Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №9238729 від 24.07.2020 у розмірі 17211,77 грн., понесених витрат на сплату судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.07.2020 року між між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №9238729. Відповідно до п. 2 договору позики: сума позики становить 6500.00 грн. - процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,6 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. 30.12.2021 було укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9238729. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9238729. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №9238729. Станом на день звернення до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №9238729 від 24.07.2020 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 17211,77 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6090,92 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 10914,92 грн. - іфляційні збитки - 177,90 грн. - нараховані 3% річних - 28,03 грн. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до суду із відповідним позовом. Також просив стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 9 000,00 грн. Відповідач, будучи повідомленою про наявність у провадженні суду позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, не скористалася своїм правом на подання відзиву на позов. Заяви ( клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 02.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи було призначено на 09 годину 22 квітня 2025 року та відкладено на 09 годину 28 травня 2025 року в зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному. 28.05.2025 сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просив розгляд справи провести без участі його представника, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Ухвалу суду та судові повістки було відправлено за адресою реєстрації відповідача 04.04.2025, 22.04.2025 рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, які повернуті на адресу суду, з причин відсутності адресата за вказаною адресою, також судові повістки про виклик до суду на 09:00:00 22.04.2025, на 09:00:00 28.05.2025 відповідачу направлено в електронному вигляді у додатку «Viber», доставлені 03.04.2025 9:22:27, 22.04.2025 10:44:19, що підтверджується довідками про доставку повідомлення. 22.04.2025 на офіційному сайті Лисянського районного суду Черкаської області розміщувалося оголошення про виклик відповідача на судове засідання на 09:00 год. 28.05.2025 року. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини встановлені судом Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, встановив, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем за допомогою електронного підпису було укладено договір позики №9238729 від 24.07.2020 року за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти (позику) у сумі 6500,00 грн. строком на 30 днів із кінцевою датою повернення 23.08.2020 року. Проценти за користування кредитом становлять 1,60% за кожен день строку користування позикою. Відповідно п.4 договору позики Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики вкінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/(надалі -Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цьогоДоговору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до пункту 1 договору грошові кошти надаються позичальником шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника . Згідно довідки ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» від 21.02.2025 року № КД-0000012421/ТНПП підтверджено проведення платіжної операції про перехування суми - 6500,00 грн., отримувач [PERSON] - ЕПЗ № [NUMBER] , дата 24.07.2020 року. 30.12.2021 було укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №9238729, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем. Згідно витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021 заборгованість відповідача за договором позики № 9238729 від 24.07.2020 року становила 17005,83грн., з яких 6090,92 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10914,92 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №9238729,укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем. Згідно реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 заборгованість відповідача за Договором позики № 9238729 від 24.07.2020 року становила 17211,77 грн., з яких 6090,92 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10914,92 грн., - заборгованість за нарахованими процентами, 205,93 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 07.03.2025 року за відповідачем рахується заборгованість за договором позики № 9238729 у розмірі 17211,77 грн., з яких: 6090,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10914,92 грн. заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 28,03 грн. нараховані 3 % річних, 177,90 грн.- інфляційні збитки. З метою стягнення цих коштів в примусовому порядку позивач звернувся до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3). Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між кредиторами та відповідачем договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора умовами яких було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитних договорів, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Разом з тим, суд не погоджується із розміром заявленої заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 10914,92 грн, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст. 628 ЦК України. Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, кредитор повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно умов укладеного договору позики, сторони домовились, що договір є строковим: за умовами п. 2. договору позики, позичальник зобов`язувалася повернути кредит та проценти за користування кредитом у 30 денний строк, тобто до 23.08.2020. Кредит було надано на 30 днів (п. 2. договору позики), процентна ставка - 1,60% за кожен день строку користування кредитом. Таким чином, суд приходить до висновку, що за погодженням сторін, строк дії договору позики визначено до 23.08.2020. Відомості про його пролонгацію в матеріалах справи відсутні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, у межах 30-денного строку кредитування до закінчення дії договору позики, а саме до 23.08.2020, відповідач [PERSON] зобов`язана була повернути кредиторові позику в сумі 6 500,00 грн та сплатити проценти за користування нею за ставкою 1,60 % за кожен день. Згідно п. 6.4. ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування. Оскільки строк дії договору позики закінчився 23.08.2020 та з врахуванням права позичальника нараховувати проценти не більше 90 днів, згідно п.6.4 ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», тому починаючи з 23.10.2020 нарахування кредитором відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є безпідставним. З розрахунку позивача судом встановлено, що по договору позики нараховані відсотки за користування кредитними коштами за період з 24.07.2020 по 22.10.2020 в сумі 3744 грн. (41,60*90 днів). Тобто загальна сума заборгованості по договору позики складає 10244,00 грн., з яких 6500,00 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту та 3744,00 грн. - заборгованості по відсотках. Натомість, з аналізу наданого суду розрахунку по кредитному договору, підготовленому представником ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» нарахування процентів за договором позики здійснювалося в період з 24.07.2020 по 07.10.2021 в загальному розмірі 25774,84 грн., тобто поза межами строку дії договору позики, що є необгрунтованим та безпідставним. З розрахунку також вбачається, що відповідачем [PERSON] за період з 23.08.2020 по 16.06.2021 включно було погашено заборгованоість по договору позикив загальному розмірі 15269,01 грн., з них позивачем направлено на погашення тіла кредиту в сумі 409,08 грн., на погашення процентів в сумі - 14859,93 грн. Отже, враховуючи безпідставність нарахування відсотків за період з 23.10.2020 по 07.10.2021, суд приходить до висновку, що заборгованість по договору позикиборжником погашена в повному обсязі та вповному обсязі погашено, нараховані інфляційні збитки та 3% річних. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за договором з відповідача. У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зауважено, що при вирішенні даної категорії справ суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Дослідивши надані позивачем докази та встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, аналізуючи та оцінюючи всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за договором позики №9238729 від 24.07.2020 є необґрунтованим, внаслідок чого не підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. В зв`язку з повною відмовою судом в задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача, понесених ним, судових витрат також відсутні.

Outcome: dismissed