Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05 травня 2021 року відповідачем підписана анкета-заява клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг без номера, за умовами якої він мав намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач зазначає, що за бажанням відповідача було відкрито кредитний рахунок, для користування яким останній отримав кредитну картку, та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 05 травня 2021 року отримав карту типу: преміальна картка World Black Edition Кредитний ліміт до 200 000 грн). Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не виконує зобов`язання за договором про надання банківських послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 26 грудня 2022 року становить 116 778,95 грн, з яких: 99 411,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17 367,94 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. У зв`язку з вищевикладеним, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання банківських послуг від 05 травня 2021 року без номера, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 лютого 2023 року вищевказану справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не було отримано. Вказані документи направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації встановленою судом. Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. Суд установив, що 05 травня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, тому підписав анкету-заяву клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та Правил надання послуг. У підписаній відповідачем вищевказаній заяві зазначено, що [PERSON] підписанням цього документу на підставі статті 634 ЦК України приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, в редакції чинній на дату підписання цього документу, згоден з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. Крім того, разом з анкетою-заявою 05 травня 2021 року підписав паспорт споживчого кредиту, чим засвідчив, що погодився з визначеними у ньому умовами кредитування, а саме: з типом кредиту, сумою/лімітом кредиту, строком кредитування, способом та строком надання кредиту, процентною ставкою поза межами пільгового періоду 36% - для карти World Black Edition, типом процентної ставки, платежами за супутніми послуги кредитодавця, порядком повернення кредиту, наслідками прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором у т.ч., процентною ставкою, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту: 72% - для карт World Black Edition. Як вбачається з наданої позивачем довідки, [PERSON] на підставі підписаного кредитного договору № б/н 05 травня 2021 року отримав кредитну картку № [NUMBER] , терміном дії до 12/24, тип картки - карта «МС World Black Edition». З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , вбачається, що 23 грудня 2021 року відбувся старт карткового рахунку та встановлено кредитний ліміт 0,00 грн, 30 грудня 2021 року кредитний ліміт було збільшено до 65 000 грн, 30 грудня 2021 року кредитний ліміт зменшено до 300 грн, 05 січня 2022 року кредитний ліміт збільшено до 100 000 грн, 27 грудня 2022 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. З виписки АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів за договором № б/н, укладеним з [PERSON] , за період з 30 грудня 2021 року по 01 грудня 2022 року вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що відповідач станом на 26 грудня 2022 року має заборгованість за договором № б/н від 05 травня 2021 року у розмірі 116 778,95 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 99 411,01 грн, в т.ч. поточним тілом кредиту - 75 80954 грн, простроченим тілом кредиту - 23 601,47 грн; заборгованості за нарахованими відсотками - 5 565,96 грн, за простроченими відсотками - 11 800,98 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідач, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, паспорт споживчого кредиту добровільно погодився з викладеними у них умовами, без будь-яких зауважень або застережень, взяв на себе відповідні зобов`язання, на підтвердження чого на примірнику заяви та паспорту споживчого кредиту ним проставлено його особистий підпис. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують факт надання позивачем відповідачу [PERSON] кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів. Окрім тіла кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що пунктом 4 паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, визначено фіксовану процентну ставку для карт «МС World Black Edition» в розмірі 0,00001% річних у пільговий період, 36% - поза межами пільгового періоду, 72% - при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Відтак, сторони погодили умови кредитування щодо нарахування та сплати відсотків. З наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості станом на 26 грудня 2022 року вбачається, що з 01 січня 2022 року по 26 грудня 2022 року банк нараховував відсотки за користування кредитом за ставкою 36%, 20,4% річних, тобто в межах процентної ставки, що була зазначена у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту 36% - для карт МС World Black Edition. Отже, підписавши викладені у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг умови кредитування щодо нарахування відсотків за користування кредитом, відповідач погодився з ними та взяв зобов`язання їх виконувати. У подальшому, сторони виконували вищевказані умови кредитування, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем, Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карток: «Platinum», «World Back Edition», «Infinite», «Visa Signature» та «WorldElite», виписку по картковому рахунку за період з 30 грудня 2021 року по 01 грудня 2022 року, розрахунок заборгованості, а також довідку про видачу відповідачу кредитної картки із зазначенням її номерів та строку дії, довідку про зміну умов кредитування. Водночас, відповідач, не надавши відзиву до суду, розмір наявної у нього заборгованості жодним чином не спростовував. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитної картки, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду не надав. З огляду на викладене, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору в розмірі 2 684 грн. На підставі статей 509, 525, 526, 530, 536, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та

Outcome: approved