Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач 1\~державний пожежно-рятувальний\~загін Головного\~управління Державної\~служби України\~з надзвичайних\~ситуацій у\~Полтавській області\~ 13.03.2025\~ звернувся\~в Київський\~районний суд\~м.\~Полтави з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення. Позовна заява обґрунтована тим, що між 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області та відповідачем [PERSON] 04.11.2019 було укладено договір № 47 найму жилого приміщення відомчого житлового фонду, на підставі якого відповідачу було надано у платне строкове користування жиле приміщення відомчого житлового фонду квартиру [ADDRESS] . Позивач вказував, що відповідач разом з членами сім`ї користувався зазначеним житлом, 20.11.2024 проведеною комісією перевіркою встановлено факт порушення чинного законодавства, а саме проживання інших осіб. Вважає, що оскільки відповідач припинив трудові відносини з позивачем, фактично в службовому житлі не проживає, має інше житло, всупереч умов договору жиле приміщення відомчого житлового фонду не звільнив, підлягає виселенню. В поданій до суду позовній заяві просив виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.03.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 03.04.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідач пропрацював у підрозділах МНС України та ДСНС України більше ніж десять років, звільнений зі служби за станом здоров`я, є особою з інвалідністю 2 групи, отже, не може бути виселений із службового житла без надання іншого жилого приміщення. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. 07.04.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що спірне житло має статус службового, а не комунального житла, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню ст. 125 ЖК України. Вважає, що виселенням із спірної квартири не будуть порушені житлові права відповідача, оскільки він та члени його сім`ї є власниками інших жилих приміщень. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що зазначені в поданому до суду відзиві на позовну заяву. Вважає, що не може бути виселений із житлового приміщення, оскільки за час проходження служби іншого постійного житла не отримав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 15.10.1987 № 504 має статус службового житла. Відповідно до ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Порядок надання службових жилих приміщень визначено в ст. 121 ЖК України, згідно з якою Порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання. Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ МНС України в Полтавській області № 115 від 21.04.2004 надано службову двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 29,8 кв.м. капітану внутрішньої служби Гавриленку Вячеславу Миколайовичу начальнику сектору ліцензування управління з питань наглядово-профілактичної діяльності Головного управління МНС в Полтавській області на склад сім`ї три чоловіки: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (син). 04.09.2004 з відповідачем [PERSON] було укладено договір найму № 4 службового житла квартири [ADDRESS] . Житлове приміщення відомчого житлового фонду квартиру [ADDRESS] відповідачу [PERSON] було надано в оплатне строкове користування. Правомірність поселення відповідача [PERSON] та членів його сім`ї [PERSON] та [PERSON] до спірного житлового приміщення не опорюється позивачем. За умовами договору № 4 від 04.09.2004 відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання у випадку припинення трудових відносин разом із членами сім`ї звільнити в місячний термін жиле приміщення. Також 04.11.2019 між 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Полтавській області та відповідачем [PERSON] укладено договір № 47 найму жилого приміщення відомчого житлового фонду, предметом якого є надання відповідачу у оплатне строкове користування жилого приміщення відомчого житлового фонду квартири [ADDRESS] загальною площею 48 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м. За умовами договору № 47 від 04.11.2019 відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання у випадку припинення проходження служби (трудових відносин) або забезпечення іншим жилим приміщенням разом із членами сім`ї звільнити в місячний термін жиле приміщення. Статтею 124 ЖК України передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] 31.05.2019 звільнений зі служби у запас за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров`я). Також встановлено, що [PERSON] , забезпечений іншим житловим приміщенням є власником квартири [ADDRESS] . Оскільки відповідач [PERSON] припинив трудові відносини з позивачем, забезпечений іншим житлом, тому відповідно до норм ст. 124 ЖК України підлягає виселенню із службового житлового приміщення. При вирішенні справи суд враховує, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього (частина перша\~статті 118 ЖК). Одна з особливостей найму житла полягає, зокрема, у тому, що наймач має право тимчасового володіння (detentio) ним. Право володіння\~(possessio)\~житлом залишається в його власника, який не втрачає це право навіть тоді, коли інша особа використовує таке майно протиправно. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення (стаття 124 ЖК).\~\~\~\~\~Навіть якщо власник службового житла не висловив вимогу звільнити це житло, проживання у ньому після припинення трудових правовідносин з роботодавцем не свідчить про законність його використання особою, якій воно було надане на час існування вказаних правовідносин. Посилання відповідача на ту обставину, що понад десять років перебував в трудових відносинах з позивачем, є особою з інвалідністю, відповідно не може бути виселений без надання іншого житлового приміщення відповідно до норм ст. 125 ЖК України, судом оцінюється критично. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування від 02.12.2021 та на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.11.2021 в цілому квартири [ADDRESS] загальною площею 72,9 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м. Зазначена обставина дає суду всі підстави вважати, що відповідач [PERSON] забезпечений іншим жилим приміщенням в місті Полтаві, яке відповідає вимогам, які передбачені нормами ст. 126 ЖК України, за площею є більшим, аніж службове житло. Окрім того, як встановлено дослідженими в справі доказами та не оспорюється відповідачем, [PERSON] , яка є дружиною (членом сім`ї) [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.09.2013 є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 57,1 кв.м., житлова площе 29,7 квм. Виходячи із\~необхідності забезпечення\~захисту прав\~позивача та\~осіб,\~які перебувають\~з ним\~в трудових\~відносинах,\~ які\~не забезпечені\~ані постійним,\~ані службовим\~житловим,\~а також\~принципів рівності\~та справедливості,\~приймаючи до\~уваги,\~що відповідачі\~втратили \~право на\~користування службовим\~житловим приміщенням,\~наданим на\~період перебування\~відповідача [PERSON] \~в трудових\~відносинах з\~позивачем,\~суд приходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги 1\~державного пожежно-рятувального\~загону Головного\~управління Державної\~служби України\~з надзвичайних\~ситуацій у\~Полтавській області\~ до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про виселення є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати за сплати судового збору в розмірі 3028 грн в рівних частках з кожного.

Outcome: approved