Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

27 січня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду; стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною трьох років. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що спільна дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини. Самостійно позивач не може забезпечити дитині належний рівень життя, джерел доходу окрім соціальних виплати позивач не має. У зв`язку зі складним матеріальним становище та зважаючи на неможливість самостійно працювати через необхідність здійснювати догляд за дитиною, якій не виповнилось трьох років, позивач також потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідач є працездатним, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має, аліментів нікому не сплачує, а тому, оскільки за нормами Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, він має можливість сплачувати аліменти на утримання сина та дружини до досягнення дитиною трьох років. 30 січня 2025 року зазначений позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. 04 лютого 2025 року надійшла заява представника позивача адвоката Бараненка Д.В., в якій він змінює спосіб стягнення аліментів, а саме просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки та на її утримання у розмірі 1/4 частки. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. 25 квітня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» адвокатом Музика-Дубравським В.А., відповідно до якого відповідач просить задовольнити позов частково, а саме стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів та аліменти на утримання дружини у розмірі 1/9 частки заробітку (доходу) платника аліментів. Відзив мотивований тим, що попри складний період в сім`ї відповідача допомагав і продовжує матеріально допомагати своїй сім`ї та періодично навідує свою сім`ю. Відповідач на даний час не працевлаштований, а тому не має стабільного доходу та змушений винаймати житло. Окрім того в період з 14.03.2025 по 02.04.2025 відповідач перебував на стаціонарному лікування в КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» та переніс ряд операцій. Позивачкою не доведено співмірних із заявленою вимогою витрат на себе та малолітню дитину. Заявлений розмір аліментів покладе на відповідача надмірний тягар, оскільки він не працює, а також погіршився стан здоров`я. Разом з тим відповідач і надалі надаватиме матеріальну допомогу в силу свого фінансового становища. 29 квітня 2025 року надійшла заява представника позивача адвоката Бараненко Д.В. про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує і просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання повторно не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Враховуючи повторну неявку відповідача та його представника та неповідомлення ним причин неявки, заяву представника позивача про розгляд справи без його участі, достатність наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) перебувають у зареєстрованому шлюбі (копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 19 червня 2024 року). В період шлюбу у них народились дитина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, що не заперечувалось відповідачем. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7, ст. 141 Сімейного кодексу України в рівній мірі стосується обох батьків. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що малолітній син сторін проживає з позивачем, а відповідач є його батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. В ході судового розгляду даного позову не встановлено обставин, що перешкоджають стягненню з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги малолітньому сину, на що надав докази того, він добровільно надає матеріальну допомогу, що свідчить про його бажання матеріально утримувати свого сина, і ці доводи суд вважає прийнятними. За такого, суд приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивача на утримання дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Частиною 1\~ст. 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи частку заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі матеріалів справи встановлено, що відповідач працездатний, утриманців не має, протягом 2024 року отримував дохід як військовослужбовець військової частини [NUMBER] . Проте відомостей про його матеріальне становище (отримання доходу) у 2025 року сторонами не надано, а тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не працевлаштований. Окрім цього, відсутність доходів у відповідача не є підставою для зменшення частки доходу, яка стягуватиметься на утримання дитини. Суд враховує стан здоров`я відповідача, проте надана ним виписка з медичної карти, за відсутності доказів матеріального становища відповідача, здійснення витрат на лікування, не свідчить про неможливість сплати ним аліментів на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Тобто, аліменти - це платіж, спрямований на утримання дитини, і повинен бути достатнім для цього та співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом рекомендованого розміру прожиткового мінімуму для дитини. Враховуючи наведене вище, а також потреби дитини даного віку, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України) та вимоги закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає необхідним визначити аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову 27 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно дост.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, таке залишається і в разі розірвання шлюбу. Виходячи з цих положень, суд відхиляє доводи відповідача щодо недоведеності позивачем співмірності витрат на себе та на дитину, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що спільна дитина сторін, яка проживає з позивачем, не досягла трьох років. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягла трьох років, кошти на утримання позивача не надає, є працездатним, то суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме вік дитини, стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище, стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу платника аліментів, суд приходить до висновку, що слід стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до досягнення дитиною трьох років, що на думку суду відповідатиме принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Також на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1211,20 грн. за кожну вимогу, а всього 2411,40 грн. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial