Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 15.20.2022 [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 58275 грн. та зобов`язався повернути до 30.06.2022, на підтвердження чого 22.02.2022 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики шляхом власноручного написання відповідачем розписки про отримання вказаної грошової суми. Проте відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми позики. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 58275 грн., а також 3% річних за час прострочення у розмірі 4583,77 грн., індекс інфляції у сумі 16555,29 грн. та судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як убачається із матеріалів справи, 22.02.2022 [PERSON] склав розписку про те, що він 15.02.2022 отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 58275 грн. та зобов`язався повернути грошові кошти у строк до 30.06.2022. Оригінал розписки знаходиться у позивача. В судовому засіданні судом було оглянуто оригінал боргової розписки. За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 30.06.2022 по 11.02.2025 у розмірі 16555,29 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 30.06.2022 по 11.02.2025 у сумі 4583,77 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан дія якого, на момент розгляду справи не припинена. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційні втрати задоволенню не підлягає. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги є частково законним, таким, що частково відповідають вимогам чинного законодавства України тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial