Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

27.12.2024 р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферти) № 03.03.2023-100000788 на загальну суму 19123,81 грн. Представник позивача позов обґрунтував тим, що 03.03.2023 р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 03.03.2023-100000788. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 11000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 03.03.2023 р., строком на 70 днів. Відповідно до умов вказаного договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник [PERSON] ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 03.03.2023-100000788 від 03.03.2023 р. позичальнику [PERSON] надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 03.03.2023 р.; 2. Сума Кредиту: 11000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 70 днів з дати його надання.; 4. Дата повернення (виплати) кредиту - 11.05.2023 р.; 5. Період користування Кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі - "черговий період"); 6. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку договору не передбачена; 7. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 8. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 9. Проценти розраховуються шляхом множення Кредиту/залишку Кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 10. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 15% від суми Кредиту та дорівнює 1650 грн. 00 коп. Розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Згідно п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до п. 9.1. У разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/ або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Таким чином, [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 25.05.2023 р., утворилась заборгованість у розмірі 19123,81 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10636,07 грн., по процентам в розмірі 8487,74 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів, заявив про ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання неодноразово не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про перенесення розгляду справи не заявила, відзиву не надавала відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України була повідомлена про час та місце розгляду справи. Оскільки належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи відповідач у судові засідання неодноразово не з`являлася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи, відзиву, а представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважав необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення у порядку спрощеного позовного провадження, про що 11.11.2024 р. постановив ухвалу. З урахуванням позицій представника позивача, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне у задоволені позовних вимоги відмовити з таких міркувань та підстав. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03.03.2023-100000788, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вказаний кредитний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, який у вигляді коду було відправлено шляхом надсилання СМС повідомлення на номер телефону відповідача, а потім відповідач ввів вказаний код на сайті позивача на електронній пропозиції про укладення кредитного договору. Після чого, позивач (кредитодавець) перахував на платіжну карту відповідача (позичальника) обумовлену кредитним договором суму грошових коштів, а саме 11000 грн. Відповідач (позичальник) свого обов`язку вчасно повернути позичені грошові кошта та проценти за кредитом не виконав, у вз`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 19123,81 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10636,07 грн., по процентам в розмірі 8487,74 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом із тим, позивачем ТОВ «Споживчий центр» не доведено належними, допустимими, достовірніними та достатніми доказами, які б кожен окремо та у своєму взаємному зв`язку у їх сукупності доводили б обставини укладення відповідачем [PERSON] шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Кредитний договір (оферти) № 03.03.2023-100000788. При цьому, позивачем не надано суду достатніх, повних, належних і допустимих доказів, за наявності яких і в сукупністю з іншими доказами, за якими можливо встановити особу відповідача позичальника фізичної особи, а саме належним чином завірених копій реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб), копію паспорта фізичної особи, - позивача, які підтверджують особу позивача, а також наявність зазначених документів необхідна для виконання вимог ч.4 ст. 217 ЦПК України, за змістом якої головуючий суддя встановлює особи сторін у справі, а також перевіряє повноваження представників, а також достеменно встановити, що вказаний кредитний договір підписано електронним підписом саме позичальником [PERSON] , що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача [PERSON] , який зазначений у вказаному договорі, а саме номер телефону [NUMBER] належить саме Відповідачу [PERSON] , є його фінансовим номером телефону, до якого прив`язана) платіжна карта [NUMBER] на момент укладення вказаного кредитного договору. Зокрема, позивачем ТОВ «Споживчий центр» не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про виконання вимог статтей 1, 3, 4, 6Закону України «Про електронний цифровий підпис», статтей 3, 5, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», які б свідчили про укладення відповідачем [PERSON] шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Кредитного договору (оферти) № 03.03.2023-100000788. Також позивачем не надано суду доказів, на підставі яких можливо встановити обставини, якими обгрунтовано позов (інформацію) про те, чи було емітовано на ім`я відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту [NUMBER]; не долучено первинних бухгалтерських документів, - виписок з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки (обставини по Кредитному договору (оферти) № 03.03.2023-100000788 від 03.03.2023 р.); чи знаходиться номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відсутня інформація про номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою за вказані періоди часу. Додані до позову копія кредитного договору (оферти) № 03.03.2023-100000788 від 03.03.2023 р. та паспорт споживчого кредиту, самі по собі не є достатніми доказами, які підтверджували обставини укладення відповідачем [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), кредитного договору (оферти) № 03.03.2023-100000788 від 03.03.2023 р. р. в електронних формах та в наступному отримання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), кредитних коштів, шляхом зарахування на картковий рахунок безготівкових коштів на належну саме відповідачу [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Спірні правовідносини регламентуються: - ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; - ст. 625 ЦК України, за змістом якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом; - ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. - відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. - статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. - згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. - згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. - відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. - статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). - відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. - згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частиною першою ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин, суд оцінюючи у сукупності вище зазначені обставини встановлені судом під час розгляду справи по суті, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачем ТОВ «Споживчий центр» не доведено належними, допустимими, достовірніними, повними та достатніми доказами, які б кожен окремо та у своєму взаємному зв`язку у їх сукупності доводили б обставини укладення відповідачем [PERSON] шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Кредитного договору (оферти) № 03.03.2023-100000788, а також позивачем ТОВ «Споживчий центр» не надано суду достатніх доказів, які б свідчили про виконання вимог статтей 1, 3, 4, 6Закону України «Про електронний цифровий підпис» , статтей 3, 5, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», які б свідчили про укладення відповідачем [PERSON] шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Кредитного договору (оферти) № 03.03.2023-100000788 від 03.03.2023 р., а також позивачем не надано суду доказів, на підставі яких можливо встановити обставини, якими обгрунтовано позов (інформацію) про те, що було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту [NUMBER]; не долучено первинних бухгалтерських документів, - виписок з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки (обставини по Кредитному договору (оферти) № 03.03.2023-100000788 від 03.03.2023 р.); чи знаходиться номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відсутня інформація про номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою за вказані періоди часу, то позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами своє право вимагати стягнення боргу за Кредитним договором (оферти) № 03.03.2023-100000788 від 03.03.2023 р. При цьому, позивачем не було надано суду докази, за якими можливо встановити особу відповідача [PERSON] , а саме належним чином завірених копій реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб), копію паспорта фізичної особи, - відповідача, які підтверджують особу відповідача, а також наявність зазначених документів необхідна для виконання вимог ч.4 ст. 217 ЦПК України, за змістом якої головуючий суддя встановлює особи сторін у справі, а також перевіряє повноваження представників. Дійшовши висновку про відмову у позові через недоведеність обставин, якими обгрунтовано позов, суд також наголошує, що відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України тягар доказування обставин укладення відповідачем [PERSON] кредитного договору та належного виконання кредитодавцем своїх обов`язків надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, лежить саме на стороні позивача, яка посилається на ці обставини та які не є загальновідомими. Крім того, оціюючи докази за критеріями їх достовірності, достатності та повноти, суд також наголошує, що неможливо встановити вказані обставини за наявності лише часткової інформації про номер банківської картки, - [NUMBER], та про наявність номеру мобільного телефону, який може належати будь-якій особі, та законодавством не визначено можливість встановлення особи відповідача (боржника) виключно лише за номером мобільного телефону.

Outcome: dismissed