Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] 27.08.2024 року звернулася до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовом до Держави України в особі Новосанжарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення з Державного бюджету України на її користь грошових коштів у розмірі 2 309 080 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями Решетилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо неналежного розгляду її заяви від 02.02.2023 про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] під час її перебування у ФРН у м.Решетилівка помер її батько [PERSON] 02.02.2023 у Решетилівському відділі ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вона заповнила заяву, у якій просила надати Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть її батька [PERSON] . Працівники Решетилівського відділу ДРАЦС надали їй реквізити на оплату адміністративних послуг стосовно надання повного Витягу. 02.02.2023 року в АТ «Ощадбанк» вона сплатила 73 грн. за надання повного Витягу та в цей же день віднесла оригінал квитанції № 120, але у видачі повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть її батька [PERSON] їй в цей день було відмовлено. 08.02.2023 року на її електронну адресу Решетилівський відділ ДРАЦС надіслав листа від 08.02.2023 року № 3/20.25-09, який не був скріплений кваліфікованим електронним підписом начальника відділу Шебітченко О., яким їй відмовлено у видачі повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть її батька [PERSON] 09.08.2023 року вона звернулася з позовом до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправної бездіяльності щодо ненадання повного Витягу щодо актового запису про смерть її батька [PERSON] та надання їй повного Витягу. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі № 440/11646/23 суд встановив, що під час розгляду її заяви від 02.02.2023 року про надання Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян Решетилівський відділ ДРАЦС діяв не у спосіб, визначений законодавством, натомість з порушенням вимог законодавства, що регламентує процедуру надання витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян та визнав протиправними дії Решетилівського відділу ДРАЦС щодо неналежного розгляду заяви [PERSON] від 02.02.2023 про надання витягу та зобов`язав Новосанжарський відділ ДРАЦС як правонаступника Решетилівського відділу ДРАЦС розглянути заяву [PERSON] від 02.02.2023 із прийняттям рішення, передбаченого п.17 Порядку ведення державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою КМУ від 22 серпня 2007 року № 1064, з урахуванням висновків суду. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2024 року вказане рішення залишено без змін. Вказує, що внаслідок порушення її прав їй завдана моральна шкода, яка полягає у занепокоєності через умисність дій Решетилівського відділу ДРАЦС з метою позбавлення її спадщини її батька; глибокому відчутті несправедливості, викликаному тим, що відповідач дискримінував її по відношенню до заявника [PERSON] , яка на 7 день після смерті її батька подала заяву про державну реєстрацію його смерті, допомагаючи їй позбавити її спадщини її батька; розчаруванні в органі державної влади, який не виконував законодавство і міжнародне, і національне; вжитті додаткових зусиль для поновлення її порушених прав Решетилівським відділом ДРАЦС, а саме зверненні до суду з позовами у справах № 546/239/23, 440/11646/23, 440/5268/23, 440/5269/23, 440/5404/23, 440/5590/23, 440/5722/23; позбавлення відпочинку. У зв`язку із тим, що Новосанжарський відділ ДРАЦС не виконав рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 року у справі № 440/11646/23 і її права на час звернення до суду з позовом не поновлені, визначає розмір моральної шкоди 50 000 євро, по 10 000 євро за кожне порушення, враховуючи рішення ЄСПЛ «Абрамов проти України». З урахуванням офіційного курсу гривні до євро станом на 27.08.2024 року, який становить 46, 1816 грн., прохає стягнути у відшкодування моральної шкоди грошові кошти у сумі 2 309 080 грн. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. На підставі Розпорядження голови Новосанжарського районного суду Полтавської області Афанасьєвої Ю. від 26 вересня 2024 року № 08 справу передано до Полтавського районного суду Полтавської області. На підставі Розпорядження голови Полтавського районного суду Полтавської області Потетія А.Г. від 24 жовтня 2024 року № 10 справу передано до Октябрського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Савченко Л.І. від 25 жовтня 2024 року справу прийнято до провадження. Ухвалою суду від 02 грудня 2024 року клопотання [PERSON] задоволено частково, зобов`язано Державу Україна в особі Новосанжарського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подати до суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання вказаної ухвали, у задоволенні клопотання позивача про зобов`язання Державу Україна в особі Державної казначейської служби України подати до суду відзив відмовлено, відкладено підготовче засідання, встановлено строк для подачі відповіді на відзив за заперечень. 23.12.2024 від представника Державної казначейської служби України надійшов до суду відзив на позов. 09.01.2025 від представника Новосанжарського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов до суду відзив на позов. 14.01.2025 позивач подала відповідь на відзив Державної казначейської служби України. Ухвалою суду від 15 січня 2025 року відзиви Державної казначейської служби України та Новосанжарського відділу ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишені без розгляду. Ухвалою суду від 22 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, з підстав, зазначених у позові. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомлено. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що слідує із повторно виданого Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Решетилівським відділом ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 29 вересня 2022 року (а.с.12). 02.02.2023 [PERSON] подано до Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву (запит) про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (за формою), в якій зроблено відмітку про необхідність надання повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть та зазначено у параметрах пошуку [PERSON] , [INFO] . Вказану заяву [PERSON] подано як донькою [PERSON] , при цьому пред`явлено паспорт громадянина [NUMBER] , актовий запис про народження [PERSON] № 48 від 09.04.1991 по Решетилівському ДРАЦС, про що зроблено відповідні записи у заяві. Заяву [PERSON] зареєстровано у Решетилівському відділі ДРАЦС 02.02.2023 за вх. № 23/20.25-78. Того ж дня [PERSON] внесено плату за надання витягу з ДРАЦС у сумі 73 грн, що підтверджено квитанцією № 120 від 02.02.2023, яку надано до Решетилівського ДРАЦС. Листом від 08.02.2023 № 3/20.25-09 Решетилівський відділ ДРАЦС на заяву про надання повного витягу із актового запису про смерть [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що відповідно до пункту 14 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064, витяг з Реєстру про державну реєстрацію смерті видається другому з подружжя, а також батькам, дітям, братам, сестрам, онукам, дідові, бабі та іншим родичам померлої особи за умови пред`явлення ними паспорта і документів, що підтверджують родинні чи сімейні стосунки, на заяву фізичної особи повний витяг з Реєстру про державну реєстрацію смерті не видається. Зазначено, що [PERSON] , як донька, має право на отримання витягу з Реєстру про державну реєстрацію смерті батька [PERSON] . Вказаний лист надіслано засобами електронного зв`язку з електронної пошти Решетилівського відділу ДРАЦС (infodracs@rsh.pl.minjust.gov.ua) на електронну адресу позивача [INFO] , що не заперечується сторонами та підтверджується наданою позивачем роздруківкою з власної електронної скриньки. 09.03.2023 позивач звернулася до Решетилівського відділу ДРАЦС із заявою про надання письмових пояснень, в якій просила на електронну адресу [INFO] надати письмові пояснення, чому Решетилівський ДРАЦС після отримання 02.02.2023 заяви про надання повного витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян стосовно актового запису № 164 від 10.05.2022 про смерть її батька [PERSON] , надання їй реквізитів для оплати 73 грн за видачу цього повного витягу та отримання квитанції про оплату 73 грн за надання цього повного витягу, відмовився надати повний витяг із актового запису № 164 від 10.05.2022 про смерть її батька [PERSON] . На вказану заяву Решетилівський відділ ДРАЦС листом від 09.03.2023 № 4/20.25-09 повідомив [PERSON] про те, що їй при зверненні роз`яснено, що відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064, повний витяг з державного реєстру про смерть на заяву фізичної особи не видається, запропоновано отримати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті батька [PERSON] , від отримання якого заявниця відмовилась. 05.06.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення державної реєстрації Решетилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код 22548098) в результаті реорганізації, про що свідчить відповідь № 272316 від 13.10.2023 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Правонаступником Решетилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є Новосанжарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код 22548052), про що містяться відповідні відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Не погодившись із бездіяльністю щодо ненадання повного витягу щодо актового запису про смерть батька [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду із позовом до Новосанжарського відділу ДРАЦС. Вказані обставини встановлені у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі № 440/11646/23, яким визнано протиправними дії Решетилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо неналежного розгляду заяви [PERSON] від 02.02.2023 про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян; зобов`язано Новосанжарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розглянути заяву [PERSON] від 02.02.2023 про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян із прийняттям рішення, передбаченого пунктом 17 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 р. № 1064, з урахуванням висновків суду (том 2 а.с.55-58). Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини не потребують доказування у цій справі. Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 Постанови ПленумуВСУ «Просудову практикув справахпро відшкодуванняморальної (немайнової)шкоди» від31березня 1995року №4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. При цьому на позивача покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розміру, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу). Позивач прохає стягнути з Державного бюджету України на її користь грошові кошти у розмірі 2 309 080 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями Решетилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо неналежного розгляду її заяви від 02.02.2023 про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Сам по собі факт того, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі № 440/11646/23 визнано протиправними дії Решетилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо неналежного розгляду заяви [PERSON] від 02.02.2023 про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, зобов`язано Новосанжарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розглянути заяву [PERSON] від 02.02.2023 про надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян із прийняттям рішення, передбаченого пунктом 17 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 р. № 1064, з урахуванням висновків суду за відсутності будь-яких інших доказів не може свідчити про заподіяння позивачу моральної шкоди. Вжиття додаткових зусиль позивачем для поновлення її прав шляхом звернення з позовами до суду є реалізацією її суб`єктивного права на судовий захист та не є моральною шкодою в розумінні ст. 1167 ЦК України. Будь-яких інших належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу внаслідок неправомірних дій відповідачів було завдано моральну шкоду, як і доказів на підтвердження її розміру, [PERSON] не надано. Факт занепокоєності через умисність дій Решетилівського відділу ДРАЦС, глибоке відчуття несправедливості, розчарування в органі державної влади, позбавлення відпочинку не є достатньою підставою для визнання факту спричинення моральної шкоди позивачу. Окрім того, судом враховується практика Європейського суду з прав людини, згідно якої при наданні потерпілій стороні справедливої сатисфакції шляхом присудження з винної сторони моральної шкоди, суд в окремих справах, замість ухвалення рішення про грошове відшкодування моральної шкоди, вважає визнання самого факту правопорушення достатнім для справедливої сатисфакції. Так, у справі «Перна проти Італії» Європейський суд з прав людини своїм рішенням від 25 липня 2001 року, визнаючи, що було допущено порушення статті 10 Конвенції у відношенні до потерпілого, постановив, що визнання порушення саме по собі становить достатню справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану заявникові. Подібних висновків ЄСПЛ доходив в рішеннях у справах «Тома проти Люксембургу» (2001 рік), «Ігор Тарасов проти України» (2016 рік). Враховуючи встановлені обставини у даній справі, суд вважає, що сам факт визнання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року у справі № 440/11646/23 протиправними дій Решетилівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити певні дії у даному випадку є достатнім для справедливої сатисфакції позивача. Зважаючи на вищевказане, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Враховуючи положення ч.6 ст. 141 ЦПК України, п.11 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у сумі 15 140 грн. (п.п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed