Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Заява мотивована тим, що [INFO] помер чоловік заявниці - [PERSON] . З 12.11.1999 року по 28.11.2024 року заявниця проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , [INFO] , у її будинку який належить їй на праві приватної власності. Вони обоє проживали спільно за адресою місця реєстрації по [ADDRESS] . За час спільного проживання однією сім`єю мали спільний бюджет, вели спільне господарство, надавали один одному взаємну допомогу, в тому числі при захворюванні. Проводили разом вихідні, святкували родинні свята, що підтверджується фотографіями, виконували права та обов`язки подружжя, проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Під час важкого захворювання в останні три роки життя покійного чоловіка [PERSON] заявниця отримувала ліки для нього, доглядала за ним, на протязі цих років, так як йому проводилися операції, кошти доводилося інколи братии в борг у рідних. [INFO] [PERSON] помер від тяжкої хвороби, онкології кишечника. Заявниця, як дружина здійснила поховання покійного, [PERSON] .. При житті чоловік заявниці, [PERSON] , отримував пенсію згідно із нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ та перебував на обліку і отримував пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. За рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2022 р. у справі N?120/1433/22-а та від 7 вересня 2023 р. у справі N?120/10546/23 було здійснено нарахування заборгованості по пенсії у сумі 134713,49 грн. та 30100,00 грн. відповідно, а всього на суму - 164813,49 гривень, що підлягала виплаті покійному і залишилася недоодержаною у зв?язку з його смертю. [PERSON] при житті заповів заявниці кошти нараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання вищевказаних рішень судів. Щодо отримання цих коштів покійного заявниця звернулася 4 лютого 2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із відповідною заявою щодо одержання суми пенсії, що підлягала виплаті [PERSON] і залишилася недоодержаною у зв?язку з його смертю. Проте, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило заявниці, що вона не має права на борги за пенсію, оскільки не являється офіційною дружиною покійного. Інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлого не має. Колишня дружина [PERSON] , [PERSON] , померла [INFO] . Дочка [PERSON] від першого шлюбу, [PERSON] , не мала своєї сім?ї, померла [INFO] . Заявниця має необхідність встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю з [PERSON] для оформлення та одержання суми пенсії, що підлягала виплаті останньому і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, так як встановлення факту необхідне для оформлення матеріальних прав, пов`язаних зі смертю [PERSON] .. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву у якій просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі матеріалів та на розсуд суду. Свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні надали покази, що добре знайомі з заявницею та покійним [PERSON] , підтверджують той факт, що [PERSON] з листопада 1999 року проживала спільно із [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство в смт.Брацлав, аж до його смерті [INFO] . Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані ними документи і матеріали, допитавши свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що довідкою від 28.01.2025 р. №92 виданою виконкомом Брацлавської селищної ради підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом з [PERSON] , який помер [INFO] , згідно а/з про смерть №179 від 12.12.2024 року по день його смерті в [ADDRESS] . Відповідно до довідки №298 від 31.03.2025 р. виданої виконкомом Брацлавської селищної ради встановлено, що [PERSON] дійсно здійснила поховання [PERSON] , який помер [INFO] актовий запис про смерть №179 від 12.12.2024 року. Заповітом від 30.09.2024 року підтверджується розпорядження, яке зробив [PERSON] на випадок своєї смерті, а саме: грошові кошти в сумі 134713,49 грн., нараховані Головним управлінням пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11.04.2022 у справі за N?120/1433/22-а, грошові кошти в сумі 30100,00 грн., нараховані Головним управлінням пенсійного фонду України у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.09.2023 у справі за N?120/10546/23 заповів [PERSON] , [INFO] . Відповіддю ГУ ПФУ у Вінницькій області від 04.03.2025 року на заяву [PERSON] вказано, що в наданих нею документах відсутні документи, що засвідчують її родинні стосунки з померлим пенсіонером (свідоцтво про одруження), таким чином для виплати їй недоодержаної пенсії відсутні правові підстави. Відповідно до статті 61 Закону України від 09.04.1992 N?2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Стаття 1264 ЦК України встановлює, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення ч.1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. У статті 74 СК України зазначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Надані заявницею докази є належними та допустимими, з точки зору закону, щодо її проживання однією сім`єю з [PERSON] .. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявниці оформити в послідуючому свої права на недоодержану пенсію чоловіка. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, підтверджений показами свідків, не оспорюваний заінтесованою особою, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved