Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Старлайт Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Матильда», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Астер-Фінанс», треті особи: Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тарасова Юлія Георгіївна про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування договорів. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року позовну заяву було залишено без задоволення. На адресу суду надійшла заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, в частині розподілу судових витрат. У своїй заяві, представник відповідача просить суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, та стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у сумі 120 000,00 грн. Свою заяву мотивує тим, що до закінчення судових дебатів у справі, 18.04.2025 року, представником ТОВ «Матильда» було подано заяву про надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, згідно з якою Відповідач-3, протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду у справі № 761/22748/23, зобов?язався надати докази на підтвердження наданих послуг та понесених судових витрат. За переконанням представника відповідача вищевикладені обставини та додані до даної заяви докази є підставами для стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 120 000,00 гривень. Представник ТОВ «Матильда» у судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. У судове засідання інші сторони не прибули, повідомлялися судом належним чином. Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року у справі 761/22748/23 позовні вимоги [PERSON] було залишено без задоволення. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Частиною 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу. Частиною 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Так, з матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Матильда» та Адвокатським об`єднанням «Еквіті» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2024 року. Відповідно до п.3.1. Договору, Замовник здійснює оплату винагороди за Юридичні послуги у розмірі, який визначається Сторонами у відповідному Акті приймання-передачі послуг згідно умов даного Договору. Як вбачається з Акту приймання-передачі послуг №1, а саме п. 2 Акту, розмір винагороди Виконавця за Юридичні послуги, надання яких підтверджується даним Актом, становить 120 000,00 гривень. Таким чином, на переконання сторони Відповідача, загальний обсяг понесених Позивачем витрат у зв`язку із розглядом даного спору становить 120 000,00 грн. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Суд зауважує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. В своїх запереченнях/клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу представник позивача просив суд відмовити у стягненні витрат на правову допомогу у сумі 120 000,00 гривень та, одночасно з цим, зауважив, що стороною відповідача було порушено вимоги ч. 4 ст. 141 ЦПК України. Досліджуючи матеріали заяви та клопотання, суд зауважує наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв?язку із розглядом справи. Суд зауважує, що в заяві про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, поданій представником відповідача, було вказано суму витрат в 60 000,00 грн., а в заяві про ухвалення додаткового рішення - 120 000,00 грн. В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі, яким вирішити розподіл судових витрат та задовольнити заяву частково про розподіл витрат, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн, тобто суму, яку було зазначено в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат.

Outcome: partial