Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 серпня 2014 року відповідачем підписана заява без номера, за умовами якої відповідач мала намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви остання підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач зазначає, що за бажанням відповідача було відкрито кредитний рахунок, для користування яким вона отримала кредитну картку та встановлено кредитний ліміт (розмір кредитного ліміту збільшився до 75 000 грн). Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не виконує зобов`язання за договором про надання банківських послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 18 липня 2023 року становить 94 059,10 грн, з яких: 75 953,58 грн - заборгованість за кредитом; 18 105,52 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з вищевикладеним, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання банківських послуг від 27 серпня 2014 року без номера, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Кушнір С. І. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом. 11 грудня 2023 року відповідачем подано до суду відзив, в якому вона заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не було ознайомлено її з умовами та правилами, що діяли на момент підписання заяви про приєднання, у заяві не встановлена відсоткова ставка, строк та порядок повернення кредиту, відсутні умови про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та її реквізитів. Крім того, позивачем не надано підписаних відповідачем «Умов та Правил надання банківських послуг», Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, хоча вони є складовою укладеного між сторонами договору з моменту їх підписання. При цьому, паспорт споживчого кредиту від 01 вересня 2022 року, підписаний відповідачем під час видачі дебетової картки, а не під час видачі будь-якої іншої картки. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови, тарифи розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Окрім того, у разі, якщо договором не встановлений строк повернення, то позика повинна бути повернута позичальником протягом 30 днів від дня пред`явлення вимоги, однак позивач не надав доказів на підтвердження направлення та отримання під підпис вимоги відповідачем. Відповідач зазначає, що грошові кошти, які вона повертала банку, він безпідставно не зараховував як повернення боргу, а зараховував як неправомірно нараховані відсотки, комісію, пеню та штрафи. Таким чином, вважає, що вона вже повернула всі кредитні кошти, що були їй надані, однак банк безпідставно їх не зарахував як повернення основного боргу. З наданої позивачем виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що сума тіла кредиту була збільшена шляхом погашення за рахунок кредитного ліміту нарахованих відсотків (договірне списання). Крім того, починаючи з 2022 року позивач проводить операції з автоматичного погашення кредитної заборгованості, хоча відповідач не надавала такого права банку, зокрема, умовами кредитного договору не визначено такого порядку списання кредитних коштів, що свідчить про незаконність автоматичного відрахування коштів. Враховуючи вищевикладене, кошти, що були отримані відповідачем повернуті у повному обсязі, тому просила відмовити у задоволенні позову. 08 січня 2024 року позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 27 серпня 2014 року у сумі 36 298,11 грн, з яких 36 2981,11 грн - заборгованість за тлом кредиту, у т. ч. 36 298,11 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Указану заяву позивача про зменшення позовних вимог, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, було прийнято судом. 08 січня 2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що зміст кредитного договору зафіксовано у декількох документах: у заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Договір був укладений у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином законодавству України не суперечить. Підпис у заяві свідчить, що відповідач ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами. На підставі укладеного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є пластикова картка та мобільний телефон, вказаний позичальником. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними шляхами. Крім того, з моменту оформлення кредитного договору пройшло більше 9 років, позичальник в банк не зверталася за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що вона знала про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Банком надано суду докази щодо наявності заборгованості, на противагу чому, відповідач не надала доказів на спростування викладеного. Підписанням Анкети-заяви відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк надав виписку з карткового рахунку, з якої вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, вона ним користувалася, а отже і отримала кредитку картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій неможливо без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що позивач часткового сплачувала заборгованість. При цьому, підпису клієнта у примірнику Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку бути не може, оскільки сторони заключили договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання, особливістю якого є викладення умов у стандартних формулярах, а укладення такого договору здійснюється лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору. Підпис позичальника на заяві свідчить про те, що їй добре були відомі і зрозумілі умови договору, в тому числі і тарифи, з якими вона погодилася, оскільки здійснювала погашення заборгованості. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. 31 січня 2024 року відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких нею викладені обставини аналогічні тим, що зазначені у поданому до суду відзиві. 15 лютого 2024 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких викладені обставини аналогічні тим, що містяться у відповіді на відзив. Розпорядженням керівника апарату суду Аліни Щерби від 18 квітня 2024 року № 1467 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/17564/23, провадження № 2/760/3397/24, у зв`язку із звільненням головуючого судді [PERSON] у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 березня 2024 року № 797/0/15-24. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. 01 травня 2024 року вказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 19 квітня 2024 року позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 27 серпня 2014 року у сумі 12 349,93 грн, з яких 12 349,93 грн - заборгованість за тлом кредиту, у т. ч. 12 349,93 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Указану заяву позивача про зменшення позовних вимог, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, було прийнято судом. 15 травня 2024 року відповідач подала до суду заперечення, в яких зазначила, що заборгованість за спірним кредитним договором нею погашена у повному обсязі, оскільки сума надходжень за період з 01 серпня 2014 року по 01 травня 2024 року становить 1 329 383,39 грн, а сума витрат - 1 329 370,66 грн, що підтверджує те, що існує навіть переплата у 12,73 грн. Крім того, позивачем не надано документів, що підтверджують списання коштів на погашення боргу у період з січня по квітень 2024 року. 22 травня 2024 року позивачем подано до суду письмові пояснення, зміст яких аналогічний тим, що вже містяться у матеріалах справи. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. Суд установив, що 27 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, тому підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася і згодна з договором і його умовами. Дана анкета-заява не містить розміру кредитного ліміту та процентів за користування кредитом. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язалася їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Крім того, 08 вересня 2018 року відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка містить умови аналогічні вищенаведеним, а також не містить відомостей про розмір кредитного ліміту та процентів за користування кредитом. Також, до зазначеної Анкети-заяви банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Окрім того, банк додав паспорт споживчого кредиту, в якому закріплено, зокрема строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, штрафні санкції тощо, який підписаний відповідачем Відповідно до розрахунку наданого банком, з урахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог, заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 09 квітня 2024 року становить 12 349,93 грн і складається з: - заборгованості за тілом кредиту - 12 349,93 грн, в т.ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту - 12 349,93 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту. У Анкетах-заявах позичальника, які нею підписані від 27 серпня 2014 року та від 08 вересня 2018 року не зазначені бажаний кредитний ліміт, процентна ставка, тип картки, що був отриманий позичальником, з урахуванням доданих до позову тарифів обслуговування кредитних карток. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карток: «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold», а також Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розуміла [PERSON] , ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву. Як вбачається з анкет-заяв, підписаних відповідачем, вона погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язалася їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаних заявах, підписаних сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків. Отже надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Також, в матеріалах справи міститься, підписаний відповідачем 16 вересня 2022 року Паспорт споживчого кредиту, однак він не може свідчити про ознайомлення відповідача з умовами кредитування, оскільки вказаний Паспорт споживчого кредиту був підписаний значно пізніше від підписання анкети-заяви від 27 серпня 2014 року та від 08 вересня 2018 року, а також зазначені у ньому процентна ставка та інші штрафні санкції за порушення умов договору застосовуються до типу кредитного продукту: «Універсальна», «Універсальна голд», «Platinum», «MC World Back Edition», «Visa Infinite», «Visa Signature» та «MC WorldElite», в той час як АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження того, яку саме кредитну картку (тип кредитного продукту) було отримано відповідачем, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, зміст вказаного Паспорту не узгоджується із розрахунком заборгованості наданим позивачем, згідно з яким: процентна ставка - 27,6%, 32,4%, 42%, 3,5%, 3,4% та 1,7, процентна ставка при порушенні умов кредитування - 7%, 3,5%, 3,4% та 1,7%, процентна ставка на прострочений кредит - 27,6%, 32,4%, 42%, 84%, 40,8% та 20,4%. В той час як у вищевказаному Паспорті споживчого кредиту процентна ставка у пільговий період - 0,00001% річних, процентна ставка поза межами пільгового періоду - 42%, 40,08% та 36%. Реальна річна процентна ставка (при користуванні лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними щомісячними платежами) - 51,09%, 51,76% та 42,55%, процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 84%, 81,6% та 72%. Отже, про вищевказані ставки процентів відповідача не було ознайомлено при укладенні договору. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг із Тарифів обслуговування кредитних карток: «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна Gold», паспорт споживчого кредиту, виписку по картковому рахунку за період з 30 серпня 2014 року по 20 грудня 2023 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, а також довідку про видачу відповідачу кредитної картки із зазначенням її номерів та строку дії. З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувалася наданими кредитними коштами. При цьому, виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Заперечуючи проти позову, відповідач посилалася на те, що у неї відсутня заборгованість за договором про надання банківських послуг без номера від 27 серпня 2014 року, оскільки за період з 01 серпня 2014 року по 01 травня 2024 року, сума надходжень за її рахунком становить 1 329 383,39 грн, а сума витрат - 1 329 370,66 грн. При цьому, розмір тіла кредиту було збільшено за рахунок списання відсотків, що були нараховані за ставками, про які її не було повідомлено при укладенні договору. З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 30 серпня 2014 року по 20 грудня 2023 року вбачається, що за період користування кредитним лімітом з відповідача стягувались відсотки. Нараховані та сплачені відсотки за договором про надання банківських послуг становлять 28 590,72 грн. Ураховуючи те, що позивачем безпідставно нараховувались відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим 28 590,72 грн - незаконно списані позивачем з рахунку відповідача відсотки, за рахунок яких позивачем збільшено розмір тіла кредиту. Сума заборгованості за тілом кредиту, згідно розрахунку, доданого до заяви про зменшення розміру позовних вимог, становить 12 349,93 грн, яка повинна бути зменшена пропорційно незаконно списаним відсоткам. Отже, доводи відповідача про те, що у неї відсутня заборгованість перед відповідачем є обґрунтованими, підтверджені доказами та не спростовані позивачем. Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню. Ураховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, то судові витрати, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі статей 509, 525, 526, 530, 536, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та

Outcome: dismissed