Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивувалатим, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 05.02.2019року у справі № 548/2356/18, стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у\~твердій\~грошовій сумі\~в\~розмірі\~2\~000,\~00\~грн.\~щомісячно,\~починаючи\~з\~дня подачі\~заяви,\~тобто з 27.11.2018\~року\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~на користь\~її матері\~ [PERSON] . Позивач вказує, що відповідач працевлаштований, а з часу призначення аліментів збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а аліменти в твердій грошовій сумі 2\~000, 00 грн. порушують права дитини. В зв`язку з вищевказаним позивач просила змінити розмір стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми в розмірі 2\~000,\~00\~грн. на 1/4 частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 01.05.2025 року відкрито провадження по справі та призначено відкрите судове засідання за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. \~ \~ \~ \~ У судове засідання відповідач [PERSON] \~ не\~з`явився,подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивачки та відповідача\~перевіривши доводи позовної заяви,\~відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 05.02.2019року у справі № 548/2356/18, стягнуто з відповідача аліменти на утримання його доньки [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у\~твердій\~грошовій сумі\~в\~розмірі\~2\~000,\~00\~грн.\~щомісячно,\~починаючи\~з\~дня подачі\~заяви,\~тобто з 27.11.2018\~року\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~на користь\~її матері,\~а позивача\~по справі,\~ [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами\~ст. 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд зауважує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182). Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинна редакція ч. 2\~ст. 181 СК України\~надає винятково стягувачу аліментів право вибору способу їхнього стягнення. Це право стягувача є безумовним і законодавець в інший спосіб не передбачив умови задоволення або відмови в задоволенні вимог про зміну способу стягнення аліментів. Тому суд приймає до уваги те, що відповідач працездатний, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, так як доказів протилежного він не надав, як і не надав доказів того що не працевлаштований та не отримує жодного іншого доходу, а тому спроможний надавати матеріальну допомогу, після пред`явлення позову відповідач відзиву не подав, вимоги позову відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, крім того суд враховує, що аліменти є власністю дитини і зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини. Суд, вирішуючи спір, враховує, що інфляційні процеси, які відбулися у державі за останні роки не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дитини, а також нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Водночас, суд вважає, що зміна способу стягнення та розміру аліментів - із стягнення у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та буде сприяти кращому захисту інтересів дитини. Отже, збільшення розміру аліментів з розміру 2\~000, 00 грн.\~до 1/4 частини доходів відповідачів відповідатиме вимогам ст. 182 та ч. 5 ст. 183 СК України щодо розміру аліментів, що стягуються на одну неповнолітню дитину. Враховуючі всі обставини справи, суд вважає за необхідне змінити визначений попереднім судовим рішенням спосіб стягнення та розмір аліментів і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та припинити стягнення із відповідача аліментів, визначених вищевказаним рішенням. З огляду на закріплений Сімейним кодексом України принцип рівності обов`язків обох батьків по утриманню дитини, визначений судом розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на їх отримання. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачкою підстави позовної вимоги щодо зміни розміру стягнення аліментів, суд вважає, що позов слід задовольнити. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1 211, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved