Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

18.02.2025 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 66. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та [PERSON] , [INFO] . Як зазначила позивачка, протягом останніх років відносини з відповідачем поступово змінювалися. Між ними зникло взаєморозуміння, будь-які спроби примиритися не давали бажаних результатів, скільки в подружжя різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Наразі шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожної із сторін. Спір щодо поділу майна та місця проживання неповнолітньої доньки відсутні. Таким чином, позивачка просить суд розірвати укладений сторонами шлюб. Також, позивачка просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином. Надіслав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Згідно з вимогами, передбаченими ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 статті 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Вимогами ст. ст. 110, 112 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується наданою копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12.08.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 66. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та [PERSON] , [INFO] . Спір щодо поділу майна та місця проживання неповнолітньої доньки у сторін відсутні. Враховуючи обставини справи, те, що сторони подружні стосунки не підтримують, примиритися наміру позивач та відповідач не мають, суд приходить до висновку, про те, що сім`ю зберегти немає можливості, тому шлюб розриває. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила про повернення їй дошлюбного прізвища, тому суд залишає їй прізвище, набуте під час державної реєстрації шлюбу. Також, позивачка не заявляла про стягнення з відповідача судових витрат, тому суд залишає за нею понесені судові витрати.

Outcome: approved