Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

06 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що згідно з договором купівлі-продажу квартири АЕВ №968481 від 26 вересня 2001 року посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу А.О. Малімон, зареєстрованого у реєстрі за № 2909, [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , та яка складається з трьох кімнат, загальною площею 53,4 кв.м., в тому числі житловою площею 38,1 кв.м. Право власності за [PERSON] на квартиру було зареєстровано у КП «БТІ м. Донецька» 12 жовтня 2001 року за реєстровим номером № 4857, записано в реєстрову книгу № 46. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Єрмолая Ростислава Володимировича № 75739000 від 25 жовтня 2024 року щодо державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , позивачу відмовлено у реєстрації права власності на вказану квартиру, з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: на сьогоднішній день у відповідь на запит державного реєстратора про надання інформації неможливо отримати від КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» відомості про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Авдіївка, в тому числі на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказав, що станом на зараз виникла та існує ситуація, за якої позивач має право власності на квартиру, що підтверджується оригіналами документів на паперових носіях, однак не має змоги належним чином та повноцінно здійснювати правомочності власника через відсутність можливості підтвердити реєстрацію такого права органом БТІ, в тому числі [PERSON] не може подати заяву для отримання компенсації за зруйновану квартирну. Оскільки на сьогоднішній день законодавством України не передбачено механізму вирішення цієї проблеми, то він може захистити своє право власності лише у судовому порядку. Просив суд: визнати за [PERSON] право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 38,1 кв.м. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 11.06.2024\~року №\~1802/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Авдіївського міського суду Донецької області»\~ змінила з 01 липня 2024 року територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2025 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 10 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився. Відповідно до поданої позовної заяви просив суд розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Авдіївської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином через підсистему «Електронний суд». Відповідно до заяви від 18.05.2025 року, представника відповідача - Малярчик Е.Е., повноваження якого підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, документ сформований в системі «Електронний суд» просила суд розглядати справу без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними доказами. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 26 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Малімон А.О., зареєстрованого у реєстрі за № 2909, [PERSON] придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири було зареєстровано у КП «БТІ м. Донецька» 12.10.2001 року за реєстровим номером № 4857, записано в реєстрову книгу № 46. Згідно з копією технічного паспорту від 12.10.2001 року, квартира [ADDRESS] , розташована на 1 поверсі 5-поверховго будинку, має загальну площу 53,4 кв.м, житлова площа 38,1 кв.м. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру [ADDRESS] за жодною особою не зареєстроване. Місто Авдіївка є центром Авдіївської міської територіальної громади Покровського району Донецької області та відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих: Російською Федерацією», затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 - є окупованим Російською Федерацією містом з 29.02.2024 року. Будучи потенційним отримувачем компенсації для відновлення квартири, пошкодженої внаслідок бойових дій, позивач [PERSON] звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Єрмолай Р.В., Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Дніпропетровської області від 25.10.2024 № 75739000, [PERSON] відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що державному реєстратору не вдалось отримати відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013 року, а подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно з ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За змістом частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права). Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпоряджання таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.\~392\~ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа, позивачем у позові про визнання права власності - особа, яка вже є власником. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 10 травня 2017 року у справі № 910/13348/15. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392\~ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає доведеним факт належності позивачу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки це підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26.09.2001 року, копією реєстраційного посвідчення, зробленого Бюро технічної інвентаризації, технічним паспортом. Суд також звертає увагу, що загальновідомим і таким, що не підлягає доказуванню, є факт окупації російською федерацією частини Донецької області, в тому числі м. Донецька, м. Ясинувата, м. Авдіївки, де зберігалися документи, які підтверджують реєстрацію в установленому до 01.01.2013 року порядку права власності позивача на нерухоме майно. Враховуючи, що в судовому засіданні підтверджено право власності позивача на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , але позивач позбавлений можливості реалізовувати свої правомочності власника майна через відсутність відповідних відомостей про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та неможливість їх отримання у відповідному бюро технічної інвентаризації через окупацію частини Донецької області, де зберігалися реєстраційні документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно, суд вважає можливим позов задовольнити. Відносно розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, то суд вважає, що витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на позивача, оскільки вказаний вище позов виник не через винні дії Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області і підстав для покладення витрат на Авдіївську міську військово адміністрацію Покровського району Донецької області немає.

Outcome: approved