Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача: заборгованість за кредитним договором №580599390 від 19.02.2023 у розмірі 80162,66 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. \~ \~ \~ В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 19.02.2023\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] \~уклали кредитний\~договір №580599390\~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису.\~Відповідач підписала\~кредитний договір\~електронним підписом,\~створеним за\~допомогою одноразового\~персонального ідентифікатора\~MNV82XЗG.\~Відразу після\~вчинених дій\~відповідача 19.02.2023\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» перерахувало\~грошові кошти\~в сумі\~15900,00\~грн.\~на її\~банківську картку\~№ [NUMBER] .\~28.11.2018\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ТОВ «Таліон\~Плюс» уклали\~договір факторингу\~№ 28/1118/01\~строк дії\~якого закінчується\~28.11.2019\~(додатковими\~угодами №№\~19,\~26,\~27,\~31,\~32\~строк дії\~договору подовжено\~до 31.12.2024).\~Тобто право\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№580599390\~на загальну\~суму 38941,19\~грн.\~перейшло до\~ТОВ «Таліон\~плюс».\~Далі 31.07.2024\~між ТОВ\~«Таліон плюс»\~та ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» укладено\~договір факторингу\~№31/0724-01,\~відповідно до\~умов якого\~до ТОВ\~«ФК «Онлайн\~Фінанс» перейшло\~право вимоги\~до відповідача\~на загальну\~суму 80162,66\~грн.\~Після цього\~26.12.2024\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~та ТОВ\~«ФК «ЕЙС»\~укладено договір\~факторингу №26/12/Е,\~відповідно до\~умов якого\~позивачу відступлено\~право грошової\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним договором\~№580599390\~на загальну\~суму 80162,66\~грн.\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~та ТОВ\~«ФК «ЕЙС»\~не здійснювали\~нарахувань за\~кредитним договором.\~Відповідач не\~виконувала умови\~договору належним\~чином,\~не повністю\~сплачувала платежі,\~у зв`язку\~з чим\~утворилась заборгованість.\~Враховуючи вищезазначене,\~загальна сума\~заборгованості на\~момент подання\~позовної заяви\~за кредитним\~договором №580599390\~від 19.02.2023\~становить -\~80162,66\~грн.,\~яка складається\~з наступного: 15899,52 грн. - заборгованість по кредиту; 64263,14 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 11.03.2025 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; витребувано від АТ КБ «Приватбанк» певні докази. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідача, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності\~сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що 19.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] \~було укладено договір кредитної лінії №580599390, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 15900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.2.1 Договору).\~ Відповідно до п. 2.3 Договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 15900,00 грн. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 09.03.2023. Положеннями п. 8.1 Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (п. 8.2 Договору). Відповідно до п. 8.3. Договору за умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50% річних, що на день укладення договору становить 2,10% в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4 Договору). Договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV82XЗG і був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] . З платіжного доручення від 19.02.2023 вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було здійснено переказ коштів на картку [PERSON] № [NUMBER] в розмірі 15900,00 грн. згідно з договором №580599390 від 19.02.2023. Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 31.03.2025 №20.1.0.0.0/7-250321/82615-БТ, наданої на виконання ухвали суду від 11.03.2025, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано картку\~ № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). З виписки за договором №б/н за період з 19.02.2023 по 24.02.2023, наданої АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що відповідачу на картковий рахунок\~№ [NUMBER] відбулось зарахування переказу: 19.02.2023 у розмірі 15900,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Договір факторингу№ 28/1118-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. 28.11.2019 між ТОВ «Таліон Плюс» в якості фактора та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якості клієнта було укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» в якості фактора та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якості клієнта було укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою договір факторингу було викладено у новій редакції. У договорі факторингу вказано, що сторони дійшли згоди про те, що наявні права вимоги переходять від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги. 31.12.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» в якості фактора та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якості клієнта було укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу редакції 31.12.2020. 31.12.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» в якості фактора та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якості клієнта було укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу редакції 31.12.2020. 31.12.2021 між ТОВ «Таліон Плюс» в якості фактора та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якості клієнта було укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою сторони домовилися доповнити договір пунктом 11.10 та викласти розділ 3 договору у новій редакції. Згідно з реєстром прав вимоги №228 від 09.05.2023 ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №580599390 від 19.02.2023 у розмірі 38941,19 грн., з яких заборгованість по основному боргу 15899,52 грн., заборгованість по відсоткам 23041,67 грн. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу№ 31/0724-01, відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Згідно з реєстру прав вимоги №1 від 31.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №580599390 від 19.02.2023 у розмірі 80162,66 грн., з яких заборгованість по основному боргу 15899,52 грн., заборгованість по відсоткам 64263,14 грн. 26.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (п. 1.1. договору факторингу). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №580599390 від 19.02.2023 у розмірі 80162,66 грн., з яких заборгованість по основному боргу 15899,52 грн., заборгованість по відсоткам 64263,14 грн. Згідно з п. 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 26.12.2024 за Договором факторингу №26/12/Е від 26.12.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» прийняло реєстр боржників кількістю 1140, після чого, з урахуванням п. 1.2. Договору факторингу, від клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 580599390 від 19.02.2023 станом на 23.01.2025 (включно) заборгованість відповідача складає 80162,66 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 15899,52 грн., прострочена заборгованість за відсотками\~ 64263,14 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1ст.\~530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтверджено наступне укладення договорів факторингу між первісним кредитором, його наступниками та позивачем щодо спірного договору. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника за кредитним договором №580599390 від 19.02.2023 у загальному розмірі 80162,66 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ 15899,52 грн., прострочена заборгованість за відсотками\~ 64263,14 грн. Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю або частково відповідачем до суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №8255 від 25.02.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved