Позивач вказує, що вона проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком від стосунків з яким має сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] . Враховуючи викладене, просить шлюб між нею [PERSON] та [PERSON] розірвати. Ухвалою суду від 22.04.2025 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач [PERSON] на розгляд справи у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій повідомила, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання на розгляд справи двічі не з`явився, хоча про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Жодних клопотань та заперечень до суду не надав. Частиною 4 статті 223\~ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою Відповідача, неподанням нею відзиву, та відсутністю заперечень Позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.08.1990 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Вознесенівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №575 (Копія свідоцтва про шлюб повторно, серія [NUMBER] від 26.03.2025). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] свої позовні вимоги мотивує тим, що в неї із відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вказує, що з відповідачем більше 26 років не проживає разом, та с того часу його не бачила. Будь яка інформація щодо нього відсутня. Шлюб між сторонами фактично припинив існування, у зв`язку з чим [PERSON] наполягає на його розірванні. Позивач вказує, що вона проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком від стосунків з яким має сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] . Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких вона наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, шлюб між сторонами фактично припинив існування 26 років тому, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України. Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що позивач наполягає на задоволенні позову про розірвання шлюбу, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved