Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що неповнолітній [PERSON] 16.06.2024 року в с. Старий Вовчинець Чернівецького району Чернівецької області керував транспортним засобом марки «Loncin», н.з. [NUMBER] , без права керування транспортним засобом та здійснюючи обгін транспортного засобу, не впорався із керуванням, в результаті чого відбулося зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобіль марки «Volkswagen E-lavida» отримав механічні пошкодження. Зазначає, що на маму неповнолітнього [PERSON] [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 184 КУпАП та постановою Глибоцького районного суду від 21.06.2024 року її було притягнуто до відповідальності за дане правопорушення та накладено штраф у розмірі 850,00 грн. Зазначає, що цивільно правова відповідальність відповідачів, як власників транспортного засобу марки «Loncin», н.з. [NUMBER] не була застрахована, а тому вона звернулася із заявою до МТСБ про відшкодування шкоди. Листом від 21.06.24 року МТСБ їй було відмовлено у відшкодуванні шкоди. Відповідно до висновку експерта № СЕ -19/126-24/7106-АВ від 24.06.2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] , станом на 16.06.2024 року становить 24885,44 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля станом на 16.06.2024 року становить 82296, 50 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 207\~181,94 грн., моральну шкоду в розмірі 30000, понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15\~000 грн. та судові витрати в розмірі 4543,68 грн, судові витрати покласти на відповідачів. 28.01.2025 року від [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними і необгрунтованими. Вказує. що відповідно до ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила ДТП, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання ДТП був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Вказує, що таке право було реалізоване МТСБУ шляхом направлення на його адресу листа про стягнення витрат МТСБУ в розмірі 69451, 25 грн. Враховуючи вказану обставину стає очевидним, що потерпіла, тобто [PERSON] отримали повністю відшкодування матеріальної шкоди, визначене у встановленому законодавством порядку відповідальним органом МТСБУ. Рішення МТСБУ про визначення розміру відшкодування та саму виплату позивачка не оскаржувала, тобто погодилася з розміром відшкодування, визначеним МТСБУ. З Урахуванням викладеного випливає. Що право на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 16.06.2024 року, перейшло і на даний час належить МТСБУ. На підставі викладеного. просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 20.03.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] у новій редакції, згідно якої вказує. що МТСБУ їй було частково відшкодовано заподіяні збитки в сумі 69451,25 грн, а тому просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 55433,75 грн., вартість відновлювальних робіт в розмірі 82296,50 грн.; моральну шкоду в розмірі 30000, понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15\~000 грн. та судові витрати в розмірі 4543,68 грн. 01.04.2025 року від [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в новій редакції, згідно якого вказує, що позивачка [PERSON] при зверненні до суду свідомо та умисно приховала інформацію про те, що вона отримала страхове відшкодування (виплату) на відновлювальний ремонт у розмірі 69\~451, 25 грн. Зазначає, що згідно висновку Чернівецького НДЕКЦ від 24.06.2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] , 2019 року виготовлення. Становить 82296,50 грн. МТСБУ виплатило власнику автомобіля в сумі 69451,25 грн. Таким чином, власник автомобіля марки «Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] , міг би претендувати на стягнення з винуватця ДТП різниці між вартістю матеріального збитку ( реальні збитки) та виплаченою сумою страхового відшкодування (регламентною виплатою). Однак такої вимоги не було заявлено. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково, просив суд стягнути з відповідачів 74\~000 гривень завданої шкоди, а також витрати на правову допомогу у розмірі 15\~000 грн. та витрати по оплаті судового збору. Від відшкодування моральної шкоди та решти завданої шкоди відмовився. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його законний представник [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої просила суд відмовити у задоволенні позову повністю та справу розглядати у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволеною з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2024 року постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області, [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Зі змісту постанови вбачається, що [PERSON] ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення належного виховання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого останній 16.06.2024 року в с. Старий Вовчинець Чернівецького району Чернівецької області керував транспортним засобом марки «Loncin», н.з. [NUMBER] , без права керування транспортним засобом та здійснюючи обгін транспортного засобу, не впорався із керуванням, в результаті чого відбулось зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] . Згідно висновку експерта ЧНДЕКЦ від 24.06.2024 № СЕ-19/126-24/7106-АВ, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] , 2019 року виготовлення, станом на 16.06.2024 становить 124885,44 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля станом на 16.06.2024 року становить 82296, 50 гривень. При цьому обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався саме на цей висновок. Суд звертає увагу, що в судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги частково та просив стягнути з відповідача [PERSON] завдану шкоду в розмірі 74\~000 гривень. Відповідно до наказу МТСБУ та довідки № 1 від 07.10.2024 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, [PERSON] (власнику транспортного засобу«Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] ) перераховано 69\~451,25 грн. за шкоду заподіяну в результаті ДТП, що підтверджується платіжною інструкцією № 940590 від 10 жовтня 2024 року. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив суду, що власник автомобіля [PERSON] отримав від МТСБУ 69451,25 гривень за шкоду заподіяну в ДТП. При цьому, даних про те, що [PERSON] оспорював вказану суму суду не поданому, а тому суд робить висновок, що позивач погодився з визначеним МТСБУ розміром шкоди. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. За змістом\~ст.13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій. Виходячи з формулювання\~ст.11 ЦК України, можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в ст.З\~ЦК України. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного. З огляду на вказане, закон визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізує право на отримання відшкодування завданої йому шкоди під час експлуатації наземного транспортного засобу, не виконує покладені на нього законом обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Загальний порядок відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначена\~ст.1166 ЦК України. Стаття 1166 ЦК України\~передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (п. 69 ч.1\~ст.1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст.980 ЦК України). Саме на забезпечення таких зобов`язань було\~ухвалено Закон №1961-IV. Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно із ст.3\~Закону №1961-IV\~(чинного на час виникнення страхового випадку) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до\~ст.5 вказаного Закону\~об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1\~ст.22 Закону №1961-IV). Відповідно вимог ст.41 Закону №1961-IVМТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих відшкодовує\~шкоду на\~умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст.1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім цього слід заначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за\~Законом №1961-IV\~виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених\~Законом №1961-IV\~випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-ІУ не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Таким чином, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~ст.1166 ЦК України, та реалізується у відносинах страхування через застосування положень\~статті 1194 цього Кодексу. Як було заначено вище, вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів). При цьому вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників та величини втрати товарної вартості (п. 8.3 Методики). Згідно висновку експерта ЧНДЕКЦ від 24.06.2024 № СЕ-19/126-24/7106-АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] станом на 16.06.2024 року становить 82296, 50 гривень. Звертаючись до суду з позовом позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилався саме на вказаний висновок експерта. Згідно довідки № 1 від 07.10.2024 року [PERSON] (власнику транспортного засобу «Volkswagen E-lavida», д.н.з. [NUMBER] ) перераховано 69\~451,25 грн. в якості відшкодування шкоди внаслідок ДТП. Вказаний розмір шкоди не був оспорений ні потерпілою позивачем по справі [PERSON] , ні власником транспортного засобу [PERSON] . З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що возовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача різницю між вартістю завданого матеріального збитку та виплаченою регламентною виплатою МТСБУ, а саме 12845,25 грн (82296,50 69451,25). Крім цього слід заначити, що в позовній заяві позивач визначила двох відповідачів, а саме неповнолітнього [PERSON] та його батька [PERSON] , при цьому в прохальній частині позовної заяви, позивач користуючись своїм правом адресує свої позовні вимоги та просить стягнути шкоду саме з неповнолітнього [PERSON] , і саме з останнього суд стягує завдану шкоду. Від вказаної у позовній заяві відшкодування моральної шкоду представник позивача відмовився під час судового розгляду. Щодо судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків. Так, частиною 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Суд звертає увагу, що при встановленні розміру гонорару за надання професійної правничої допомоги враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, зокрема договір про надання правничої допомоги від 17.06.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу від заявленої представником позивача суми. Беручи до уваги складність справи, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, який є завищеним, обсяг наданих адвокатом послуг, та те, що справа розглядалася з повідомленням сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи у розмірі 4000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved