Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Коллект Центр», в особі директора М.Ткаченко, звернулось до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 136,88 грн, судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн, та витрати з надання правничої допомоги - 9 000,00 грн. На обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що 21 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та позичальником було укладено договір позики №610540. За умовами договору, договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 16 250 гривень 00 копійок , строком кредитування 365 днів до 21 травня 2022 року. 26 листопада 2021 року між ТОВ «СЛОН Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-11/2021/13, згідно якого ТОВ «СЛОН Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №610540 від 21 травня 2021 року , який було укладено між ТОВ «СЛОН Кредит» та [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», згідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №610540 від 21 травня 2021 року, який було укладено між ТОВ «СЛОН Кредит» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач отримала кошти, але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 23 136,88 грн, з яких: 15 367,11 грн заборгованість за тілом кредиту; 7 769,77 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Крім цього, представник позивача просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 3028,00грн та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. Позивач у позовній заяві просить про розгляд справи за відсутності їх представника. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви разом з копіями доданих документів направлялась за зареєстрованою адресою місця проживання, однак на адресу суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 Цивільного процесуального Кодексу (ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та позичальником [PERSON] було укладено договір №610540 про надання споживчого кредиту. За умовами договору, договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 16 250 гривень 00 копійок , строком кредитування 365 днів до 21 травня 2022 року. Позичальник зобов`язалася повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту. Відповідно до п. 3.1. Договору кредиту нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. Пунктом 3.2. Договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Кредитодавець належним чином виконало свої зобов`язання за договором. Договір підписано електронним підписом. Додаток № 1 до договору № 610540 від 21 травня 2021 року містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту та відомості щодо відповідачки, в тому числі номер рахунку. Як вбачається, листом № 2646\-_240523154527 від 23 травня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» повідомляло ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» про успішні перекази 21 травня 2021 року згідно договору кредиту № 610540 в сумі 13 000 грн. на картку [NUMBER] . 26 листопада 2021 року між ТОВ «СЛОН Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-11/2021/13, згідно якого ТОВ «СЛОН Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №610540 від 21 травня 2021 року , який було укладено між ТОВ «СЛОН Кредит» та [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» , згідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 року , у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №610540 від 21.05.2021 року , який було укладено між ТОВ «СЛОН Кредит» та [PERSON] . Доказів того, що відповідач здійснювала погашення кредиту за договором № 610540 від 21 травня 2021року, матеріали справи не містять. Представник позивача вказує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустила прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 21.05.2021, яка становить 23 136,88 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 15 367,11 грн, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 7 769,77 грн. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частина перша статті 1048 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначалося вище з матеріалів справи вбачається, що відповідач уклала із первісним кредитором відповідний кредитний договір, які підписані електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Кредити надавались клієнту в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом. Суд дійшов висновку, що при укладенні вищевказаних кредитних договорів, його сторонами було погоджено усі істотні умови цих договорів. Щодо наявного права вимоги у позивача за наведеним кредитним договором на підставі договору факторингу суд зазначає про наступне. Відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Враховуючи, що договір факторингу, є дійсним, суд вважає, що позивач довів наявність у відповідача кредитної заборгованості за договором, що укладений з первісним кредитором та наявність права вимоги згідно договорів факторингу. Стосовно стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає таке. Як уже зазначалося раніше, сторони погодили такі умови кредитування: сума кредиту - 16 250,00 грн, строк кредитування - 365 днів (дата повернення - 21 травня 2022 року) зі сплатою процентів за користування кредитом: процентна ставка фіксована, залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом 25% в день; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Додаток № 1 до договору позики від 21 травня 2021 року № 610540 містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором, зокрема, чиста сума кредиту складає 24 724,09 грн, проценти за користування кредитом - 8 474,09 грн, дата видачі кредиту - 21 травня 2021року. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] сформованої станом на 26 листопада 2021 року за договором №610540 від 21 травня 2021 року в ТОВ «Слон Кредит» борг складає: 15 367,11 грн - тіло кредиту; 7 073,58 грн - відсотки за користування кредитом. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, по справі встановлено, що за умовами укладеного договору позика надавалась відповідачу строком на 365 днів з кінцевим строком повернення коштів та сплати процентів за позикою - 21 травня 2022 року, а отже після спливу цього строку позикодавець не вправі нараховувати передбачені договором проценти. Разом з цим, відступлення права вимоги за договором факторингу №26-11/2021 відбулося 26 листопада 2021 року, тобто до закінчення строку договору, в межах якого відбулося відступлення права вимоги, зокрема і за договором 610540 від 21 травня 2021 року, ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги до кредитора [PERSON] в межах заборгованості за тілом кредиту - 15 367,11 грн та заборгованості по процентам - 4 621,38 грн, тобто в меншому розмірі ніж містить розрахунок, що є правом сторін. Відступлення прав вимоги по договору №10-01/2023 від 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» відбулося вже після закінчення строку дії кредитного договору, при цьому природу нарахування заборгованість по процентам в розмірі 7 769,77 грн неможливо встановити, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за відсотками на суму 4 621,38 грн, тобто ТОВ «Коллект Центр» безпідставно здійснив нарахування відсотків по за строком дії кредитного договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що за договором позики від 21 травня 2021 року № 610540 на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами в межах погодженого строку кредитування та в межах відступлення права вимоги до нового кредитора у розмірі 4 621,38 грн. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ТОВ «Коллект центр» надано: копію договору про надання правничої допомоги № 07-06/2024 від 07 червня 2024 року; заявку про надання юридичної допомоги № 548 від 07 червня 2024 року; витягу з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року; копію платіжної інструкції. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (86,4 %), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 616,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7 776,00 грн.

Outcome: partial