Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В березні 2025 року до суду звернулась [PERSON] з позовною заявою, в якій просила визначити для неї додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її брата [PERSON] , померлого [INFO] . Позов мотивований тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його будинок за адресою: [ADDRESS] та земельний пай. Вказує, що вона з 2010 року до моменту смерті доглядала за своїм братом, який у цей період проживав у неї по [ADDRESS] у вказаному вище населеному пункті. В січні 2025 року [PERSON] звернулась до нотаріуса Гаврилюк Т.В. з метою прийняття спадщини, однак вона пояснила, що позивачкою пропущений строк подачі заяви про прийняття спадщини та порекомендував звернутись до суду. Просить суд винести рішення, яким визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з викладених в ньому підстав, просили його задовольнити. Окрім того, вказали, що оскільки [PERSON] проживав з нею на момент смерті, вона, як спадкоємець другої черги, продовжила користуватись його будинком та земельною ділянкою після смерті брата, у зв`язку з чим, вважала, що прийняла спадщину. Вказаними обставинами обґрунтувала поважність пропуску строку для прийняття спадщини. Представник відповідача Полонської міської ради в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності на підставі наявних в ній матеріалів. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 04.03.2025 позовна заява надійшла до суду. 10.03.2025 судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с. 13). 09.04.2025 у справі закрито підготовче провадження та судовий розгляд призначено на 07.05.2025, яке за клопотанням представника позивача перенесено на 20.05.2025 (а.с. 26). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.12.2024 Полонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 6. (м.Київ) (а.с. 7). Позивачка є сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується копіями наступних документів про реєстрацію актів цивільного стану. Так, зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.02.1963, судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 4 (а.с. 4). Дані про батьків, які зазначені у вказаному вище документі, збігаються з інформацією, яка міститься у свідоцтві про народження позивачки серії [NUMBER] від 21.06.1960, про що зроблено актовий запис № 17 (а.с. 6). 13.11.1977 позивачка одружилась із [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.11.1977, про що в цей день зроблено актовий запис № 19. Позивачка вказує, що після смерті брата відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок по [ADDRESS] та земельний пай. Факт наявності у власності за життя у [PERSON] земельної ділянки підтверджено листом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.12.2024 №2764/291-24, де вказано, що згідно з книгою записів реєстрації державних актів на землю, договорів оренди на території Шепетівського (колишнього Полонського) району станом на 01.01.2013 на ім`я померлого зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 198851 від 29.01.2009 площею 2,7220 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Полонської міської ОТГ (колишньої Великокаленицької сільської ради) (а.с. 8). Разом з тим, факт наявності у [PERSON] за життя права власності на указаний вище будинок жодними доказами позивачем не підтверджено. Як встановлено з даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 79728760 від 16.01.2025 спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня (а.с. 11). При зверненні позивачки з метою прийняття спадщини до нотаріуса, останній у своєму листі № 05/01-16 від 16.01.2025 роз`яснив позивачці, що відсутні докази її спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , їй рекомендовано звернутись до суду для встановлення такого факту. При цьому нотаріус зазначив, що спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась. У своїх показаннях свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт спільного проживання [PERSON] за місцем проживання позивачки по [ADDRESS] орієнтовно з 2009 року до дати його смерті. Окрім того, ними вказано, що [PERSON] займалась його похованням після смерті. Факт отримання позивачкою допомоги на поховання [PERSON] від ТОВ «Старокостянтинів Агро» в сумі 500,00 грн стверджується довідкою цього підприємства від 28.11.2024 № 273 (а.с. 9). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Відповідно до ст.\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша\~ст. 1270 ЦК України). За правилами частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Своєю чергою ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України встановлює, що\~спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.06.2023\~ у справа №\~205/7626/21, (провадження №\~61-8689св22). Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави та ці обставини визнані судом поважними. У постанові Верховного Суду України від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. У постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 756/957/18 (провадження №61-5590св21) вказано, що «якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 14.09.2016 у справі № 6-1215цс16». Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18, від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18, від 21.04.2022 у справі № 296/12109/18, від 17.08.2023 року у справі № 626/274/22. [PERSON] та її представник як у позовній заяві, так і в судовому засіданні, обґрунтовують свої доводи щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини тим, що спадкодавець [PERSON] проживав з позивачкою у її будинку з 2010 року до моменту смерті, а тому вона помилково вважала, що прийняла спадщину. Фактично указаними вище доводами позивачка стверджує, що була юридично необізнаною з установленим у законодавстві порядком прийняття спадщини. Зважаючи на викладене вище, суд доходить до висновку, що обставина, яка наведена позивачкою на підтвердження пропуску, визначеного ч. 1\~ ст. 1270 ЦК України \~строку для прийняття спадщини, не вказує, що у спадкоємця були перешкоди для подання відповідної заяви та вона не може бути визнана поважною. Позивачка не навела будь-яких інших обставин на підтвердження об`єктивної неможливості прийняття спадщини, не надала жодного належного та допустимого доказу та під час розгляду справи, не подала жодних клопотань про їх витребування. Таким чином, суд доходить до висновку про відсутність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~судові витратипокладаються на позивача.

Outcome: dismissed