Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Скржешевського М.С. звернулась до Броварського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом до [PERSON] . Позивач мотивує свої вимоги тим, що 08 червня 2007 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній час сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, вести спільний сімейний бюджет, втрачені почуття любові та поваги один до одного, тому позивач просить розірвати шлюб. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти на рівні 1/3 частини заробітку, але не меньше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки відповідач не виконує обов`язки по утриманню дітей. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2024 року вказаний позов разом із додатками надіслано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва. Ухвалою суду від 28.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 19.02.2025 року судом направлено позивачу - копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу - копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї. Відповідач був повідомлений про розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін за адресою місця реєстрації, що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру - [ADDRESS] та за місцем проживання, зазначеним позивачем в позовній заяві - [ADDRESS] . Станом на 20.05.2025 року повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу по справі в матеріалах справи відсутнє. Укрпоштою повернуто до суду конвет із відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзив на позовну заяву чи будь-яких заперечень на позов. Станом на 20.05.2025 року закінчились строки для подання додаткових документів/доказів, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до таких висновків. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 08 червня 2007 року Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 672. В період шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому є всі підстави для розірвання шлюбу та задоволенню позову в цій частині. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного Кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів, судом встановлено наступне. Неповнолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою реєстраціїї їх матері - позивача по справі, [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач є працездатним та працевлаштованим, отримує постійний дохід за місцем роботи в Комунальному підприємстві виконавчого орагну Київради (КМДА) "Київтеплоенерго", доказів утримання непрацездатних батьків чи інших неповнолітніх дітей суду відповідач не надав. Отже, суд приходить до висновку щодо обгрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача на утримання їх дітей. Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 968,96 грн. за позовні вимоги щодо розлучення та стягнути в дохід держави судовий збір щодо стягнення аліментів, від сплати якого була звільнена позивач.

Outcome: approved