Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~02 грудня 2024 року\~\~ виконувач обов`язків керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області Мацко О. звернувся до суду з позовом в інтересах\~\~ держави в особі Головного\~\~ управління Держгеокадастру у Полтавській області до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про\~\~ конфіскацію земельної ділянки,\~\~ вказуючи\~\~ на те, що відповідач, будучи громадянкою Республіки Білорусь, успадкувала та на підставі Свідоцтва\~\~ про право на\~\~ спадщину за заповітом\~ серії № 457 від 11.06.2021 року набула\~ права власності на частки земельної ділянки для ведення товарного\~\~ сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5320483600:00:002:0074, площею 2,6170 га, яка\~ розташована на території Краснолуцької територіальної громади\~\~ Миргородського району\~\~ Полтавської області. 11 червня 2021 року відповідач зареєструвала право власності на успадковану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, в порушення вимог ч. 4 ст.81, ст.145 ЗК України, [PERSON] не відчужила її, тому наявні підстави для конфіскації частини\~\~ нерухомого майна у власність держави. Також прокурор просив стягнути з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від\~\~04 грудня 2024 року позовну заяву Миргородської окружної\~\~ прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі,\~ її\~\~ розгляд ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження,\~\~ у зв`язку з чим\~ розпочато підготовче\~ провадження у справі та призначено\~ підготовче судове засідання ( а. с. 41). 19 грудня 2024 року\~ від\~\~ представника Головного\~\~ управління\~\~ Держгеокадастру у Полтавській області Лузіної К.В. надійшли додаткові письмові\~пояснення, відповідно до яких остання просила позов задовольнити,\~\~ судове засідання провести у відсутність представника Головного управління та з\~\~ урахуванням правової\~\~ позиції\~\~ викладеної в\~\~ письмових поясненнях ( а. с. 47-48 ). Ухвалою суду від 31 січня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, розгляд справи\~\~ призначено у відкритому судовому засіданні ( а. с. 57). У судовому засіданні\~\~ прокурор\~\~ Гринь В.О. позов\~ підтримав та просив його задовольнити,\~\~ виходячи з обставин,\~\~ що\~\~ у ньому\~\~ викладені. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачка була викликана в судове засідання через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України (а.с. 58). Незважаючи\~\~ на своєчасність повідомлення про місце, дату та час проведення судового засідання,\~ відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася,\~\~ причин своєї\~\~ неявки не повідомила,\~\~ будь яких заяв ( клопотань\~)\~\~ від останньої на адресу суду не\~ надходило. Представник - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги прокурора просив їх задовольнити та справу слухати у відсутність їх представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так,\~\~ судом встановлено, що\~згідно з Інформацією з Державного реєстру\~\~ речових\~\~ прав\~на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна\~ від 05.09.2024 року, право\~власності, 11.06.2021 року в розмірі частки зареєстровано за [PERSON] , як громадянкою Республіки Білорусь. Номер відомостей\~\~ про\~\~ речове право: 42456789 ( а.с. 21). Свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.06.2021 видане на спадкове майно, померлої [INFO] [PERSON] , а саме на 1/2 частини земельної ділянки площею 2,6170 га, розташованої на території Краснолуцької сільської ради, на ім`я [PERSON] . Згідно відповіді Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної Міграційної Служби України від 13.03.2024 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , за обліками ДМС посвідками на тимчасове або постійне проживання не документувалися, з питань набуття громадянства України у встановленому порядку не зверталася. 06 вересня 2024 року перший заступник керівника Миргородської\~\~ окружної прокуратури Полтавської області Мацко О. звернувся\~\~ до\~\~ Головного управління\~\~ Держгеокадастру у\~\~ Полтавській області з листом про необхідність звернення з позовом до суду про конфіскацію земельної ділянки з кадастровим номером 5320483600:00:002:0074,\~\~ площею 2,6170 га ( а.с. 29-33), на що\~\~ отримав\~\~ відповідь від 24 вересня 2024 року про відсутність такої можливості у зв`язку з відсутністю фінансування (а.с.34). 22 листопада 2024 року перший заступник\~\~ керівника\~\~ Миргородської\~\~ окружної\~\~ прокуратури Мацко О. направив ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомлення про підготовку позовної заяви до Гадяцького районного суду про конфіскацію у власність держави частини земельної ділянки з кадастровим номером 5320483600:00:002:0074 ( а.с. 35). Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За нормами ч. 4 ст.145 Земельного кодексу України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Спорронґ і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівствавід 21 лютого 1986 року, Щокін проти України від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України від 07 липня 2011 року, Колишній король Греції та інші проти Греціївід 23 листопада 2000 року, Булвес АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, Трегубенко проти України від 02 листопада 2004 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (ст.41 Конституції України). Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України. Згідно ч.2,п.«в» ч.3,ч.4 ст. 81Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі, зокрема, прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером 5320483600:00:002:0074 має цільове призначення: для ведення товарного\~\~ сільськогосподарського\~\~ виробництва (\~\~ а.с.\~21). Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок. Згідно з ч. 1та п. «а» ч. 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Отже, з огляду на викладене, спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Пунктом «е» ч.1 ст.140 ЗК України передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є: невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до п. «в» ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. За нормами ч. 2 ст.145 ЗК України у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Отже, з огляду на те, що [PERSON] , як іноземець, набувши у спадщину та зареєструвавши своє право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5320483600:00:002:0074, яка призначена для ведення товарного\~\~ сільськогосподарського\~\~ виробництва, тобто є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, не відчужила її протягом 1 року після набуття її у власність, а тому суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду, а відтак позовна заява підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved