Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У відповідності до прохальної частини позовної заяви, [PERSON] просить: - скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А., як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50135098 від 10.12.2019, яким зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1539089180000, номер запису про право власності: 34566240. Вимоги мотивовано тим, що 28.12.2012 між ПАТ "АСТРА БАНК" та позивачем був укладений кредитний договір № 150102042294023, за умовами якого ПАТ "АСТРА БАНК" відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію та встановив кредитний ліміт у розмірі 249 920 грн. 28.12.2012 в забезпечення виконання зобов`язань позичальника було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дудко Ю.А, зареєстрований в реєстрі за № 2742, за умовами якого позивачем передано в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . 06.12.2013 ПАТ "АСТРА БАНК" відступило право вимоги за кредитним договором та іпотечним договором на користь ПАТ «Дельта Банк». Згідно з Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2017-12-01-000091-а, номер лоту: F11GL5455, власник активів «Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», дата та час початку електронного аукціону 29.01.2018 09:39:59; дата та час завершення електронного аукціону: 29.01.2018 16:41:10; найменування активів (майна) лоту (склад лоту): право вимоги за кредитним договором 150102042294023 від 28 грудня 2012 року, укладеним між фізичною особою. Забезпечення: однокімнатна квартира, загальною площею 32,00 кв.м., житловою площею 11,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Переможець: Учасник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал», ціна продажу лоту: 161 500,00 грн. 26.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал» укладено Договір № 290/К купівлі-продажу майнових прав, за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» перейшли у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами. 28.02.2018 між ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги № 2802-1/18, за умовами якого первісний кредитор відступив на користь нового кредитора фізичної особи право вимоги за кредитним договором №150102042294023 від 28.12.2012. При цьому, 02.03.2018 між ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» та [PERSON] було укладено нотаріально засвідчений договір про відступлення прав за договором іпотеки р/н 207, відповідно до якого первісний кредитор відступив на користь нового кредитора фізичної особи право вимоги за договором іпотеки від 28.12.2012, укладеним між [PERSON] та ПАТ «АСТРА БАНК». Рішенням приватного нотаріуса КМНО Юдіна М.А. про державну реєстрації про державну реєстрації прав та їх обтяжень за індексним номером 1539089180000, номером запису про право власності 34566240. Позивач зазначає, що реєстрація права власності на іпотечну квартиру позивача за відповідачем відбулась на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку», згідно з яким іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. 20.04.2018 ТОВ «Пальчинська і Пертнери» за замовленням [PERSON] складено Звіт про оцінку майна № FS01-180420-014, за яким ринкова вартість квартири [ADDRESS] , визначена у розмірі 410 000 грн. Позивач не погоджується з ринковою вартістю квартири, визначеною на підставі вказаного вище звіту, оскільки така оцінка була проведена не на момент набуття права власності у відповідності до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а також п. 5.7 Іпотечного договору, та вважає, що для вірного вирішення спору необхідно встановити ринкову вартість квартири, а тому є необхідність у призначенні експертизи у справі. Позивач вважає, що розмір вартості квартири є занижений, а відтак наявні підстави вважати, що така оцінка є необ`єктивною та ґрунтується на неправдивих даних, проведена всупереч нормам Закону України «Про іпотеку» та умовам Іпотечного договору. У зв`язку з наведеним, позивач вимушений звернутись до суд з вказаним позовом з метою захисту своїх прав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. Відповідачем подано до суду відзив, у відповідності з яким останній заперечує щодо заявлених позовних вимог у зв`язку з тим, що такі вимоги були раніше предметом спору в інших цивільних справах, та у задоволенні яких було відмовлено. Відповідач вказує на те, що ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» при відступленні прав кредитора та іпотеко держателя, набутих на відкритих електронних торгах з продажу активів позбавленого банківської ліцензії та перебуваю чого в процедурі ліквідації банку на користь фізичної особи діяв правомірно. Зауважує також, що пунктом 3.1 Іпотечного договору іпотеко держатель має право без письмової згоди іпотекодавця здійснити відступлення прав за договором у порядку, передбаченому законодавством. Отже, зміна кредитора за зобов`язаннями по кредитному договору №150102042294023 від 28.12.2012 та договором іпотеки № 2742 від 28.12.2012 могла бути проведена без згоди позивача. Відповідач зазначає про те, що 02.03.2018 приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І. направила [PERSON] вимогу за вих. № 41/02-24 від 02.03.2018 про необхідність сплатити заборгованість за кредитом, відсотками по кредиту та пені протягом 31 дня з дати отримання вимоги. 22.04.2018 приватним нотаріусом КМНО Гембарською С.І. було видано свідоцтво про передачу заяви, яким посвідчено, що заяву [PERSON] передано [PERSON] , при цьому позивач отримав вимогу про сплату боргу 12.03.2018. Таким чином 31-денний строк добровільного виконання грошового зобов`язання сплинув 13.04.2018. При цьому, 20.04.2018 було проведено оцінку іпотечного майна, на підставі якої ТОВ «Пальинська і Пертнери» видано Звіт про оцінку майна. Після зазначеного, 27.04.2018 на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» проведено державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за відповідачем, а саме зі спливом 46 днів з моменту отримання позивачем вимоги про усунення порушень. Відповідач стверджує, що заявлені [PERSON] позовні вимоги вже були предметом розгляду у рамках цивільної справи № 754/3555/20, за результатами якої судом хвалено рішення від 25.04.2023 про залишення без задоволення позовних вимог, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 30.11.2023. При цьому, як зауважує відповідач, зазначене рішення позивачем не було оскаржено до вищої інстанції. За вказаних обставин, відповідач просить закрити провадження у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року постановлено визнати заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Теличко А.О. про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від розгляду справи № 754/4914/24 необґрунтованою. 07 червня 2024 року суддею Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. відмовлено представнику відповідача [PERSON] - адвоката Теличко А.О. у задоволенні заяви про відвід судді Саламон О.Б. Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року відмовлено представнику відповідача [PERSON] - адвокату Теличко А.О. у задоволенні клопотання про закриття провадження по цивільній справі з тих підстав, що нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду з позовом у справі, що розглядається, позивачем заявлено інші фактичні та правові підстави позову, ніж зазначені у справі № 754/3555/20, а отже відсутня повна тотожність позовів у цих справах, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі. Долучені до клопотання докази, а також наявні матеріали не дають підстав вважати, що спір у справі № 754/3555/20 і у даній справі № 754/4914/24 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 10 жовтня 2024 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва призначено судову економічну експертизу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року скасовано. 20 січня 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 11 березня 2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні [PERSON] підтримав вимоги позову, посилаючись на викладене у позові. В судове засідання, призначене на 28.05.2025, не з`явився, до суду подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з раптовим занедужанням адвоката. Додатково, засобами електронного зв`язку до суду надійшла заява від адвоката Нечай Р.В., відповідно до якої останній просив відкласти судові дебати, призначені на 28.05.2025 у зв`язку з поганим самопочуттям та неможливістю прибути в судове засідання. Зокрема суд звертає увагу на те, що справа перебуває в провадженні суду з квітня 2024 року, при цьому адвокат Нечай Р.В. не брав участі при розгляду вказаної справи. До клопотання про відкладення розгляду справи долучено ордер про надання правничої допомоги [PERSON] , датований 30 березня 2023 року, виписаний на підставі договору про надання правової допомоги від 30 березня 2023 року. В матеріалах справи міститься рішення Деснянського районного суду від 25 квітня 2023 року, де адвокат Нечай Р.В. брав участь саме в розгляді цієї справи, представляючи інтереси [PERSON] . Позов, який розглядається судом на даний час, подано в квітні 2024 року, при цьому адвокат Нечай Р.В. не брав участі в розгляді даної справи. Відповідно, суду також не надано належних доказів поважності неприбуття до суду на призначену дату судових дебатів, а також не надано медичних документів на підтвердження стану здоров`я, що унеможливило з`явитись в судове засідання. Представник відповідача - адвокат Теличко А.О. в судовому засіданні заперечував щодо відкладення розгляду справи, просив відмовити у задоволенні як клопотання про відкладення, так і у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на викладене у відзиві. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М.А. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено наступні правовідносини. 28.12.2012 між ПАТ "АСТРА БАНК" та позивачем був укладений кредитний договір №150102042294023, за умовами якого ПАТ "АСТРА БАНК" відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію та встановив кредитний ліміт у розмірі 249 920 грн. Відповідно до п. 1.1 позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, передбачений договором. Строк кредитної лінії з 28.12.2012 по 28.12.2017 включно. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору в день укладання цього Договору укладається, зокрема: 1.3.1. у якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат: договір іпотеки, за яким Іпотекодавець передає в іпотеку об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] 28.12.2012 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дудко Ю.А., зареєстрований в реєстрі за №2742. Відповідно до п.1.1 Іпотечного договору цей договір забезпечує виконання Іпотекодавцем/Позичальником зобов`язань за Кредитним договором №150102042294023 від 28 грудня 2012 року з будь-якими змінами та доповненнями до нього, що укладені та можуть бути укладені в подальшому, що був укладений між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, тощо. 06.12.2013 ПАТ «АСТРА БАНК» та ПАТ «Дельта Банк» було направлено на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення за № 13329/АВ-К/06122013-02992/1, у відповідності до якого ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», цим повідомляють [PERSON] про те, що Первісним кредитором на користь Нового кредитора було здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитним (и) договором (ами), договором (ами) іпотеки, договором (ами) застави та/або договором (ами) поруки. Відступлення не призведе до будь-яких змін обсягу прав та обов`язків за Кредитними документами. Зокрема суми, що підлягають сплаті та строки їх сплати залишаються такими ж. У результаті відступлення Новий кредитор є єдиним власником всіх прав вимоги за Кредитними документами (включаючи, без обмеження права на всі платежі за Кредитним (и) договором (ами), всі права іпотекодержателя за Договором (ами) іпотеки, всі права заставодержателя за Договором (ами) застави та всі права кредитора за Договором (ами) поруки) з 02.12.2013. Також разом з відступленням прав вимоги первісний кредитор передає новому кредитору персональні дані, що пов`язані із правами вимоги за кредитними документами, у обсязі необхідному для здійснення цих прав новим кредитором. Згідно з Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2017-12-01-000091-а, номер лоту: F11GL5455, власник активів: «Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», дата та час початку електронного аукціону: 29.01.2018 09:39:59; дата та час завершення електронного аукціону: 29.01.2018 16:41:10; найменування активів (майна) лоту (склад лоту): право вимоги за кредитним договором 150102042294023 від 28 грудня 2012 року, укладеним між фізичною особою. Забезпечення: однокімнатна квартира, загальною площею 32,00 кв.м., житловою площею 11,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Переможець: Учасник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал», ціна продажу лоту: 161 500,00 грн. Отже, 29.01.2018 ПАТ «Дельта Банк» через електронний аукціон продало право вимоги за кредитним договором №150102042294023 від 28.12.2012 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал». 28.02.2018 між ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги № 2802-1/18, за умовами якого первісний кредитор відступив на користь нового кредитора фізичної особи право вимоги за кредитним договором № 150102042294023 від 28.12.2012. У відповідності до п. 1.2 договору станом на дату укладення сторонами договору загальний розмір заборгованості боржника перед первісним кредитором складає 598 747,79 грн., з яких: 249 744,76 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 233 861,46 грн. - заборгованість за відсотками, 115 141,57 грн. - пеня. 02.03.2018 між ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» та [PERSON] було укладено нотаріально засвідчений договір про відступлення прав за договором іпотеки № 207, відповідно до якого, у зв`язку з укладенням між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем договору відступлення права вимоги № 2802-1/18 від 28.02.2018, згідно з яким первісний іпотекодержатель відступив новому іпотеко держателю всі права вимоги за кредитним договором №150102042294023 від 28.12.2012 разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями та викладеннями в новій редакції, що є невід`ємною частиною, укладеним між ПАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] . Первісний кредитор відступив на користь нового кредитора фізичної особи право вимоги за договором іпотеки від 28.12.2012, укладеним між [PERSON] та ПАТ «АСТРА БАНК», право вимоги за яким перейшло до АТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладеним 02.12.2013 між ПАТ «АСТРА БАНК» та АТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Літвіновою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1533. 20.04.2018 ТОВ «Пальчинська і Пертнери» за замовленням [PERSON] складено Звіт про оцінку майна № FS01-180420-014, за яким ринкова вартість квартири [ADDRESS] , визначена у розмірі 410 000 грн., у тому числі вартість 1 м. кв. становить 12 812,50 грн. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що 09.12.2019 приватним нотаріусом КМНО Юдіним М.А. внесено запис на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50135098 від 10.12.2019 17:18:20 про належність [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності: договір іпотеки, серія та номер: 2741, виданий 28 грудня 2012 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дудко Ю.А. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2023 у справі № 754/3555/20 позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінтайм Капітал», [PERSON] , державного реєстратора приватного нотаріуса - Легкобит С.О., державного реєстратора приватного нотаріуса - Юдіна М.А., треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гембарська С.І., Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, визнання недійсним договору про відступлення прав за договором іпотеки, скасування державної реєстрації, - залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 30.11.2023 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2023 залишено без змін. Предметом розгляду вказаної справи, зокрема були визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №2802-1/18 від 28.02.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» та [PERSON] про відступлення права вимоги за кредитним договором №150102042294023 від 28 грудня 2012 року укладеним між [PERSON] та ПАТ «АСТРА БАНК» та договором забезпечення - іпотечним договором р/н 2741 від 28 грудня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «АСТРА БАНК»; визнання недійсним договору від 02 березня 2018 року про відступлення прав за договором іпотеки від 28 грудня 2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтайм Капітал» та фізичною особою [PERSON] , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гембарською С.І. 02 березня 2018 року, зареєстрованому в реєстрі за №207, визнання протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита С.О., як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 квітня 2018 року, яким зареєстровано за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1539089180000 на підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки, серія та номер: 207, виданий 02 березня 2018 року, видавник: ПН КМНО Гембарська С.І.; Іпотечного договору серія та номер: 2741, виданого 28 грудня 2012 року, видавник: ПН КМНО Дудко Ю.А. згідно з яким 24.04.2018 внесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію. Київським апеляційним судом у постанові від 30.11.2023 зроблено висновок, що оспорюючи зазначений договір, позивач у позовній заяві не зазначив, які саме його права порушені цим договором. Позовна заява містить тільки доводи щодо неправомірності переходу права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи, які є помилковими з огляду на наведені у цій постанові мотиви. При цьому заміна кредитора у зобов`язанні не змінює саме зобов`язання і позивач має ті ж самі права і обов`язки, визначені кредитним та іпотечним договорами, як перед первісним кредитором, так і, у разі переходу права вимоги, перед іншим кредитором, а тому сама по собі заміна кредитора не свідчить про порушення прав позивача. Позивач також не посилався на належне виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором та повернення кредитору коштів у порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Інших підстав недійсності оспорюваних договорів позивач не зазначив. А подальші дії вчинені новим кредитором не дають підстав для визнання недійсним правочину щодо переходу прав кредитора. Враховуючи, що вимоги про скасування державної реєстрації права власності на спірне майно за [PERSON] у цьому випадку є похідними від вимог про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, у задоволенні яких відмовлено, відповідно, наявні підстави для відмови у задоволенні зазначених вимог. Всупереч наведеним нормам процесуального законодавства стороною позивача не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності порушеного права, що давало б підстави для здійснення його захисту в судовому порядку, а також доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Позивач в обгрунтування позовних вимог та підстав звернення до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру вказує на те, що останній не погоджується з ринковою вартістю квартири, визначеною на підставі Звіту про оцінку майна № FS01-180420-014 від 20.04.2018, виготовленого ТОВ «Пальчинська і Пертнери» за замовленням [PERSON] , за яким ринкова вартість квартири [ADDRESS] , визначена у розмірі 410 000 грн. Позивач зазначає, що для вірного вирішення спору варто встановити дійсну ринкову вартість квартири за адресою: [ADDRESS] на момент набуття відповідачем у власність предмету іпотеки та станом на день складення Звіту про оцінку майна № FS01-180420-014 від 20.04.2018. На підтвердження зазначеної незгоди, позивачем надано довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 23.02.2022, відповідно до якої однокімнатна квартира по [ADDRESS] становить вартість 1 082 743,64 грн., а також виписок за даними агенств нерухомості щодо загальної статистки цін на житло. У відповідності з відповіді ПП «Тандем-ДЛМ» на запит [PERSON] від 20.03.2024, станом на 20.04.2018 ринкова вартість 1-кімнатної квартири загальною плошею 32 кв.м, житловою площею 11,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] складала 1 100 000 грн., та станом на 09.12.2019 - 1 200 000 грн. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».(далі по тексту - Закон). Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону процедура оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Підставою проведення оцінки майна є, зокрема договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом ч. 1 ст. 10 і ч. 1 ст. 11 Закону) Відповідно до ст. 33 Закону спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку. Статтею 32 Закону передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону. Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 10 цього Закону державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. За змістом ч. ч. 2, 4 ст. 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до п. 45 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, чинного на час проведення державної реєстрації іпотечного майна (далі - Порядок № 868) для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Зважаючи на викладене, підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є порушення іпотекодержателем вимог законодавства при реалізації позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Всупереч викладеному, позивач обґрунтовуючи вимоги позову, посилається лише на занижену вартість об`єкта нерухомого майна, а саме кв. [ADDRESS] за результатами оцінки проведеної ТОВ «Пальчинська і Пертнери». При цьому позивачем на надано доказів та не наведено даних на підтвердження наявних порушень при складенні Звіту про оцінку майна № FS01-180420-014 від 20.04.2018, виготовленого ТОВ «Пальчинська і Пертнери» за замовленням [PERSON] . При цьому позивач, не погоджуючись з оцінкою майна, не вчинив дій щодо оскарження зазначеного вище звіту в судовому порядку. Варто зауважити, що у спорах про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на позивача покладено обов`язок доведення саме неправомірності дій державного реєстратора, а також та недотримання державним реєстратором вимог законодавства при вчиненні оскаржуваної реєстраційної дії. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19 . З огляду на вищевикладене, виходячи з вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем в процесі розгляду справи не доведено, що державним реєстратором було вчинено реєстраційні дії без дотримання норм законодавства, внаслідок чого його дії є неправомірними, а відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх необгрунтованістю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому відсутні і підстави для стягнення із відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed