Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом в особі представника позивача - адвоката Вдовцової Аліни Дмитрівни до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог, щодо предмета спору: [PERSON] , Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Калинівської міської ради Вінницької області про надання дозволу на зміну реєстрації місця проживання дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановленні порядку участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування позову зазначив, що разом з відповідачем з 19.08.2015 перебував у зареєстрованому шлюбі, який в послідуючому на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08.07.2021 у цивільній справі №132/1654/21 було розірвано. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . У власності у позивача наявна квартира, яку останній набув на підставі договору дарування від 15.12.2016 та яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання спільної неповнолітньої дитини сторін, яка фактично проживає разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Сам же позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , ніхто не проживає, та не користується нею, тому у позивача виникла необхідність у продажі зазначеної квартири. Позивачем була надіслана до відповідача лист-вимога про надання згоди на зняття з реєстрації та перереєстрації місця проживання спільної неповнолітньої дитини сторін. Оскільки відповідач не дає згоди на зміну зареєстрованого місця проживання їхньої спільної дитини без обґрунтування причин такої відмови, вказані дії перешкоджають позивачеві реалізувати свої права щодо продажу квартири, яка перебуває у власності. Позивач зобов`язується здійснити реєстрацію місця проживання своєї доньки [PERSON] за своїм зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Оскільки, реєстрація місця проживання спільної неповнолітньої доньки сторін за адресою місця реєстрації позивача, вплине на права та інтереси його матері - [PERSON] , останню слід залучити до участі в справі, як третю особу без самостійних вимог щодо предмету спору. Зазначає, що спору про визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Крім того, позивач просить усунути перешкоди в спілкуванні з дочкою та встановити порядок участі батька у вихованні неповнолітньої дитини, оскільки відповідач по справі чинить перешкоди у спілкуванні з їхньою спільною дочкою, [PERSON] , що унеможливлює позивача брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. Позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням дозволити йому спілкуватись з дочкою, бачитись з нею, на що відповідачка заперечувала. Представник позивача - адвокат Вдовцова А.Д. до судового засідання не з`явилася, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав та мотивів, зазначених у позові. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, в тому числі через оголошення на веб-порталі «Судова влада України», про причини неявки суд не повідомила, заперечень з приводу поданого позову не надала. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала суду письмову заяву (вх.8946/24 від 19.09.2024, а.с. 45) відповідно до якої вона не заперечує щодо задоволення позовних вимог її сина [PERSON] , зобов`язується здійснити реєстрацію місця проживання своєї внучки за місцем реєстрації її сина [PERSON] у її будинку за адресою: [ADDRESS] . Просить суд проводити підготовче судове засідання та судовий розгляд справи без її участі. Уповноважений представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання також не з`явилась, проте в матеріалах справи наявна заява начальника Служби у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницької області Ірини Коваль про розгляд справи без участі представника Служби. Судове рішення просять прийняти на розгляд суду. За наявності існуючих умов, передбачених ч.2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 19.08.2015 перебували у зареєстрованому шлюбу, який в послідуючому на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08.07.2021 у цивільній справі №132/1654/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, було розірвано. [INFO] народилась [PERSON] , батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 11.04.2024. [PERSON] проживає разом із матір`ю - відповідачем по справі, [PERSON] , однак зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/00793461 від 01.07.2024. Квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , набув на підставі договору дарування від 15.12.2016, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. та зареєстрованого в реєстрі №3071. Право власності позивача на зазначену квартиру підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №75976108 від 15.12.2016. Позивач у зазначеній квартирі не зареєстрований, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2024/007693352 від 01.07.2024, згідно якого [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивачем був надісланий лист-вимога до [PERSON] про надання згоди на зняття з реєстрації та перереєстрації місця проживання неповнолітньої дитини. Згідно відстеження «Укрпошта» лист-вимога була повернута позивачу 09.08.2024 за закінченням терміну зберігання. Відповідач по справі згоди на зміну зареєстрованого місця проживання дитини не надає, причин не обґрунтовує, а тому зазначене питання підлягає вирішенню в судовому порядку. Враховуючи вище зазначені фактичні обставини суд зазначає, що між сторонами виникли сімейні відносини щодо визначення батьками декларування/реєстрації місця проживання малолітньої дитини, які регулюються нормами СК України та законодавством, яке визначає порядок декларування/ реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 (зі змінами) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 (зі змінами), декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Аналогічні положення містить і Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 (зі змінами). Так, п. 33 цього порядку передбачено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленному законодавством порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Таким чином, місце проживання дитини віком до 14 років підлягає реєстрації поряд з одним із батьків, а відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання та реєстрації матері або батька суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Сімейним кодексом України. Враховуючи те, що спільна малолітня дитина сторін проживає разом із матір`ю -відповідачем по справі, однак місце проживання зареєстроване у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, у зазначеній квартирі позивач не зареєстрований, спільна малолітня дитина сторін не зареєстрована за адресою будь-кого із своїх батьків - сторін по справі, спір між батьками про місце проживання дитини відсутній, відповідач не надає згоди на зміну реєстрації місця проживання дитини без обґрунтування причин, позивач має намір продати зазначену квартиру, суд доходить висновку, що в інтересах малолітньої дитини сторін та захисту майнових прав позивача, необхідно надати дозвіл на зміну реєстрації місця проживання малолітньої дитини без згоди матері. Щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, судом було встановлено наступне. Між сторонами зникло взаєморозуміння з питань участі позивача у вихованні спільної малолітньої дитини після припинення шлюбних відносин. Відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивачеві із донькою, що підтверджується скріншотами листування між сторони, з яких вбачаються наступне: 1) «Привіт, я не даю згоду приписати [PERSON] », - повідомлення 19:18 від 26 березня; 2) «[PERSON] не дам, поки не виплатиш весь борг по 1 квітня включено», «[PERSON] не дам не звони їй бо заберу телефон» - повідомлення 16:33 від 8 березня. Щодо достовірності зазначених доказів, то у Постанові Верховного суду від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19, зазначено, що касаційний суд погоджується з судами першої та апеляційної інстанції та позначає, що на підтвердження заявлених вимог позивач надала скріншоти повідомлень з телефону з Viber, які суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вважав належними та допустимими доказами, які досліджено судами у їхній сукупності та яким надано належну правову оцінку. Крім того, на підтвердження зазначених обставин, сторона позивача надала аудіо-запис розмови [PERSON] із відповідачем [PERSON] від 30 березня, з яких вбачаються висловлювання жіночим голосом: 1) « Що ти думаєш, буде так, як в прошлий раз, коли хтів, тоді бачив, стільки хтів, стільки приїжджав», - 05:00 - 05:10 аудіозапису; 2) «Віддай борг, тоді будь-ласка», - 05:55 - 06:00. Так, згідно постанови Верховного Суду від 25.08.2020 р. у справі №553/1268/15ц, визнання аудіозапису речовим доказом є правомірним у разі відсутності переконливих аргументів і доказів, які ставили б під сумнів допустимість аудіозапису як доказу, та незаявлення учасниками справи клопотань про призначення у справі фонетичної експертизи для спростування відповідного доказу. Оскільки сторона відповідача у судове засідання не з`являлась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, жодних заперечень до суду щодо зазначених доказів не висловлювала, суд визнає надані стороною позивача скріншоти листування та аудіо-запис розмови між сторонами допустимим доказом у справі. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися з донькою. Самостійно і добровільно батьки не можуть визначитися зі спільною участю у вихованні та утриманні дитини, що і стало підставою звернення позивача до суду за усуненням перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. Щодо особи позивача, то судом було встановлено наступне. [PERSON] являється учасником бойових дій, згідно копії посвідчення серії [NUMBER] , виданим Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування « [INFO] » 22.10.2015. Згідно довідки філії «Хмільницька станція екстреної медичної допомоги» КНП «ТМО» ВОЦЕМДМК №2 від 16.04.2024, [PERSON] працює у філії КНП «ТМО» ВОЦЕМДМК ВОР» Хмільницька станція екстреної медичної допомоги» на посаді водія автотранспортних засобів Калинівського відділення екстреної медичної допомоги з 16.11.2020 року (наказ №1196/Ц-ОС від 10.11.2020 р.) по теперішній час. У зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації увільнений від роботи з 27.02.2022 року зі збереженням місця роботи, посади (наказ №285/Х-ОС від 28.02.2022). Згідно характеристики [PERSON] від 23.04.2024, засвідченої ТВО командира батальйону аеродомно-технічного забезпечення військової частини [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] за час проходження служби у військовій частині [NUMBER] зарекомендував себе з позитивного боку. До виконання своїх службових обов`язків відноситься добросовісно. Службові стосунки з начальником будує правильно. На критику та зауваження реагує вірно, здатний критично оцінювати свою діяльність. Постійно працює над вдосконаленням професійних знань та практичних навичок. Функціональні обов`язки згідно займаної посади знає, виконує їх на достатньому рівні. Законів України, положень військових Статутів дотримується. До збереження державного та військового майна ставиться відповідально. По характеру витриманий, тактовний, спокійний. Вчасно усуває недоліки. До командирів та начальників відноситься з повагою. Стан здоров`я задовільний. Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 16.04.2024, виданого лікуючим лікарем Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня Калинівської міської ради Вінницької області», [PERSON] до лікаря нарколога за допомогою не звертався. Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 16.04.2024, виданого лікуючим лікарем Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня Калинівської міської ради Вінницької області», [PERSON] до лікаря психіатра за допомогою не звертався. Оцінюючи доводи та заперечення сторін, суд керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства». Згідно з ч. ч. 2, 8-10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку щодо розв`язання спору про визначення способу участі батька - [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою - [PERSON] , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Калинівської міської ради 8 скликання 12 лютого 2025 року №52, виходячи з інтересів дитини, враховуючи пропозиції батьків дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати Калинівському районному суду визначити участь батька - [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , встановивши порядок його побачень з дитиною таким чином: безперешкодне спілкування засобами відео/аудіо зв`язку; побачення кожної суботи з 12:00 по 12:00 неділі; побачення кожної середи або четверга з 16:00 до 20:00 (за попередньою домовленістю батьків); побачення наступного дня після дня народження доньки - [INFO] . Врахувати, що підпункти 2, 3, 4 даного порядку можуть виконуватися лише за умови присутності [PERSON] на території України. При неможливості виконання графіку батько повідомляє матір, а матір - батька дитини. Рекомендувати: матері дитини - [PERSON] , не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з донькою - [PERSON] . В разі недотримання даного рішення, розглянути вищезгадані питання в судовому порядку (відповідно до статті 159 Сімейного кодексу України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що спілкування доньки та батька відповідають інтересам дитини. Визначений спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою не зашкодить дитині, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а також не є підставою для позбавлення дитини права на спілкування з обома батьками. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Суд частково погоджується з рекомендаціями органу опіки та піклування щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дитини та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги згідно запропонованого стороною позивача графіку та усунути перешкоди позивачу в спілкуванні та вихованні дитини. Слід також роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. До того ж, суд вважає за необхідне встановити батькам вимогу нести відповідальність за життя та здоров`я дитини, не налаштовувати її один проти одного, дотримуватись графіку навчання дитини, що сприятиме її розвитку. Рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. Враховуючи те, що позивач просить судові витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягувати, тому суд вважає необхідним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн залишити за позивачем [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved