Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом в якому просять визнати за [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] на праві спільної власності у рівних долях. Вважати підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно на праві спільної власності квартиру за адресою [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ). В обґрунтування позову зазначив, що є співвласниками спірної квартири, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, разом з тим здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно на праві спільної власності на квартиру не можливо у зв`язку з тим, що відсутні відповідні документи, що посвідчує право власності на майно. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивачі не можуть оформити свої права, вони змушена звернутися до суду з даним позовом. На судовому засіданні представник позивачів підтримав вимоги позову, просив їх задовольнити. На судове засідання представник відповідача не з`явився. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. На Квартиру за адрескою [ADDRESS] було набуто право власності згідно Свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1994, виданого Виконкомом Каланчацької селищної ради Херсонської області, яке зареєстроване Каланчацьким БТІ у реєстровій книзі за №355. Також у Позивачів наявний технічний паспорт на Квартиру, у відповідності до якого квартира за адресою [ADDRESS] належить Позивачам і має має загальну площу 63,2 кв.м. і розташована на 1 поверсі 5-ти поверхового будинку. У смт Каланчак у своїй Квартирі до 2022 року Позивачі мешкали звичайним життям, вони працювали, виховувала дітей, робили ремонт у квартирі тощо. У відповідності до домової книги, яка в наявності у Позивачів, то всі Позивачі зареєстровані у Квартирі з 1994 року. З 1994 року по теперішній час Позивачі не реєстрували право власності на Квартиру, оскільки не мали відомостей про наявність державних реєстрів нерухомості та принципи роботи державних реєстраторів. З метою належної державної реєстрації прав, а саме Квартири, 27.09.2024 Позивач 1 звернулася до Відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Одеської міської ради із відповідними документами. 02.10.2024 за № 75339605 державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] ухвалено рішення зупинення розгляду заяви, оскільки відсутні відомості в єдиних та державних реєстрах, а саме відсутня довідка з БТІ. Державним реєстратором направлено запит до БТІ. Так, 08.10.2024 року ухвалено рішення №75434715 про відмову в проведенні реєстраційних дій та у зв`язку з неможливістю підтвердження прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року проведення державної реєстрації права власності не має можливим. Підставою для відмови є той факт, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, що і стало підставою для звернення до Суду із цією позовною заявою. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. \~ \~ \~ \~ Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останнім. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підставою звернення позивачів до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачам, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачами в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які на законних підставах володіють належним їм нерухомими майном, проте не можуть це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачами судового збору суд покладає на позивачів, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved