Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30.08.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, з актовим записом за № 261. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя сторін не склалось, внаслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю, відсутністю взаєморозуміння. Шлюб розпався та має лише формальний характер, оскільки сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, тому, позивач вважає, що в подальшому немає сенсу зберігати шлюб, у зв`язку з чим просив шлюб між ним та відповідачем розірвати, оскільки можливості примирення немає. Ухвалою суду від 06.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 29.05.2025 року. Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, разом з цим, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала суду відзив на позовну заяву, за змістом якого, відповідач погоджується із позовом, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Разом із відзивом відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.08.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, з актовим записом за № 261, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на сімейні цінності, права та обов`язки подружжя. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, з урахуванням позиції відповідача, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених в позові про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням позиції сторін у справі, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Питання розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, тому судом не вирішувалось. На підставі викладеного ст.ст. 206, 211, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України

Outcome: approved