Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У березні 2025\~року ТОВ\~«ФК «Кеш ту гоу» звернулось\~до суду\~із позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~9705 грн 60 коп\~заборгованості за\~кредитним договором\~№2149453 від 18 липня 2021 року,\~з яких 3200 грн заборгованості за сумою кредиту, 6505 грн 60 коп заборгованість за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2149453,\~предметом якого є 3200 грн,\~строк кредиту\~17 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. 24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» укладено договір факторингу №02-24122001, згідно з умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором №2149453 від 18 липня 2021 року. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання в результаті чого утворилась заборгованість. Розмір заборгованості визначений станом на 10 січня 2025 року. Представник позивача адвокат Пархомчук С.В. просить позов задовольнити, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ст.ст.19, 274\~ЦПК\~України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, про що заперечення під час судового розгляду відсутні. Згідно з\~заявою від\~04 квітня 2025\~року (отриманої судом 08 квітня 2025 року) відповідач [PERSON] зазначає, що заборгованість за кредитним договором, укладеним 18 липня 2021 року сплачено, на підтвердження надає квитанцію про сплату від 03 квітня 2025 року в сумі 9705 грн 50 коп. Згідно заяви\~від \~14\~травня 2025\~року представник\~позивача Пархомчук\~С.В.\~просить стягнути\~з відповідача\~10500\~грн витрат\~на правничу\~допомогу,\~розглянути справу\~за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК\~України не здійснюється. Фактичні обставини\~та мотиви,\~з яких виходить суд, із застосованими нормами права. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію, відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі поданих суду доказів встановлено, що 18 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] , як фізичною особою, було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2149453,\~предметом якого є 3200 грн,\~строк кредиту 17 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, грошові кошти перераховані на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . 24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» укладено договір\~факторингу №02-24122001,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ\~«Лінеура Україна»\~відступило право\~грошової вимоги,\~зокрема і\~по кредитному\~договору №2149453 від 18 липня 2021 року, позичальником по якому є відповідач [PERSON] , що підтверджується також і витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року. Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.\~Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Докази на підтвердження недійсності договору №2149453 від 18 липня 2021 року та договору факторингу від 24 грудня 2021 року,- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин позивач відповідно до ст.514\~ЦК\~України набув прав кредитора по вищезазначеному кредитному договору, укладеному із позичальником [PERSON] .. Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку відповідач [PERSON] станом на 10 січня 2025 року має заборгованість за договором від 18 липня 2021 року: 3200 грн заборгованості по тілу кредиту, 6505 грн 60 коп заборгованість за процентами, всього 9705 грн 60 коп. Вказана заборгованість вказана також у витязі з реєстру боржників до Договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані грошові кошти з нарахованими відсотками у загальній сумі 9705 грн 60 коп у добровільному порядку відповідачем повернуті, що підтверджується наданою квитанцією від 03 квітня 2025 року про сплату вказаної заборгованості, тобто спір зі сторони відповідача врегульований у повному обсязі, у зв"язку з чим наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України сплачених 2422 грн 40 коп судового збору, 10500 грн витрат на правничу допомогу. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: dismissed