Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2024 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №640948936, у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 27000 грн 00 коп. Відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати Відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної Позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту Відповідача: № [NUMBER], яка була вказана Відповідачем при укладанні Договору. Проте, в порушення умов Договору та Правил Позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. Договір між Товариством та Відповідачем було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та інформація про підпис (дату та час) міститься в Розділі 15 Договору. 01.10.2024 у відповідно до ст. 1077 ЦК України Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/2. Станом на дату звернення до суду заборгованість Відповідача перед Позивачем становить: 100845,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості наданим Позивачу від Первісного кредитора (з дати укладання Договору по дату відступлення права вимоги) та розрахунком заборгованості Позивача (з дати отримання права вимоги станом на дату розірвання Договору). Проценти за Договором після розірвання Договору не нараховуються. Проте Позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить Позивачу. У зв`язку з цим, Позивач просить суд стягнути частину заборгованості за Договором. Загальна заборгованість за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем становить - 87345,00 грн., з них: заборгованість по кредиту -27 000,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 60345,00 грн.; заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності) - 0,00 грн. Розмір штрафних санкцій включено до загального розрахунку заборгованості однак Позивач не включає їх до розміру позовних вимог. Враховуючи наведене просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 87345,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. 12.03.2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що не погоджується із викладеними у позові обставинами, зокрема, що зазначений вище Договір кредитної лінії було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний номер телефону відповідача. Так, на підтвердження укладення спірного кредитного договору позивачем надається його паперова копія. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи Договір кредитної лінії (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Таким чином, наявні в матеріалах справи паперові копії спірного кредитного договору не можуть вважатись електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення договору між нею та кредитором. Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідачем зазначається, що вона не укладала Договір кредитної лінії у редакції, яку долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви, відповідно не погоджувала кредитну ставку та інші кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує, що саме цю редакцію договору вона розуміла та узгодила із позивачем. Якби вона дійсно уклала цей договір, то в обов`язковому порядку мала би здійснити набір у електронній формі певної комбінації алфавітно-цифрової послідовності, вказана комбінація відобразитись би у електронній формі та збереглася на сервері кредитора для подальшого долучення до кредитного договору, і за таких обставин позивач міг би надати такі докази. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину тощо. Отже, наведене вказує на неукладеність оспорюваного правочину - Договір кредитної лінії від 01.08.2024 №640948936, в тому числі в електронній формі, що свідчить про відсутність погодження нею вказаної процентної ставки. Щодо нарахування процентів, відповідачкою зазначається, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 60 345,00 грн. не є співрозмірною сумі кредиту в сумі 27000,00 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Вважає, що варто врахувати і період кредитування, який припав на початок повномасштабної збройної агресії рф проти України з 24.02.2022 р., що призвело до значних економічних труднощів для відповідача як і для мільйонів інших українців по всій державі, які внаслідок воєнних дій втратили джерела доходу та заощадження, що суттєво вплинуло на платоспроможність і можливість виконання кредитних зобов`язань. Тому вимога позивача щодо стягнення нарахованих відсотків підлягає оцінці суду з огляду на встановлення невиправданого і надмірного фінансового навантаження на відповідача як споживача та не відповідність цих нарахувань правовим критеріям, зокрема справедливості, розумності та пропорційності. При ухваленні рішення просить суд зменшити розмір відсотків, щонайменше до розміру заборгованості за кредитом - 27000,00 грн., оскільки стягнення з неї процентів у 2 рази більше тіла кредиту, призведе лише до необґрунтованого та надмірного збагачення кредитора за її рахунок. Щодо відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимоги, відповідачкою зазначається, що на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід до позивача прав вимог у такій сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Позивач не надав належних доказів переходу права вимоги до нього за кредитним договором, зокрема: Реєстр прав вимоги не містить достатніх даних, що підтверджують обсяг та зміст переданих прав, зокрема інформації про залишок заборгованості, підстави її нарахування, дату на яку розраховано розмір заборгованості та відомостей про передачу кредитної справи; Витяг із реєстру (сторінка з даними про відповідача) не має підписів та печаток, що робить його неналежним доказом згідно зі ст. 76 ЦПК України, оскільки неможливо встановити, чи дійсно дана сторінка є частиною реєстру. Позивач не надав доказів сплати за договором факторингу, що є обов`язковим для підтвердження реального переходу прав. Позивачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтвердження сплати позивачем як новим кредитором коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок первісного кредитора, саме за кредитну заборгованість відповідача. Щодо відсутності доказів перерахування коштів (тіла кредиту), відповідачкою зазначається, на підтвердження обставин перерахування грошових коштів за спірними кредитними договорами та наявності у відповідача боргу за цими договорами позивач надає тільки розрахунки заборгованості. Між тим належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. На підтвердження перерахування відповідачці коштів позики позивач зазначає, що таке перерахування підтверджується інформаційною довідкою фінансової установи, відповідно до якої нібито, як зазначає позивач, їй було перераховано тіло кредиту. Втім, зазначений файл не може бути належним підтвердженням здійснення переказу, оскільки повністю перебуває в залежності від сторони позивача. Фактично позивач міг скласти довідку будь-якого змісту, що нівелює значення такого документа. Також не відомо, кому належить карткові рахунки, на які переказано дані кошти, оскільки лист не містить ідентифікуючих даних про неї (із фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність карти (рахунку) саме відповідачці). Відтак, інформаційна довідка не є первинним або платіжним документом, що підтверджує переказ коштів, а тому є неналежним та недопустимим доказом. Матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо). Вищенаведене вказує, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення кредитного договору між нею та первісним кредитором на умовах, що вказані в наданих копіях договору, не довів перерахування їй тіла кредиту первісним кредитором, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, не підтвердив перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог, а тому просить суд відмовити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 24.03.2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, який обґрунтовує тим, що у своєму відзиві на позовну заяву Відповідач зазначає про те, що до матеріалів справи не було додано копії Договору з її підписом, як позичальника, та не погодилась з тим, що Договір було підписано її електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на її мобільний номер телефону. Так, 01.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії № 640948936, відповідно до умов якого, Позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заяву, вказавши всі дані, які вказані у ній як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказує суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору, строк оплати обов`язкового платежу по процентам за користування Кредитом. За результатами заповнення Заявки Позичальник вказує реквізити платіжної картки, на рахунок якої він бажає отримати Кредит. Для зручності Позичальника після введення повних реквізитів Платіжної карти створюється Токен (електронний ключ доступу) карти, що додається до облікових даних Позичальника та в подальшому відображається в його Особистому кабінеті в розділі «Мої карти». Таким чином, Позичальник при оформленні Заявки на отримання Кредиту, самостійно вказує особисті персональні дані, зокрема, фінансовий номер телефону, електронну адресу, дату народження, реквізити паспорта, інформацію про запис в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності), адресу місця реєстрації та проживання, номер банківської карти для здійснення зарахування кредитних коштів. Як вже зазначалось в позовній заяві, але потребує додаткового акцентування, підписання Договору відбувалось з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію. Згідно інформації з Інформаційно-комунікаційної системи, Відповідачу на вказаний у Заявці її номер телефону [NUMBER] , 01.08.2024 о 14:31 було направлено повідомлення з одноразовим ідентифікатором, які остання ввела в особистому кабінетів, як підтвердження (акцепту) згоди з умовами оферти. Одразу після підписання Договору Сторонами, ідентичний примірник Договору був направлений Відповідачу на його електронну адресу, яка була вказана ним у Заявці на отримання грошових коштів в кредит та закріплена в реквізитах сторін Договору, а саме, [INFO]. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором накладено на Договір та Паспорт споживчого кредиту та інформація про підпис Договору міститься у вигляді QR-коду, зокрема сторінка 27, а інформація про підпис Паспорта споживчого кредиту на сторінці 4. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача використані проти її згоди для укладення Договору від 'її імені, Відповідачем не надані. Без отримання Відповідачем листа на адресу електронної пошти та повідомлення на її особистий телефон, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Окрім того, слід звернути увагу, що відповідно до довідки з інформаційно- комунікаційної системи Товариства, вбачається, що Відповідач обізнана з порядком укладання кредитних договорів з Первісним кредитором, так в період з 15.10.2018 року оформила 80 кредитних договорів, з яких 79 закриті і останній кредитний Договоір є предметом даного спору. Щодо нарахування процентів зазначають, що питання процентної ставки за кредитним Договором та її розмір регулюється 8 Розділом Договору. Так, відповідно до п. 8.3. на момент укладення Договору та отримання першого Траншу за цим Договором Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 (п`ятсот сорок сім цілих п`ять десятих) відсотків річних (з урахуванням пункту 17 Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а саме тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.) В той же час відповідно до п. 8.5.1. Договору за період від дати видачі першого Траншу до 31.08.2024 р. (включно) розрахунок витрат за Кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою 0,64 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним, що становить 233,60 (двісті тридцять три цілих шість десятих) відсотків річних. Однак, відповідно до п. 3.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Проте, Позичальник не скористався правом і не сплатив проценти і не продовжив строк Дисконтного періоду. Відтак, відповідно до п. 8.9. сторони погодили, що у разі користування Кредитом після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань Позичальника по оплаті процентів під Базову процентну ставку, при користуванні Кредитом після спливу 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду може здійснюватися, на вибір Кредитодавця, за весь строк Дисконтного періоду або лише за останні 30 (тридцять) календарних днів дії Дисконтного періоду. Застосування знижок передбачених цим Договором є правом, а не обов`язком Кредитодавця, за винятком повного дострокового погашення Кредиту Позичальником протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду кредитування. Відображення в обліку Кредитодавця зобов`язань Позичальника по оплаті процентів за користування Кредитом, без застосування знижки передбаченої пунктом 8.5. Договору, відбувається після 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. У разі оплати Позичальником всіх відображених в обліку процентів за користування кредитом протягом Дисконтного періоду (за Дисконтною та Індивідуальною ставками), процентів за фактичні дні користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду (за Базовою процентною ставкою) та здійснення повного дострокового погашення всього Кредиту протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, то зобов`язання Позичальника по оплаті процентів визначаються з урахуванням застосування умов пункту 8.5. Договору, а зобов`язання Позичальника за цим Договором вважаються повністю припиненими шляхом їх належного виконання. Для Поновлення Дисконтного періоду протягом 6 (шести) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду, Позичальнику необхідно оплатити зобов`язання по процентам за користування Кредитом, визначених з урахуванням застосування умов пункту 8.5. Договору. Для Поновлення Дисконтного періоду в більш пізній термін, Позичальнику необхідно оплатити зобов`язання по процентам за користування Кредитом, визначених без застосування умов пункту 8.5. Договору, фактично нараховані проценти за користування Кредитом, та інші нарахування строк оплати яких настав (зокрема неустойки). Продовження строку Дисконтного періоду, Поновлення Дисконтного періоду, отримання Траншів в рамках встановленого Кредитного ліміту та настання відкладальних обставин нарахування процентів за Базовою ставкою, не є зміною істотних умов цього Договору та не потребує змін цього Договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови Договору, в тому числі строк дії Договору, Загальний розмір Кредиту, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення Договору. Щодо відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимоги, зазначають що 01.10.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № МВ-ТП/2, за яким Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. З копії Реєстру боржників за кредитними договорами, відповідно до Договору факторингу № МВ-ТП/2 від 01 жовтня 2024 року, слідує, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги, зокрема, до Відповідача за кредитним договором № 640948936 у сумі 27 000,00 грн. Щодо відсутності доказів перерахування коштів (тіла кредиту), зазначають, що відповідно до Платіжного доручення на переказ та зарахування грошових коштів на банківську картку отримувача, яка була вказана Відповідачем при оформленні Заявки на отримання кредиту, вбачається, що 01.08.2024 відбулось зарахування кредитних коштів у сумі 27000 грн, згідно Договору кредитної лінії № 640948936 від 01.08.2024 року, отримувач - [PERSON] , платник - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Враховуючи, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена АТ КБ «ПриватБанк». Кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Тому надання виписок з рахунку Позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність». Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт ініціювання Первинним Кредитором платіжної операції, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта [NUMBER], згідно з умовами Договору та Закону України «Про Платіжні послуги». В свою чергу надавач платіжних послуг ПриватБанк надавав Платіжну інструкцію на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача. Тому вбачається, що Відповідач, уклавши договір кредитної лінії в електронній формі та отримавши кредитні кошти, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних коштів, але будь-яких доказів цього не надає, проте, має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і має безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на її банківську карту не надходили, мала можливість здійснити запит до банківських установ щодо надання інформації по відкритим рахункам на її ім`я і виписку про рух коштів по рахунках за період кредитування. Відповідач у мотивувальній частині Відзиву спочатку в категоричній формі заперечувала факт укладання/підписання договору в електронному вигляді, однак, в подальшому просить суд в разі задоволення позову стягнути з неї тільки тіло кредиту у розмірі 27000 грн, посилаючись на неспіврозмірність заборгованості сумі кредиту та на складність періоду, на який припало кредитування. Крім того, Відповідач 12 вересня 2024 року звертався із заявою до Первинного Кредитора про реструктуризацію кредитної заборгованості та списання штрафних санкцій за кредитним договором, в якій [PERSON] сама зазначає, що між нею та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір № 640948936, відповідно до якого їй видано кредит у розмірі 27000 грн., що вкрай спростовує позицію Відповідача про невизнання факту підписання Договору кредитної лінії. Відповідач, вказуючи на те, що укладання договору та підписання його в електронній формі все ж таки мало місце і як наслідок, свідчить про визнання нею умов договору, факту видачі коштів та наявність кредитних правовідносин. Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору. Однак Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим в неї утворилась заборгованість у сумі 87345,00 грн, до якої входить заборгованість по кредиту - 27 000,00 грн та заборгованість по процентам за користування кредитом - 60345,00 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості, наданим Позивачем до позовної заяви. Таким чином вважають, що наведене спростовують аргументи Відповідача, вказані у Відзиву, та ставить під сумнів абсолютно всі заперечення останнього, що за своєю природою намагаються приховати правду та вводить суд в оману. Позивач та Первісний Кредитор не отримували жодного звернення від [PERSON] на предмет вчинених шахрайських дій, а також запитів поліції чи витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що свідчить про те, що Відповідач протягом дії Договору не заперечувала його укладання та контактувала з Позивачем й не зверталась по допомогу до правоохоронних органів. Враховуючи наведене просить суд позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відео конференції просив суд про задоволення вимог позову в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого позивач звернувся з позовом про відновлення його прав шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Оскільки відповідач не виконує умови договорів у добровільному порядку, сума отриманих кредитів, проценти за користування ним підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.08.2024 року [PERSON] було залишено заявку на отримання грошових коштів в кредит в сумі 27 000,00 грн., строком 30 днів, на підставі якої 01.08.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №640948936. Відповідно до п.2.1 Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 27 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Згідно п.2.3. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 27 000,00 грн. 01.08.2024 року. Відповідно до п.3.1. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. П.4.1. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року передбачено, що з метою укладення цього Договору Позичальник, ознайомившись з Правилами, заповнив Заявку, вказавши всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. При подачі Заявки Позичальник вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення Договору (перший Транш) та строк оплати обов`язково платежу по процентам за користування Кредитом. Протягом обраного строку застосуються спеціальні умови користування кредитом - Дисконтний період. Максимально доступна сума Кредиту, яка доступна Позичальнику і яку Позичальник може отримати шляхом ініціювання другого та наступних Траншів, вказана в п. 2.1. Договору як сума Кредитного ліміту, та визначається Кредитодавцем в залежності від кредитного рейтингу Позичальника. Згідно п.4.2. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року позичальник підтверджує, що вказав в Заявці повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні Кредитодавцю для прийняття рішення про надання чи ненадання Кредиту, а також бажаний спосіб отримання Кредиту. Позичальник зобов`язується оновлювати ці дані в Особистому кабінеті не пізніше ніж протягом 3-х календарних днів з дня виникнення змін в таких даних. Як вбачається з п.4.5. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року за результатами заповнення Заявки Позичальник вказує реквізити Платіжної картки, яка випущена для управління відкритого на його ім`я рахунком, на який він бажає отримати Кредит. Для зручності Позичальника після введення повних реквізитів Платіжної карти створюється Токен (електронний ключ доступу) карти, що додається до облікових даних Позичальника та в подальшому відображається в його Особистому кабінеті в розділі «Мої карти». В подальшому Позичальник може здійснювати платежі за цим Договором без повторного введення повних реквізитів доданих Платіжних карток. При подачі заявки на отримання другого та наступних кредитів Позичальник обирає Платіжну карту на яку бажає отримати Кредит із переліку тих, що додані до його Особистого кабінету. Згідно п.4.6. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року на підставі даних, зазначених у первинній Заявці, Інформаційно-комунікаційна система Кредитодавця здійснила ідентифікацію Позичальника та формувала його Особистий кабінет. Особистий кабінет створюється під час подачі Заявки на перший Кредит. У разі якщо Позичальник укладає другий чи наступні кредитні договори з Кредитодавцем, то останнім обробляються актуальні дані внесені до Особистого кабінету Позичальником. Відповідно до п.4.10.6. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року позичальник ознайомився з інформацію наведеною в Паспорті Кредиту, який надано Кредитодавцем Позичальнику у вигляді електронного документа, підписаного створення кваліфікованого електронного підпису директора Кредитодавця, шляхом відправки Оферти електронним листом на адресу електронної пошти Позичальника та шляхом відображення Оферти в Особистому кабінеті. На підтвердження ознайомлення з Паспортом Кредиту Позичальник вводить Одноразовий ідентифікатор направлений Кредитодавцем у спеціальному полі під Офертою в Особистому кабінеті. Згідно п.4.10.7. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти надав згоду (акцепт) на укладення Договору шляхом направлення повідомлення Кредитодавцю, яке підписано відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Офертою, яка містить усі істотні умови Договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення Одноразового ідентифікатора для підписання Договору та Одноразового ідентифікатора для підписання Паспорту Кредиту. Після підпису Електронного повідомлення Позичальником, зазначене повідомлення надійшло в Інформаційно-комунікаційну систему Кредитодавця, відповідно з цього моменту Кредитодавець повідомлений про те, що Позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Кредитодавця щодо укладання Договору. Моментом підписання цього Договору є використання його Сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням Договору зі сторони Кредитодавця є формування та надання на ознайомлення Позичальнику Оферти, а також генерація та направлення Позичальнику Одноразового ідентифікатора. Підписанням Договору зі сторони Позичальника є направлення Позичальником повідомлення, що містить Одноразовий ідентифікатор отриманий від Кредитодавця, через Особистий кабінет. П.4.10.8. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року передбачено, що після створення Сторонами електронних підписів Одноразовими ідентифікаторами, текст оферти, реквізити підписів, які дають змогу встановити дату та час вчинення кожною з Сторін дій спрямованих на ознайомлення з Паспортом Кредиту та підписання цього Договору, та реквізити сертифікату кваліфікованого електронного підпису директора Кредитодавця, зберігаються в файлі формату, що унеможливлює зміну чи видалення інформації; Згідно п.4.10.9. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року після формування фінального файлу з цим Договором, ІКС створює з цим файлом кваліфікований електронний підпис директора Кредитодавця. Файл Договору та файл з даними кваліфікованого електронного підпису, що містить кваліфіковану мітку часу, одразу (до надання Особистому кабінеті Позичальника, Кредиту) відправлено на електронну пошту Позичальника та стали доступними для скачування в 4.11. Після виконання всього переліченого в п. 4.10. Договору Кредитодавець ініціює надання Кредиту, способом вказаним Позичальником в цьому Договору. П.5.1. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року передбачено, що кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки [NUMBER], що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором. Відповідно до п.п.7.1.,7.3. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 31.08.2024, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. У разі Пролонгації чи Поновлення Дисконтного періоду Рекомендована (не обов?язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту змішується на відповідну дату закінчення Дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 31.08.2029. Згідно п.7.4. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: 7.4.1. протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов?язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування чи Поновлення Дисконтного періоду, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору. 7.4.2. після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. Як вбачається з п.п.8.1. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника Договором не передбачено. П.8.3. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року передбачено, що на момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за цим Договором Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових Траншів за цим Договором після 21.08.2024 року Базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за 1 користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру Денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким Траншем. Згідно п.8.4. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року для суми Кредиту отриманої за першим Траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 30 днів Дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми Кредиту протягом Дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 39150 грн 00 коп. та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування. Відповідно до п.12.4. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 547,50 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку ді цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. П.14.1. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, шо надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір. Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. Згідно п.14.2. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем з приводу укладення цього Договору в якості підписів Сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього Договору, для цілей ініціювання отримання нових Траншів, Пролонгацій чи Поновлення Дисконтного періоду, що не є зміною істотних умов цього Договору, Позичальник здійснює авторизацію в Особистому кабінеті та ініціює отримання нових Траншів, Пролонгації чи Поновлень Дисконтного періоду в ІКС. Як вбачається з п.п.14.8.-14.9. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року позичальник засвідчує, що умови цього Договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов"язків Кредитодавця та Позичальника. Сторони засвідчують, що укладення цього Договору відповідає вільному волевиявленню Сторін, жодна із Сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа Договору, права та обов"язки Сторін, інші умови Договору), та умови Договору є взаємовигідними для кожної із Сторін. Зазначений договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] відправленим 01.08.2024 року 14:31:02 на номер телефону відповідача та введений 01.08.2024 року 14:31:37. Крім того, відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8293 відправленим 01.08.2024 року 14:31:02 на номер телефону відповідача [NUMBER] та введений 01.08.2024 року 14:31:37 підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №640948936 від 01.08.2024 року, у якому зазначені умови кредитування. До матеріалів позовної заяви позивачем також долучено правила надання коштів та банківських металів у кредит ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в редакції з 29.03.2024 року. З платіжного доручення (заяви) на переказ та зарахування грошових коштів на банківську карту отримувача АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що 01.08.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано грошові кошти в сумі 27 000,00 грн. [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] , згідно Кредитного договору №640948936 від 01.08.2024 року. На підтвердження дій позичальника, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви Довідку, з якої вбачається, що 01.08.2024 року [PERSON] було ініційовано платіжну операцію. З довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» встановлено, що 01.08.2024 року о 14:29 [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту в сумі 27 000,00 грн., на строк 30, процентною ставкою 1,50% в день, зазначено нею паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, котрі належать останній, що є підтвердженням здійснення ним процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору відбулось шляхом направлення 01.08.2024 року о 14:31:02 [PERSON] одноразового ідентифікатора [NUMBER]-8293 на номер телефону [NUMBER] та введено позичальником 01.08.2024 року о 14:31:41. 01.08.2024 року о 14:31:51 передаховано грошові кошти позичальнику. Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк» надано відповідь, з якої вбачається що на ім"я [PERSON] в банку емітовано карту [NUMBER] , на яку здійснено переказ 01.08.2024 року на суму 27 000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.10.2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за Договором №640948936 від 01.08.2024 року становить 65 205,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 000,00 грн. та нарахованих процентах у розмірі 24 705,00 грн. та неустойки в розмірі 13 500,00 грн. 09.09.2024 року [PERSON] зверталась до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» із заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості та списання штрафних санкцій за кредитним договором, відповідно до якого нею було отримано кредит у розмірі 27 000,00 грн. 01.10.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №МВ-ТП/2. Предметом Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п.2.1. Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року в порядку та на умовах даного Договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.3.1. Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті Фактором Клієнту, встановлюється у Реєстрі прав вимоги. Відповідно до п.4.1. Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Майбутнє Право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 16.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» сплачено ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в сумі 3 899 376,23 грн., що є платою за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року. Відповідно до реєстру прав вимоги від 01.10.2024 року на виконання умов Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до [PERSON] (п.61 Реєстру прав вимог) на загальну суму 65205,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 000,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 24 705,00 грн., заборгованістю за іншими нарахуваннями у розмірі 13 500,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] надсилалось повідомлення ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про відступлення прав вимоги за кредитним договором №640948936 від 01.08.2024 року ТОВ «Таліон Плюс». Таким чином відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося відповідно до Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданим ТОВ «Таліон Плюс» за Договором №640948936 від 01.08.2024 року на момент його відступлення, заборгованість відповідача становить 65 205,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 000,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 24 705,00 грн., неустойка становить 13 500,00 грн. Із зазначеного розрахунку також встановлено, що позивачем за період з 02.10.2024 року нараховано відсотки в розмірі 35 640,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.12.2024 року становить 100 845,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 000,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 60 345,00 грн., неустойка становить 13 500,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України«Про електроннукомерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Також слід зазначити, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі №234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора [NUMBER] який був надісланий на номер телефону відповідачки, зазначеним нею у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 01.08.2024 року. В кредитному договорі зазначено адресу [PERSON] , її паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, котрі належать останній, що є підтвердженням здійснення нею процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» та підписання Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року в редакції чинній станом час його підписання. У ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, 01.10.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № МВ-ТП/2, за яким Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.4.1. Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Майбутнє Право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 16.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» сплачено ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти в сумі 3 899 376,23 грн., що є платою за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року. Відповідно до реєстру прав вимоги від 01.10.2024 року на виконання умов Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» отримало від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до [PERSON] (п.61 Реєстру прав вимог) на загальну суму 65205,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 000,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 24 705,00 грн., заборгованістю за іншими нарахуваннями у розмірі 13 500,00 грн. Відтак, Договором факторингу від 01.10.2024 року, Реєстром прав вимоги, та платіжною інструкцією спростовуються аргументи сторони відповідача щодо не доведення позивачем факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором. Враховуючи наведене ТОВ «Таліон Плюс» у встановленому законом порядку набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року. За умовами вищезазначеного кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти в сумі 27 000,00 грн. та користувалася ними. Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення суми отриманих в кредит коштів за Договором кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року відповідач не надала, відтак заборгованість за тілом кредиту в сумі 27 000,00 грн. на підставі вказаного договору підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс», а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо заборгованості за нараховані відсотки слід зазначити наступне. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, крім заборгованості за основним боргом, позивач просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 60 345,00 грн. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як встановлено судом, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за Договором кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року становила 65 205,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 000,00 грн. нарахованих процентах у розмірі 24 705,00 грн. та неустойки в розмірі 13 500,00 грн. 01.10.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №МВ-ТП/2 за яким до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до Відповідача за Договором кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року року на загальну суму 65 205,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 000,00 грн., нарахованих процентах у розмірі 24 705,00 грн, заборгованість за іншими нарахуваннями у розмірі 13 500,00 грн., що підтверджується реєстром прав вимоги від 01.10.2024 до Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року. Відповідач електронний кредитний договір не оспорював, договір в судовому порядку недійсним не визнавався, відтак, такий (відповідно достатті 204 ЦК України) є правомірним, а тому підлягає до виконання. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. П.8.3. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року передбачено, що на момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за цим Договором Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових Траншів за цим Договором після 21.08.2024 року Базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за 1 користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру Денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким Траншем. Згідно п.п.7.2.-7.3 Договору в обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 31.08.2029. З п. 9.1.1.7. Договору встановлено, що у разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, дострокове припинення Договору. Відповідно до п.12.4. Договору кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 547,50 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку ді цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Так, 29.12.2024 року позивач ТОВ «Таліон Плюс» направив відповідачу [PERSON] повідомлення про дострокове розірвання Договору відповідно до п. 9.1.1.7. Договору. Згідно розрахунку заборгованості від 28.12.2024 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Таліон Плюс» за Договором кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року становить 100845,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 27 000,00 грн. нарахованих процентах у розмірі 60345,00 грн. та неустойки в розмірі 13 500,00 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку первинному кредитору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не повернуті, позивач ТОВ «Таліон Плюс» як новий кредитор, який отримав право вимоги до відповідача за договором про відступлення права вимоги, має право вимагати виконання боржником обов`язку з погашення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, оскільки що відповідач належним чином не виконав свого зобов"язання за Договором кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором кредитної лінії №640948936 від 01.08.2024 року станом на 28.12.2024 року в розмірі 87345 гривень 00 копійок. Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VIвстановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно достатті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Звертаючись до суду, позивач згідно вимог ст.134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на професійну правничу допомогу та становить 5000,00 грн. 02.12.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» укладено Договір про надання правової допомоги №5. Згідно умов договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Сторони погодили, що за цим договором Клієнту може надаватись правова допомога в фіксованому об?ємі на постійній щомісячній основі так і разова правової допомоги на виконання певної кількості завдань. Об`єм правової допомоги і періодичність її надання фіксується Сторонами в окремих додатках до цього договору (Додатки та/або Додаткові угоди та/або Реєстри). Згідно п.4.1. Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року правова допомога, що надається Адвокатським об`єднанням, Клієнтом оплачується в розмірі та обсязі погодженому в додатках до цього договору (Додаткових угодах та/або Реєстрах), в гривнях шляхом переказу коштів на рахунок Адвокатського об`єднання та може бути здійснена в будь-який час за надані послуги та в тому числі авансом за надані послуги у майбутньому. Відповідно до п.4.2.-4.4. Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року за результатами надання правової допомоги складається акт приймання- передачі наданих послуг (далі - Акт), що підписується представниками кожної зі Сторін. В Акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість. Акт вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Адвокатському об"єднанню письмові аргументовані заперечення на Акт. В акті, сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість правової допомоги в залежності від обставин та подій. В цьому випадку сторони керуються умовами Акту. Як вбачається з п.7.1. Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року даний договір укладений на строк до 31.12.2026 року. Відповідно до додаткової угоди №86 від 30.12.2024 року до Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» зазначена Додаткова угода (Додаток) визначає порядок оплати Послуг Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у справі Клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 640948936 від року, далі «Справа», згідно Договору. Сторони погодили, що вартість Послуг Адвокатського об`єднання по супроводженню Справи становить: 5000,00 грн., що включає в себе: аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку - 1000 грн.; підготовка та направлення повідомлення Відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога) - 500 грн.; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у даній справі Адвокатським об`єднанням та підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду - 3500 грн. Оплата Послуг згідно Додатку здійснюється Клієнтом протягом 3 (трьох) банківських днів з дня отримання рахунку на оплату Послуг від Адвокатського об`єднання шляхом перерахуванням Клієнтом грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання, що зазначений у реквізитах Договору. Адвокатське об`єднання надає Клієнту акт приймання-передачі наданих Послуг, в якому зазначається зміст Послуг, вартість Послуг, яка підлягає сплаті відповідно до умов Договору та цього Додатку, додаткові витрати, які були понесені Адвокатським об`єднанням понад узгоджену вартість Послуг. 30.12.2024 року між Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» та ТОВ «Таліон Плюс» підписано Акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року, згідно якого сторони погодилися, що Адвокатське об`єднання виконало свої зобов`язання у межах Договору про надання правової допомоги № 5 від «02» грудня 2024 року та Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги у повному обсязі, по Справі, а саме: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій тривалістю 4 години, вартістю 1000,00 грн.; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) тривалістю 2 години, вартістю 500,00 грн.; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмовихта електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду тривалістю 10 годин, вартістю 3 500,00 грн. Всього 5000,00 грн. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 30.12.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» сплачено АО «ЛЮТІ» за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року та додаткової угоди №86 від 30.12.2024 року у справі про стягнення заборгованості у розмірі 5000,00 грн. За наведених обставин, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката. Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 527, 530, 612, 1054 , 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved