Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. \~ \~ \~ \~Зі змісту позовної заяви вбачається, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та донька померлої [PERSON] [PERSON] . У встановлений законом 6-місячний строк вони звернулись до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, внаслідок чого було заведено спадкову справу №425/2013. Але під час оформлення документів з`ясувалось, що право власності на домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстроване. \~ \~ \~ \~Зазначений будинок\~належав подружжю\~ [PERSON] в\~рівних частинах:\~ [PERSON] \~ частина,\~та її\~чоловіку [PERSON] \~ \~частина.\~Після смерті\~чоловіка [PERSON] \~15.11.1979\~року отримала\~у спадок\~ частину\~домоволодіння на\~підставі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом.\~За життя\~ [PERSON] не\~оформила належним\~чином право\~власності на\~зазначений \~житловий будинок. \~ \~ \~ \~Сестра позивача - [PERSON] в липні 2014 року зверталась до суду із позовною заявою про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] . Рішенням Вишгородського районного суду від 21.08.2014 року її позов було задоволено. 14.11.2014 [PERSON] продала належну їй частину домоволодіння [PERSON] . \~ \~ \~ \~07 березня 2025 року Державним нотаріусом Вишгородського району Київської області позивачу [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,1230 га, що знаходиться в [ADDRESS] . Також постановою Державного нотаріуса Шило О.С. від 07.03.2025 [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частку житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказаний будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Посилаючись на неможливість оформлення належним чином правовстановлюючих документів на житловий будинок в позасудовому порядку, з метою подальшого утримання та збереження майна та оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 17.03.2025 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи, витребувано у Вишгородської Державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 425/2013 (номер у спадковому реєстрі 55020587), заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Войнаренко Л.Ф. не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення. До початку судового розгляду від представника позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за відсутності сторони позивача. У судове засідання представник відповідача Петрівської сільської ради не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення шляхом доставлення судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет Петрівської сільської ради, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками з автоматизованої системи документообігу суду. До судового засідання від сторони відповідача Петрівської сільської ради надійшло клопотання про проведення судового розгляду справи за відсутності сторони відповідача за наявними матеріалами справи. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- [PERSON] не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення. Про причини неявки третя особа не повідомила, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотань сторін по справі про проведення судового розгляду за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено наступне. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.10.1948 року (а.с. 38) судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 18.10.1948 року районним ЗАГСом м. Димер Київської області складено відповідний актовий запис № 939. Батьками [PERSON] зазначаються [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.05.1967 року (а.с. 38) судом встановлено, що 16.01.1960 року між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 6. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.1965 року (а.с. 40) судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , про що Лютізьким сільським ЗАГСом Київо-Святошинського району Київської області складено відповідний актовий запис № 12. Батьком [PERSON] зазначається [PERSON] , мати [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] . З дубліката свідоцтва про право спадкування за законом від 22 січня 2025 року, зареєстровано в реєстрі №2-42, НТС 096323 (а.с. 22) судом встановлено, що [PERSON] , після смерті чоловіка [PERSON] успадкувала майно належне в рівних долях кожному, а саме житлового будинку та відповідних надвірних будівель, розташованих в селі Лютіж Вишгородського району Київської області на земельній ділянці радгоспного фонду розміром 0,15 га та жилою площею в цілому 56,00 кв.м. З технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] інвентарний номер 104 від 18.06.1988 року (а.с.27-30) судом встановлено, що в якості власника будинку зазначена [PERSON] , доля 1. В будинковій книзі для реєстрації громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] (а.с.31-37) в якості останнього домовласника з 1979 року зазначена [PERSON] , в примітках зазначено свідоцтво на спадщину за №3948 від 15.11.79р. [INFO] у м. Вишгород Вишгородського району Київської області у віці [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що 10.05.2013 року Виконавчим комітетом Лютізької сільської ради Вишгородського району Київської області складено відповідний актовий запис № 21, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2025 року (а.с.13). З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.09.2013 (а.с.14) судом встановлено, що 17.09.2013 року була проведена реєстрація спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 55020587, номер у нотаріуса 425/2013 після смерті спадкодавця [PERSON] . З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 07.03.2025 (а.с.15-16) судом встановлено, що [PERSON] 07.03.2025 року було видане Свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі - 73762683 бланк НТС 315143 на спадкове майно: земельну ділянку, площею 0,1230 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: під житловою забудовою одно- та двохповерховою 0,123 га, цільове призначення: 02.01. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221885201:03:110:0001, , [ADDRESS] . Зазначена інформація підтверджується також свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.03.2025 року після смерті [PERSON] спадкоємцями: дочкою [PERSON] , сином [PERSON] по частці кожному (а.с. 23), та витягом з Державного реєстру речових прав від 07.03.2025, номер витягу 416791089 (а.с.24). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2025 року №322/02-31 (а.с. 25-26), винесеної Державним нотаріусом Вишгородської Державної нотаріальної контори, [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням до нотаріальної контори документів на право власності на зазначений будинок. З матеріалів спадкової справи №425/2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 88-155) судом встановлено, що після смерті09.05.2013 року [PERSON] , 17.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Вишгородської Державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. 17.09.2013 року була проведена реєстрація спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 55020587, номер у нотаріуса 425/2013 після смерті спадкодавця [PERSON] . Після вчинення необхідних дій, направлення запитів та отримання відповідей, Державним нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом відносно нерухомого майна - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рівних частинах (по частки) [PERSON] (а.с.127) та [PERSON] (а.с.151). Стосовно житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , Державним нотаріусом не було отримано необхідних документів для підтвердження права власності померлої [PERSON] на зазначений житловий будинок та 04.03.20014 за №694/02-14 було надане роз`яснення (а.с.131) на ім`я [PERSON] та постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2025 №322/02-31 (а.с. 154) відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинка номер [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] . [PERSON] , з метою реалізації свого права власності на спадкове майно, після смерті матері [PERSON] в порядку спадкування за законом, а саме на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , зверталась до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2014 р. у справі №363/3070/14-ц (а.с. 17) позовні вимоги [PERSON] було задоволено, визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом, а саме на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Крім того, у рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2014 р. у справі №363/3070/14-ц за позовом [PERSON] до Лютізької сільської ради, Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області про визнання права власності в порядку спадкування, йдеться, що судом доведено та встановлено право власності [PERSON] на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ч.5 с. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 14.11.2014 року посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрованого в реєстрі за №1-4148 (а.с. 18-21) судом встановлено, що [PERSON] 14.11.2014 року продала належну їй, на підставі судового рішення від 21.08.2014 року у справі № 363/3070/14-ц, частку житлового будинку [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] , яка померла [INFO] була власником домоволодіння, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . У зв`язку з цим позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи відсутність клопотань про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність залишення понесених судових витрат за сторонами справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved