Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 30 жовтня 2023 року до суду для розгляду надійшла позовна заява [PERSON] за змістом якої до кінця травня 2023 року вона разом з [PERSON] і їх спільними дітьми - сином [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю в житловому будинку, який належав дідові відповідача. Позивач [PERSON] працювала офіційно, щоб забезпечити сім`ю та дітей, а відповідач [PERSON] офіційно не працював, а мав лише періодичний підзаробіток. Після неодноразового вчинення [PERSON] насильства в сім`ї позивач [PERSON] вимушена була разом з дітьми переїхати до своїх батьків і проживала по [ADDRESS] . З того часу вона неодноразово дозволяла [PERSON] брати дітей до місця проживання його батьків по [ADDRESS] . Відповідач завжди в кінці дня привозив дітей до її місця проживання й будь-яких суперечок стосовно місця проживання дітей не виникало. 14 липня 2023 року відповідач вчинив відносно позивача домашнє насильство психологічного характеру у присутності їх малолітнього сина за що постановою суду від 24 липня 2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 23 серпня 2023 року відповідач [PERSON] з дозволу позивача взяв їх спільних дітей до місця проживання своїх батьків, проте в кінці дня дітей не привіз. 25 серпня 2023 року відповідач вчинив відносно позивача домашнє насильство фізичного характеру - наносив їй удари по різних частинах тіла, пошкодив мобільний телефон, однак позивач відмовилася від проходження судово-медичної експертизи, адже зі слів поліцейських це негативно вплине на розгляд кримінальної справи стосовно [PERSON] - його може бути позбавлено волі. Відповідач відмовився повернути позивачу дітей, тому вона зверталась в прокуратуру. 28 вересня 2023 року згідно висновку органу опіки та піклування визначено місце проживання спільних дітей позивача та відповідача разом з матір`ю. 03 жовтня 2023 року рішенням суду шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що відповідач не може краще забезпечити інтереси дітей, він не працює, немає засобів для існування й на утримання дітей, зловживає спиртними напоями, неодноразово вчиняв домашнє насильство, в тому числі, в присутності дитини, притягався до адміністративної і кримінальної відповідальності. Незаконне утримання малолітніх дітей відповідачем всупереч рішенню органу опіки та піклування порушує право та обов`язок позивача на участь у вихованні дітей. 15 жовтня 2023 року відповідач і його батьки не пустили позивача до дітей чим порушили її права, як матері, на безперешкодне спілкування з дітьми. Враховуючи ці обставини в сукупності, позивач [PERSON] просить суд визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , згідно висновку органу опіки та піклування Летичівської селищної ради та рішення виконавчого комітету №178 від 28 вересня 2023 року. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ (основні) 2. 18 вересня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа без права самостійних вимог - Служба у справах дітей Летичівської селищної ради, про визначення місця проживання дітей з батьком (справа №678/1306/23) (а.с. 1-5, 16 т. 1). 3. 25 вересня 2023 року ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 19 т. 1). 4. 30 жовтня 2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, про визначення місця проживання дітей з матір`ю (справа №678/1509/23) (а.с. 101-108, 127 т. 1). 5. 20 грудня 2023 року ухвалою суду об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, про визначення місця проживання дітей з матір`ю з вимогами за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без права самостійних вимог - Служба у справах дітей Летичівської селищної ради, про визначення місця проживання дітей з батьком (справі присвоєно №678/1306/23) (а.с. 233 т. 1). 6. 26 січня 2024 року ухвалою суду залишено без розгляду первісну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без права самостійних вимог - Служба у справах дітей Летичівської селищної ради, про визначення місця проживання дітей з батьком (а.с. 248 т. 1). 7. 13 березня 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа без права самостійних вимог - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Летичівської селищної ради, про визначення місця проживання дітей з батьком (справа №678/362/24) (а.с. 94-96, 97 т. 2). 8. 18 березня 2024 року протокольною ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без права самостійних вимог - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Летичівської селищної ради, про визначення місця проживання дітей з батьком, залишено без руху (а.с. 135-137 т. 2). 9. 22 квітня 2024 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа без права самостійних вимог - орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Летичівської селищної ради, про визначення місця проживання дітей з батьком (справа №678/362/24) - повернуто позивачу (заявнику) [PERSON] (а.с. 148-149 т. 2). 10. 22 квітня 2024 року ухвалою суду за клопотанням [PERSON] призначено у справі психологічну експертизу (а.с. 150-153 т. 2). 11. 24 вересня 2024 року експертна установа залишила без виконання ухвалу суду від 22 квітня 2024 року про призначення судової психологічної експертизи (а.с. 203 т. 2). 12. 25 грудня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 5 т. 3). 13. 21 березня 2025 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву [PERSON] (а.с. 56-57 т. 3). 14. 26 березня 2025 року представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив (а.с. 65-70 т. 3). 15. 26 березня 2025 року протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] і доручено органу опіки та піклування Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області провести з участю психолога невимушені бесіди з двома малолітніми дітьми сторін (а.с. 81-86 т. 3). 16. 27 травня 2025 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді (а.с. 162 т. 3). ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 17. У судових засіданнях позивач [PERSON] і її представник - адвокат Бригида В.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Зазначили, що позивач і відповідач перебували у шлюбі від якого мають двох дітей, однак орієнтовно з кінця травня 2023 року між ними почались непорозуміння і конфлікти, тому вони стали проживати окремо один від одного - діти почали проживали з позивачем. Позивач не перешкоджала відповідачу бачитись з дітьми, він їх брав до свого фактичного місця проживання, однак у серпні 2023 року самовільно визначив їх місце проживання разом з ним. Відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно позивача, тобто за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також за адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 126, 130 КУпАП, на даний час відбуває реально покарання, адже вироком суду засуджений, а їх спільні діти проживають із батьками відповідача, які їх незаконно утримують всупереч рішенню органу опіки та піклування і позивач не має можливості з ними бачитись, фактично чиняться перешкоди на безперешкодне спілкування матері із дітьми, діти через психологічний тиск бояться із нею спілкуватись у школі / садочку, приймати від неї подарунки, речі. Відповідач [PERSON] не надав доказів того, що саме він створив належні умови для виховання та розвитку дітей і що проживання з ним буде кращим для дітей. Відповідач не займався вихованням дітей, не забезпечував дітей матеріально, оскільки ніде не працював, й не мав доходів, не забезпечував дітям отримання медичної допомоги і не слідкував за станом їх здоров`я, фактично вихованням дітей займалися і займаються батьки відповідача, адже діти проживають саме з ними, а не з відповідачем. Позивач працює та має постійний дохід, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалася, по місцю проживання характеризується позитивно. Позивач та її представник акцентували увагу суду на тому, що процесуальна поведінка відповідача під час розгляду даної справи свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами, адже до моменту ухвалення вироку, яким його було засуджено, він намагався шляхом вирішення даної цивільної справи уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а подальші його дії після прибуття до установи виконання покарань свідчили про намагання відтермінувати ухвалення судом рішення у даній цивільній справі. 18. У судових засіданнях відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] категорично заперечив та зазначив, що вони дійсно перебували у шлюбі й з моменту народження дітей проживали у будинку, який належить його батькові. Починаючи з весни 2023 року, позивач систематично вчиняла подружні зради, перестала доглядати за дітьми, цікавитись їх станом здоров`я, самоусунулась від виховання та розвитку дітей, переклавши увесь тягар на нього, як батька, і його батьків. У червні 2023 року позивач забрала дітей та переїхала до своїх батьків. Водночас, зважаючи на те, що позивач не надавала належної уваги вихованню дітей, часто залишала їх самих, не віддала їх до дошкільного навчального закладу та не здійснювала підготовку сина до навчання у школі, надавала перевагу влаштуванню свого особистого життя, з серпня 2023 року діти проживали разом із ним і саме він повністю забезпечував їх одягом, їжею, розвиваючими іграшками, окремою кімнатою та усім необхідним для нормального розвитку. Діти наразі проживають за місцем проживання його батьків, перебувають у звичній для себе обстановці - у помешканні, де проживають з народження, спілкуються та проводять час із бабусею та дідусем, дітьми, які їм добре знайомі з народження, там їм створені найкращі умови для життя, позивач такі умови створити не може. Він офіційно не працював, однак мав достатній дохід, щоб купити дітям усе необхідне. На даний час він дійсно відбуває покарання у виді обмеження волі за вироком суду й тому діти, які на даний час перебувають у звичному для них середовищі - у його батьків, можуть проживати разом із ним, він за своїм місцем знаходження зможе забезпечити їм належні умови для життя, адже саме він, як батько, виявляє більшу увагу і турботу про дітей, а діти прихильні більше до батька, ніж до матері, тому, виходячи з цих ознак, з урахуванням інтересів дітей, діти мають проживати з ним. [PERSON] підтвердив, що між ним та [PERSON] склались тяжкі психологічні стосунки унаслідок вчинення подружньої зради, що призвело до виникнення постійних суперечок, у тому числі, у питаннях виховання дітей, й аморальна поведінка позивача виключно негативно впливає на психологічний стан їх дітей та може у майбутньому призвести до невірного сприйняття сімейних цінностей, позивач не має жодного контакту з дітьми. Обґрунтування правової позиції [PERSON] також відображено у поданих до суду його представниками процесуальних документах. Відповідач [PERSON] просив суд не приймати до уваги проведені органом опіки та піклування бесіди із дітьми, адже вони складені у формі письмового документа, водночас, без відеофіксації такої бесіди, що свідчить про їх необ`єктивність. 19. У судових засіданнях представники органу опіки та піклування Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області зазначали, що орган опіки та піклуванням надав висновок про те, що доцільно визначити місце проживання малолітніх дітей сторін з матір`ю і це відповідатиме їх інтересам, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. На даний час діти проживають з батьками відповідача, який перебуває в місцях несвободи, тому не в інтересах дітей буде змінювати місце проживання дітей для їх проживання з батьком, адже в тих умовах, де він перебуває, діти не можуть проживати, це буде суперечити їх інтересам. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 20. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 21. У ч. 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» законодавець визначив, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. 22. У Конвенції про права дитини зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, ч. 2 ст. 3). Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування (ч. 1 ст. 7). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9). Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1, ч. 2 ст. 27). 23. Закон України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ч. 1, ч. 2 ст. 8). Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 11). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч. 1, ч. 2 ст. 12). Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом (ч. 1, ч. 2 ч. 3 ст. 15). 24. Відповідно до ст. 5 СК України держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство (ч. 2). Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 3). Згідно ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч. 2). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9). За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2). Законодавець у ст. 160 СК України визначив, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1). Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2). Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою (ч. 3). За приписами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2). 25. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. 26. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дітей. Суд - це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом. Водночас, розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 зроблено висновок, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 зроблено висновок, що при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 зазначено, що: питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 27. 29 серпня 2017 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 7, 112 т. 1). 28. [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 8, 113 т. 1). 29. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9, 114 т. 1). 30. 24 липня 2023 року постановою Летичівського районного суду Хмельницької області у справі №678/993/23 (з урахуванням постанови суду від 02 жовтня 2023 року - про виправлення описки), яка набрала законної сили 03 серпня 2023 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170,00 грн. За змістом постанови суду 14 липня 2023 року о 21 год. 34 хв. [PERSON] по [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] що виражалось в образах нецензурною лайкою, шарпанням за одяг, вчиняв психологічний тиск, це відбулося в присутності малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого могла бути завдана шкода їх психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 49, 50, 119, 120 т. 1, а.с. 29, 30, 107-121 т. 2). 31. 08 вересня 2023 року, 10 березня 2025 року складено акти обстеження умов проживання по [ADDRESS] з метою дотримання законних прав та інтересів дітей, обстеження умов проживання дітей за змістом яких за цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] (дідусь), [PERSON] , [INFO] (бабуся), [PERSON] , [INFO] (батько - в акті від 10 березня 2025 року не зазначений), діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання добрі, в будинку чисто, затишно та охайно, будинок обладнано усіма необхідними меблями та технікою, опалення пічне та газове, до будинку проведено електропостачання, водопостачання та водовідведення, зроблено ремонт, родина обробляє город, наявний запас продуктів харчування та дров, у дітей є окремі кімнати, є місце для навчання та відпочинку, місце для зберігання особистих речей, діти забезпечені - одягом частково, лише необхідне (частина речей у мами) - зазначено у акті від 08 вересня 2023 року, водночас в акті від 10 березня 2025 року вказано, що діти забезпечені взуттям та одягом відповідно до віку та сезону. Стосунки, традиції сім`ї добрі та дружні, дідусь з бабусею здійснюють догляд за дітьми, забезпечують їх базові потреби (у акті від 08 вересня 2023 року вказано, що ці потреби вони забезпечують поки батько перебуває на роботі). Батькові надано роз`яснення щодо однакових прав та обов`язків обох батьків (вказано у акті від 08 вересня 2023 року) (а.с. 13, 65 т. 1, а.с. 99 т. 3). 32. 10 вересня 2023 року відділ поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомив [PERSON] про те, що її звернення щодо того, що близько 21 год. 00 хв. 25 серпня 2023 року по [ADDRESS] чоловік [PERSON] вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно неї, розглянуто і проведено перевіркою встановлено, що ознак кримінальних та адміністративних правопорушень в даній події не вбачається (а.с. 51-57 т. 1, а.с. 15-20, 31 т. 2). 33. 14 вересня 2023 року, 02 листопада 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудзтрейд ЮА» видані довідки про те, що [PERSON] працює у товаристві з 01 липня 2023 року на посаді продавця продовольчих товарів і її дохід з 01 липня 2023 року по 30 вересня 2023 року склав 25287,12 грн. (а.с. 58, 66, 121, 177 т. 1, а.с. 48 т. 2). 34. 18 вересня 2023 року, 19 жовтня 2023 року складено акти обстеження умов проживання по [ADDRESS] з метою дотримання прав та інтересів дітей, визначення місця проживання малолітніх дітей і встановлено, що за цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] (дідусь), [PERSON] , [INFO] (бабуся), [PERSON] , [INFO] (мати), діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Умови проживання добрі, будинок обладнано необхідними меблями, наявний запас продуктів харчування, в будинку прибрано. Діти проживають разом з мамою в одній кімнаті, спали разом на одному двоспальному ліжку. Стосунки, традиції сім`ї дружні, батьки (дідусь з бабусею) та мама дітей мають бажання виховувати дітей. На момент обстеження діти перебували у батьків батька. Батько самовільно визначив місце проживання дітей з ним та перешкоджає матері у здійсненні її батьківських обов`язків. Матері надано роз`яснення щодо рівних прав та обов`язків батьків у вихованні дітей (а.с. 48, 67, 117, 118 т. 1, а.с. 45-46 т. 2). 35. 28 вересня 2023 року рішенням виконавчого комітету Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №178 вирішено надати висновок органу опіки та піклування Летичівської селищної ради про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та порядок участі батьків - [PERSON] та [PERSON] у їх вихованні. У висновку орган опіки та піклування прийшов до переконання про доцільність визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] та визначено порядок участі батьків у вихованні дітей за взаємною згодою,

Outcome: approved