Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , терміном 3 місяці з моменту набрання рішення суду законної сили. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у місті Хемніц, Федеративна Республіка Німеччина померла його мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із 1/ 2 частки квартири [ADDRESS] . 16 жовтня 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. від 22.10.2024 року за № 153/02-31 йому було відмовлено у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії, у зв?язку із пропуском встановленого законом строку на прийняття спадщини. Усіма питаннями, пов?язаними із оформленням факту смерті та похованням матері займався особисто. Він не звертався до нотаріальної контори з приводу вступу у спадщину після смерті матері, оскільки у зв?язку зі змінами у законодавстві, він був переконаний, що має достатньо часу для вступу у спадщину, а саме, що на момент воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Окрім того, зважаючи на те, що його мати [PERSON] померла в місті Хемніц, Федеративна Республіка Німеччина, тривалий час він займався належним оформленням документів. Тільки навесні 2024 року при поверненні до України йому стало відомо про вимогу проставлення апостиля на виготовленому свідоцтві про смерть. З цього часу він розпочав займатися цим питанням. Та зміг це робити тільки через знайомих, оскільки не має доступу до офіційних установ Німеччини. Як тільки йому вдалося проставити апостиль на свідоцтві про смерть, виданому 08.09.2023 у Федеративній Республіці Німеччині, він звернувся до нотаріуса. Таким чином, оскільки він з поважних причин пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, у зв?язку зі зміною законодавство яке на момент мого звернення до нотаріуса давало йому змогу прийняти спадщину після завершення бойових дій на території України, вважає, що я має право на визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Теслікової І.І. від 25 листопада 2024 року прийнято до розгляду та\~відкрито провадження\~у справі\~за позовною\~заявою в порядку загального позовного провадження. Запропоновано позивачу та відповідачу скористатися вимогами ст. 178-180, 193 ЦПК України. Ухвалою суду від 23 січня 2025 року клопотання [PERSON] задоволено.\~Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кравченко Наталії\~Сергіївни засвідчену належним чином копію спадкової справи №65/2024, що була відкрита після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 18 березня 2025 року клопотання представника Харківської міської ради про поновлення строку на подання відзиву\~ задоволено. Поновлено строк для подання відзиву. Відзив разом з доданими до нього документами долучено до матеріалів справи. Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовільнити. Представник Харківської\~міської ради\~до суду\~не з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~належним чином,\~про що\~свідчать матеріали\~справи.\~17\~березня 2025\~року до\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~представник відповідача\~просив суд\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог,\~та розглядати\~справу за\~його відсутності.\~Відзив на\~позов обґрунтовано\~тим,\~що до позовної заяви не додано докази, що позивач намагався скористатися наданим йому правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії, які у нього були перешкоди у поданні такої заяви, вищенаведене свідчить про недоведеність поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [INFO] у м.Хемніц Федеративної республіки Німеччина померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] та підтверджено Апостилем країною походження. Апостиль (Гаазька Конвенція від 05.10.1961 року), виданий державою Федеративна Республіка Німеччина, підписаний Земельною дирекцією Саксонія в місті Дрезден, 25 липня 2024 року, за №816/2024. За життя [PERSON] склала заповіт від 12.08.2009, згідно якого спадкодавець зробила розпорядження: належну їй на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин із спадкодавцем підтверджується: копіє свідоцтва про народження де батьками [PERSON] зазначені: батько [PERSON] , мати: [PERSON] , копіє свідоцтва про шлюб згідно якого [PERSON] одружилась з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , копією паспорту [PERSON] . Маючи намір прийняти спадщину позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського МНО Кравченко Н.С., проте, постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кравченко Н.С. №153/02-31 від 22.10.2024 у відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Приписами ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 строк для прийняття спадщини сплинув 25.06.2024. Згідно ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст.1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] пропустив строк на прийняття спадщини через те, що на території України розпочались військові дії. Так,\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу. Окрім того, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року» з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022 Харківська територіальна громада включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року. У подальшому, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Харківську територіальну громаду віднесено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. До теперішнього часу, а саме станом на день розгляду справи Харківська міська громада не виключена з переліку територій, на який ведуться бойові дії. У зв`язку з чим позивач вимушений був покинути своє постійне місце проживання та шукати прихистку в чужих країнах. Крім того, мати [PERSON] померла закордоном та його треба було багато часу для оформлення всіх документів щоб подати документи на оформлення спадщини. Від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] не відмовся. В зв`язку з чим, суд визнає причини пропуску подання заяви позивачем про прийняття спадщини поважними та встановлює додатковий строк для прийнятті спадщини. Окрім того суд зазначає, що строк для подання заяви для прийняття спадщини сплив 25.02.2024, однак апостиль (Гаазька Конвенція від 05.10.1961 року), виданий державою Федеративна Республіка Німеччина, підписаний Земельною дирекцією Саксонія в місті Дрезден, за №816/2024 лише 25 липня 2024 року, тобто після закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини. З копії постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] звернувся до нотаріуса 21.10.2024. Отже, хоча пропуск строку для прийняття спадщини становить сім місяців, проте у сукупності з іншими обставинами справи, вказує наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, пропущено [PERSON] із поважних, незалежних від позивача причин. Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-ц\~від\~28 жовтня 2019 року. Також суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04.03.2020 у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №133/1880/18, провадження № 61-12000св19, які стосуються свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права, що також судом враховується при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved