Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

У липні 2024 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що він перебував з відповідачкою в близьких стосунках до укладення шлюбу. Познайомились вони в 2016 році під час його подорожі до України. Між ними виникли почуття, вони почали зустрічатись, перебували в близьких стосунках. Після певних непорозумінь між ними, вони припинили спілкування і відповідачка, яка на той час була вагітною, не повідомила позивача про даний факт і народивши сина [PERSON] [INFO] , записала його батьком іншу особу. Після народження сина сторони примирились, продовжували підтримувати близькі стосунки, внаслідок чого відповідачка знову завагітніла і [INFO] народила доньку [PERSON] . Оскільки на момент народження дітей сторони по справі не перебували в зареєстрованому шлюбі запис про батьків дітей був вчинений зі слів матері в порядку ст.135 СК України. Позивач, вважаючи себе біологічним батьком дітей, просить визнати його батьком та з метою дотримання етнічної культури,етносу та культурно-мовної компетенції, бажає надати своїм дітям імена турецького походження, додавши їх до вже існуючих, звичних дітям імен, внісши відповідні зміни до актових записів про їх народження. Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Від представника позивача - адвоката Стукалової І.В. до суду надійшла заява, в якій остання просить проводити розгляд справи без її участі та участі позивача та враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб, просить, в силу вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подавши заяву (а.с. 62,) в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) також в судове засідання не з`явився, подавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі (а.с.70). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України підготовче засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Положеннями частини 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про часткове задоволення позову в підготовчому судового засіданні, з огляду на наступне. Згідно частини 1 статті2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно частини 1 статті4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частини 4 статті. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом достовірно встановлено, що 06.09.2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується витягом з книги реєстрації шлюбів № 1093 ( а.с.13). Відповідач є матір`ю двох дітей: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження міститься в матеріалах справи а.с.17) та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження міститься в матеріалах справи а.с.19). Запис про батьків дітей був вчинений в порядку статті 135 СК України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про їх народження (а.с.21-22). Вважаючи себе біологічним батьком дітей, позивачем ініційоване питання призначення по справі судово-генетичної експертизи, проведення якої ухвалою суду від 19.09.2024 було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (а.с.42-43). Відповідно до положень статті51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно змісту частин першої та другої статті121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пленум Верховного Суду України, у Постанові від 15.06.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 5) роз`яснив, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У відповідності до вимог статтей 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial