Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

12 березня 2025 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справа за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якої діє представник позивача - адвокат Брайляк Емільяна Ярославівна до [PERSON] про розірвання шлюбу, направлена до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області за підсудністю. 15 квітня 2025 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла судова справа №344/2375/25. Ухвалою від 16 квітня 2025 року було прийнято до провадження дану справу та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні з повідомленням (без виклику) сторін. Позов обґрунтований тим, що позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб, 04 лютого 1997 року у Бабченській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківській області, актовий запис №4. У шлюбі народжена дочка [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою. Вже більше двох років шлюбні відносини між подружжям не підтримуються, кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе. Представник позивачки вказує, що подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому просить такий шлюб розірвати. Крім того, просить понесені судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 6 000 грн та судового збору у розмірі 1211,20 грн стягнути на користь позивачки з відповідача. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. У поданій заяві представник позивачки - адвокат Брайляк Е. Я просить проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився. Надіслав відзив у якому зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. Крім того, зазначає, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи загальне захворювання. Вказав, що розмір гонорару адвоката у сумі 6000 грн є безумовно завищеним, оскільки вважає, що дана справа є незначної складності, адже не потребує виділення великого обсягу часу на підготовку, не потребує призначення експертиз, виклику свідків, а також розгляд такої категорії справ не становить значний суспільний інтерес та резонанс. Змоги сплатити витрати на професійну правничу допомогу, не має, а тому у цій частині позову просить відмовити. При вирішенні питання про стягнення судового збору, просить застосувати норму ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Судове засідання клопотав проводити за його відсутності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 лютого 1997 року у Бабченській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківській області, актовий запис №4 (а.с.11). У шлюбі народжена дочка [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою. Згідно зі ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При чому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. З огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивача щодо розірвання шлюбу, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, поновлювати шлюбно-сімейні відносини наміру не мають. Обов`язки чоловіка та дружини зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Що стосується стягнення судових витрат на користь позивача, то суд виходить з такого. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді регламентовано в пункті 1 частини третьої статті 133 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18)). Крім того, в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 211/3113/16-ц (провадження N 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі N 760/11145/18 (провадження N 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved