Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Остапенко С.Ю. звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова Станіслава Давидовича № 2166 від 24.12.2020 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в лютому 2025 року при оформленні спадщини [PERSON] стало відомо про існування арешту, накладеного приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Ю.С. в рамках здійснення виконавчого провадження ВП №69660547 за виконавчим написом приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. за №2166 від 24.12.2020 року. [PERSON] звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецької Ю.С., яка їй направила постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2022 року по ВП 69660547 про стягнення боргу на користь ТОВ «Фінансова компанія» Еліт Фінанс» у розмірі 132817,12 грн., копію виконавчого напису приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клопотова С.Д. від 24.12.2020 року, копію кредитного договору від 07.06.2016 року №401/07/06/2006/980-3331/КФ/1. [PERSON] стверджує, що сума боргу за вищевказаним кредитним договором була сплачена повністю, жодних документів з приводу заборгованості чи наявності залишку несплаченої суми боргу за кредитним договором вона не отримувала. Крім того, вказала, що до вказаного виконавчого напису не додано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Також не відомо чи подано до нотаріуса оригінал кредитного договору. Окрім того, зазначила, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. А тому, вважає, що виконавчий напис № 2166 здійснений 24.12.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинено з порушенням ЗУ «Про\~нотаріат» та Постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 24.03.2025 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 31.03.2025 року представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - Наваренко В.Г. подав відзив, в якому позов визнав в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просив стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при подачі позову. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, просив врахувати складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання таких послуг, підготовка справи до розгляду в суді, що не вимагало значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже справа не є складною, у мережі Інтернет міститься велика кількість практики з аналогічних справ, нормативно правове-регулювання спірних правовідносин не змінювалася, критерії реальних таких витрат, розумності їх розміру. У розумінні вимог ч.4, ч.5 ст.137 ЦПК України просив зменшити витрати позивача на правничу допомогу до 1000 грн. Крім того. просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача. Представник позивача [PERSON] адвокат Остапенко С.Ю. подала заяву, зареєстровану судом 26.05.2025 року за вх. №5351 про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині відзиву просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Ю.С. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12\~та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4\~ЦПК). Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №401/07/06/2006/980-3331/КФ/1 від 07.06.2006 року. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. на підставі статтей 87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~року №\~1172 вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2166, за яким звернено стягнення із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс», якому ВАТ КБ «Надра», на підставі Договору про відступлення прав вимоги №б/н відступило право вимоги за кредитним договором № 401/07/06/2006/980-3331/КФ/1 від 07.06.2006 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період, що утворилася станом на 24.11.2020 року. яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 26132,75 грн; заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі -51835,79 грн; заборгованість за комісією у розмірі 1578,59 грн; заборгованість за штрафними санкціями у розмірі -39129,99 грн. Загальна сума заборгованості 132817,12 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Ю.С. від 17.08.2022 року відкрито виконавче провадження ВП №69660547 з виконання виконавчого напису № 2166 від 24.12.2020 року, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. про стягнення із боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в сумі 132817,12 грн., що також підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 12.02.2025 року. Позивач [PERSON] оспорює в судовому порядку зазначений виконавчий напис, а відповідач визнає позовні вимоги. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Приймаючи до уваги, що визнання позову ґрунтується на вимогах Закону, порушення прав третіх осіб не встановлено, суд вважає необхідним задовольнити позов. Судом, в свою чергу, відзначається, що правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріусом регулюються нормами\~Цивільного кодексу України,\~Законом України «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року№296/5\~та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до\~статті 18 ЦКУкраїни\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено в\~Главі 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Главі 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.87 Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України\~«Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18\~ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88\~Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу за кредитним договором № 401/07/06/2006/980-3331/КФ/1 від 07.06.2006 року від ТОВ «Фінасова компанія «Еліт Фінанс» не отримувала. Також, позивач не була про інформована про існування заборгованості та її розміру, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку та/чи фінансовій установі. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат», а так само Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, окремо судом відзначається, що з тексту оспорюваного виконавчого напису № 2166 від 24.12.2020 року вбачається, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д., при вчиненні нотаріальної дії керувався статтею 87 -91 Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно до Переліку (із змінами, внесеними\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»). Перелік документів було доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В свою чергу, як встановлено судом, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.12.2020 року, тобто після набрання чинності постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року,постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою було внесено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, таку форму договору, як кредитний договір, було визнано незаконною та не чинною в частині, зокрема й щодо доповнення Переліку документів новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а отже на підставі нормативно-правового акту, який було визнано незаконним та не чинним, та, більш того, на сьогодні редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Таким чином, позивач стверджує, що у даному випадку приватний нотаріус всупереч вимогам\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, вчинив виконавчий напис без дотримання умов його вчинення в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності розміру заборгованості боржника, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Доказів проте, що кредитний договір № 401/07/06/2006/980-3331/КФ/1 від 07.06.2006 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був посвідчений нотаріально суду не надано. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, суперечить вимогам\~ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та\~Постанови КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року\~та є безумовною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Так, у постанові від 23 жовтня 2024 року у справі № 953/510/23 Касаційний цивільний суд у складі ВС зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, є підтвердженням безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору щодо розміру заборгованості. Суд зауважує, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, яка перевіряється нотаріусом за формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника (постанова КЦС ВС від 11 вересня 2024 року у справі\~ № 372/2174/22). Подібні правові висновки Верховний Суд виклав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Враховуючи викладене та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що у даному випадку, кредитний договір наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчих дій не був нотаріально посвідченим, крім того, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до\~Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при зверненні із заявою про забезпечення позову 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачем сплачено при поданні позову судовий збір у розмірі 968,96 грн, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved