Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

З Фрунзенського районного суду м. Харкова 16.11.2023 надійшла позовна заява позивача, в якій вона просить поновити її батьківські права стосовно сина - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] позивач народила дитину - сина [PERSON] 18.11.2011 заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова по справі №2033/2-1783/11 позивач була позбавлена батьківських прав стосовно сина. З вказаного рішення вбачається, що підставою для позбавлення батьківських прав було те, що позивач залишила сина батькові [PERSON] та пішла у невідомому напрямку. Проте, як встановлено судом, на той час позивачу та її чоловіку не було де мешкати, вона поселилася у свого батька разом з дитиною. Оскільки у позивача склалися неприязні стосунки з співмешканкою батька - відповідачем [PERSON] , у серпні 2010 року позивач пішла з дому та хотіла взяти дитину з собою, але забирати сина було нікуди, вона не мала житла та коштів для існування. Тому вона була вимушена залишити дитину у батька до того часу, як знайде житло та працевлаштується. Проте це не відбулося, оскільки у період з 11.11.2011 по 24.08.2015 позивач знаходилася під слідством та відбувала покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.06.2012 за ст. 307 ч.2, ст. 71 КК України. Таким чином позивача було позбавлено батьківських прав та опікуном над її сином призначено батька позивача - [PERSON] . Більше до сина позивач не приїжджала, оскільки [PERSON] наполягав на тому, що це зашкодить дитині, оскільки позивача довго не було. На сплаті аліментів він не наполягав. У 2022 році позивач довідалася, що її батько [PERSON] помер. Позивач розуміла, що у сина відсутній опікун та звернулася до служби у справах дітей з проханням повідомити про долю дитини та чи призначено опікуна. З листа від 30.09.2022 їй стало відомо, що опікуном призначено відповідача. Позивач розуміла, що одразу подавати на відновлення батьківських прав не раціонально, оскільки син її зовсім не знає та може отримати психологічну травму. Тому позивач спочатку знайшла контакти сина та почала налагоджувати контакт; вони довго спілкувалися, позивач допомагала йому матеріально, оформивши на його ім`я карту, дарувала подарунки. 15.08.2023 син подзвонив і почав скаржитися на недобропорядну поведінку опікуна (він і раніше скаржився, проте зараз все взагалі вийшло за рамки моралі). Як з`ясувалося опікун постійно вживає алкогольні напої, б`є дитину. Дитина погано навчалася, почала палити, керує автомобілем, хоча не має водійського посвідчення. Тобто відповідач зовсім не займається вихованням дитини. Позивач вважає, що опікун не справляється зі своїми обов`язками. Так син звернувся до позивача з проханням забрати його до себе. Позивач декілька разів зверталася до Служби у справах дітей з приводу ситуації, яка склалася, проте їй відповідач, що необхідно діяти відповідно до норм законодавства. Крім того син повідомив, що відповідач та начальник служби у справах дітей Гончар С.О. погрожували йому, що якщо він не припинить спілкування з матір`ю, то його відправлять до дитячого будинку. Оскільки така поведінка опікуна неприпустима, вона неналежно виконує свої обов`язки щодо виховання дитини, опускається до шантажу, крім того син сам виявив бажання проживати з матір`ю, то необхідно відновити батьківські її права. Крім того з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, на території м. Харкова та Харківської області знаходитися небезпечно, син постійно знаходиться у небезпеці. Позивач у зв`язку з воєнним станом виїхала до безпечної країни - Ірландії, де зараз і мешкає. Отже в разі відновлення батьківських прав, дитина перебуватиме у безпеці разом з позивачем. На даний час позивач має житло, постійних дохід, має бажання і можливість виконувати батьківські обов`язки належним чином, утримувати дитину матеріально, не вживає алкогольні напої та наркотичні речовини. Позивач вважає, що поновлення її батьківських прав не суперечитиме інтересам дитини, у зв`язку з чим звернулася до суду з відповідним позовом. Служба у справах дітей по Немишлянському району ДССД ХМР надала пояснення, з яких вбачається, що позивачу [PERSON] були надані чіткі та обґрунтовані відповіді на вхідні заяви. Опікун [PERSON] та дитина [PERSON] мешкають на території Чкаловської (нині Пролісненської) селищної ради, тому питання про обстеження умов проживання та перевірки дитини наразі не відноситься до Служби у справах дітей по Немишлянському району ДССД ХМР, оскільки не є їх територіальною компетенцією. Крім того суд зазначає, що 24.09.2024 від позивача надійшла заява про затвердження мирової угоди - заява на укладення мирової угоди (т.1 а.с.225-232), в якій позивач після ознайомлення з матеріалами справи, зрозуміла, що її син не бажає, щоб вона ініціювала відновлення у батьківських правах та спілкуватися з нею. їй стало відомо, що це його бажання виникло із небажання залишитися у дитячому будинку, оскільки відповідачем було йому пояснено, що поки буде тривати процес виконання рішення (у разі задоволення позовних вимог) йому доведеться деякий час знаходитися у державному дитячому будинку. Також з наданих матеріалів вона зрозуміла, що в її дитини є захворювання - синдром лікворної гіпертензії, ФОВ. Синдром лікворної гіпертензії головного мозку - це підвищення тиску всередині черепа, що визначається силою впливу ліквора (спинномозкової рідини) на тканини мозку. При його збільшенні у людини з 'являються такі ознаки, як нечіткість зору, головні болі, запаморочення, млявість. Коли внутрішньочерепний тиск істотно перевершує дані загальновизнаних мірок, то це вважається ознакою будь-якої значної патології в організмі, наприклад, мозкового крововиливу або пухлини головного мозку. Отже, враховуючи перелічені обставини, вона розуміє, що у в першу чергу вона повинна діяти в інтересах дитини. Тому вважає за потрібне запропонувати мирову угоду у вигляді встановлення порядку спілкування з дитиною. Отже, вважаю що встановлення порядку спілкування з дитиною буде краще, оскільки таким чином вона не буду здійснювати тиск на сина. А також це дасть можливість поступово зблизитися з ним. Також при встановленні порядку спілкування це наддасть змогу подорожувати дитині у туристичних та оздоровчих цілях. Та головне, враховуючи, що в її сина є певний діагноз, це дасть змогу здійснити йому обстеження у Європейських лікарнях та можливість пройти лікування в Європі за потреби. Крім того, на даний час в у зв`язку з агресією російської федерації проти України на всій території України було оголошено воєнний стан. Звернула увагу, що наразі її син мешкає у безпосередньої близькості до бойових дій, та Харківська область потрапляє під постійні обстріли агресора. Також, Відповідач-опікун вже достатньо не молода жінка та ще раніше мала деякі проблеми зі здоров`ям (знає, оскільки деякий час мешкала з батьком та нею) та у зв`язку з постійним стресом у зв`язку з бойовими діями, вважаю що стан здоров`я скоріш за все може погіршитися. Тому саме встановлення порядку спілкування з дитиною це найкращій вихід з цієї ситуації, оскільки в дитини буде змога звернутися до знайомої людини у разі настання негативних наслідків у результаті перелічених вище обставин. Додано і текст мирової угоди із зазначенням предмету договору, графік спілкування, обов`язки сторін, утримання, заключні положення. У судовому засіданні 08.04.2025 судом встановлено, що відповідач ознайомилася із мировою угодою, проте не бажає укладати мирову угоду. Позивач 11.02.2025 через систему «Електронний суд» надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі за наявними матеріалами, позовні вимоги та мирову угоду підтримує. [PERSON] 16.05.2025 надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не визнала позовні вимоги в повному обсязі, заперечувала проти їх задоволення. Представник служби у справах дітей Пролісненської селищної ради 16.05.2025 надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Служба у справах дітей по Немишлянському району ДССД ХМР надала заяву про розгляд справи без їх участі, просили ухвалити рішення на розсуд суду з урахуванням житлових та майнових прав дитини. В матеріалах справи наявна заява Служби у спарвах дітей Чугуївської РДА про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, заперечень не мають.. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у м. Харків народився [PERSON] , батьками якого записано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіє. Свідоцтва про народження від 08.09.2017 (т.1 а.с.12). До суду надано копію ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.10.2011 по справі №2033/1-1783/11, роздруковану з ЄРСР (без зазначення учасників), за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном, стягнення аліментів, третя особа Служба у справах дітей Фрунзенського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (т.1 а.с.17-18), згідно якої провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном, стягнення аліментів закрито. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 по справі №2033/2-1783/11 за заявою [PERSON] про скасування заочного рішення від 18.11.2011 по справі за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа служба у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (т.1 а.с.13-16) заяву про скасування заочного рішення залишено без задоволення, роз`яснено право на оскарження. З веб порталу «Судова влада» встановлено коло учасників по справі №2033/2-1783/11 (т.2 а.с.10), згідно якого позивач: [PERSON] , відповідач: [PERSON] [INFO] у м. Чугуїв, харківської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 01.08.2023 (т.1 а.с.19). З копії листа Служби у справах дітей Чугуївського РВА №01-26/13 від 30.09.2022 (т.1 а.с.20), адресованого [PERSON] , вбачається наступне: на її звернення від 15.08.2022 адміністрація повідомляє, що відповідно до рушення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.11.2011 вона позбавлена батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] ; опікуном над дитиною призначено [PERSON] , який помер [INFO] ; відповідно до рішення Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 17.01.2022 опікуном над дитиною призначено [PERSON] , з якою дитина на даний час проживає на території Чкаловської територіальної громади. Надано до суду і копію звернення [PERSON] від 15.08.2023(т.1 а.с.21-22), в якому вона просила повідомити чи може вона стати опікуном на сином, просила надати перелік необхідних документів, задала питання щодо строків передання дитини матері. Листом Департаменту служб у справах дітей - Служби у справах дітей по Немишлянському району від 31.08.2023 №05-22/742/23 (копія т.1 а.с.23) [PERSON] роз`яснено право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. 30.08.2023 [PERSON] звернулася із заявою (копія т.1 а.с.24-25) про проведення перевірки стосовно посадової особи - начальника служби у справах дітей Чкаловської селищної ради щодо її бездіяльності, яка наражає малолітню дитину на небезпеку та вжиття заходів по захисту прав та інтересів [PERSON] за факто неналежного виконання опікуном [PERSON] своїх обов`язків стосовно дитини. Листом Департаменту служб у справах дітей - Служби у справах дітей по Немишлянському району від 05.09.2023 №05-22/749/23 (копія т.1 а.с.26) позивачу повідомлено, що з приводу викладеного у її зверненні зроблено запит до Служби у справах дітей за місцем проживання дитини. Згідно копії листа Служби у справах дітей Чугуївської РВА від 27.09.2023 №01-31/91 (копія т.1 а.с.27) позивачу повідомлено про неможливість [PERSON] приїхати до неї у країну Євросоюзу у зв`язку з тим, що вона позбавлена батьківських прав; роз`яснено право звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. 10.09.2023 позивач звернулася із заявою до Служби у справах дітей по Немишлянському району (копія т.1 а.с.28-29) з проханням здійснити перевірку умов її проживання та скласти висновок щодо доцільності поновлення її батьківських прав, в якій крім того повідомила, що наразі проживає в Ірландії. Згідно копії відповіді Служби у справах дітей по Немишлянському району ДССД ХМР №05-22/845/23 від 21.09.2023 (т.1 а.с.30) позивача повідомлено, що обстеження умов проживання службою проводиться на території Немилянського району м. Харкова. 25.09.2023 позивач звернулася із заявою до Агентства дитини та родини [PERSON] (копія т.1 а.с.101 - переклад українською, т.1 а.с.102-103 - англійською мовою) з проханням щодо надання акту (довідки) про обстеження умов проживання. Згідно копії відповіді Органу у справах дітей та сім`ї від 23.10.2023 (т.1 а.с.105 - переклад українською мовою, т.1 а.с.104 - англійською мовою) [PERSON] роз`яснено, що для проведення відповідних дій необхідний відповідний запит Центрального орагу влади України відповідно до Гаазької конвенції 1996 року. Позивачем надано копію ліцензійної угоди про надання тимчасового житла від 04.08.2023 (т.1 а.с.31-34 - переклад українською мовою, т.1 а.с.35-38 - англійською мовою), укладеної між [PERSON] та [PERSON] , щодо надання останній дозволу на надання житла на обмежений період часу щодо житла за адресою: [ADDRESS], на строк 6 місяців. Згідно копії довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №275556 від 30.03.2020 (т.1 а.с.39-40) [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.04.2020 по 01.04.2022 як інваліду дитинства. Згідно довідки про платежі, які отримала пані [PERSON] у період з 29.08.2022 по 29.08.2023 (т.1 а.с.42-43 - переклад українською мовою, т.1 а.с.41 - англійською мовою) остання отримала дохід у сумі 12648.01 євро. Згідно копії листа [PERSON] від 05.09.2023 (т.1 а.с.48 - переклад українською мовою, т.1 а.с.47 - англійською мовою) заявник повідомляє, що 04.08.2023 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] переселені у його помешкання за адресою: [ADDRESS]. Крім того повідомив, що у помешканні є вільна кімнати для [PERSON] , [INFO] , ті заявник із задоволення прийме дитину за вказаною адресою. Згідно копії витягу з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» (т.1 а.с.50) [PERSON] , [INFO] , станом на 16.06.2023 на території України не перебуває та є особою, яку 17.08.2011 Червонозаводським районним судом м. Харкова засуджено за ч.1 ст. 309 до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України - звільненої з випробуванням строком 1 рік; 27.06.2012 Комінтернівським районним судом м. Харкова засуджено за ч.2 ст. 307, ст. 69, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Відомості про звільнення до МВС не надходили. Згідно листа бакалавра акушерства та гінекології, бакалавра медицини, бакалавра хірургії, члена Ірландського коледжу лікарів загальної практики доктора [PERSON] від 19.04.2023 (т.1 а.с.51а - переклад українською мовою, т.1 а.с.51 - англійською мовою) щодо [PERSON] проведено спостережний тест на вживання наркотичних речовин, який включав 20 заборонених препаратів, тест показав негативний результат, [PERSON] не демонструвала поведінку, спрямовану на пошук наркотиків, а також ніколи не демонструвала жодних морфологічних ознак вживання наркотиків; протягом всього часу пацієнтка була зразковою пацієнткою з усіма знаннями та навичками, необхідними для того, щоб бути турботливою та відповідальною матір`ю. Згідно копії пояснень [PERSON] від 02.10.2023 (т.1 а.с.53) на прохання [PERSON] (подруги його дружини) він 30.05.2023 на ім`я [PERSON] відправив подарунок - телефон марки TCL40SE. Згідно копії довідки про наявність рахунку від 04.10.2023 АТ «УніверсалБанк» (т.1 а.с.54) клієнт [PERSON] відкрила дитячу картку № [NUMBER] . Надано до суду і скрин-шоти переписки з абонентом «[PERSON]» (т.1 а.с.55-57) від 28.12 (рік не зазначено) щодо прохання останнього про переказ коштів на купівлю монітора. З переписки вбачається, що « [PERSON] » просить перекази йому кошти у сумі 1300.00 грн. на купівлію монітора, сторони домовилися, що кошти будуть переказані «[PERSON]», а щодо їх джерела « [PERSON] » повідомить « [PERSON] », що накопив. Також вбачається, що кошти « [PERSON] » надійшли, вони пішли їх знімати та зняли. Надано і копії квитанцій про зарахування з карти [PERSON] на дитячу картку № [NUMBER] коштів: від 20.04.2023 у сумі 250.00 грн. (т.1 а.с.58), від 10.04.2023 у сумі 200.00 грн. (т.1 а.с.59), від 15.03.2023 у сумі 150.00 грн. (т.1 а.с.60), від 01.03.2023 у сумі 100.00 грн. (т.1 а.с.61), від 24.02.2023 у сумі 1000.00 грн. (т.1 а.с.62), від 21.02.2023 у сумі 150.00 грн. (т.1 а.с.63), від 14.02.2023 у сумі 250.00 грн. (т.1 а.с.64), від 17.01.2023 у сумі 500.00 грн. (т.1 а.с.65), від 11.01.2023 у сумі 300.00 грн. (т.1 а.с.66), від 10.01.2023 у сумі 200.00 грн. (т.1 а.с.67), від 11.02.2023 у сумі 100.50 грн. (т.1 а.с.68), від 01.04.2023 у сумі 1105.53 грн. (т.1 а.с.69), від 05.04.2023 у сумі 300.00 грн. (т.1 а.с.70). Згідно копії відповіді щодо адреси реєстрації від 17.11.2023 (т.1 а.с.86/2) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказане домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.08.2008 (копія т.1 а.с.165-166, зареєстрований з Державному реєстрі правочинів 19.08.2008 - копія витягу з Державного реєстру правочинів від 19.08.2008 №6394056 - т.1 а.с.167). Вказане підтверджується також копією реєстраційного посвідчення Чугуївського МБТІ від 23.08.2008 (т.1 а.с.168). Крім того, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.08.2008 (копія т.1 а.с.169-170 + витяг з Державного реєстру правочинів №6394416 від 19.08.2008 т.1 а.с.171) [PERSON] належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 05.12.2023 (т.1 а.с.135-136) [PERSON] , [INFO] , має статус дитини позбавленої батьківського піклування, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , там же і зареєстрований, проживає з опікуном [PERSON] , [INFO] , безробітна, батько записаний на підставі ч.1 ст. 135 СК України; встановлено: відсутність фізичних та поведінкових ознак, які б свідчили про жорстоке поводження, насильство; опікун може налаяти дитину, дитину не б`ють, дитина постійно перебуває вдома, дитина алкоголь не вживає, відсутні ознаки вживання алкогольних речовин в сім`ї, стан здоров`я дитини задовільний, дитина доглянута, охайна, одягнута за сезоном, дитину просять допомагати по господарству, не залучають до тяжкої роботи, дитина почуває себе добре, опікун постійно перебуває вдома, опікун не має ознак дії речовин, твереза, поведінка опікуна нормальна, адекватна, житлово-побутові умови добрі, помешкання пристосоване до проживання (житловий будинок, 3 кімнати, вітальня, кухня, газифікований, з усіма зручностями, дитина має власну кімнату). До акту додано фотографії (т.1 а.с.137-146). Згідно копії довідки Чкаловського ліцею від 19.12.2023 №01-14/79 (т.1 а.с.147) [PERSON] навчається у Чкаловському ліцеї Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області. Надано і характеристику (копія т.1 а.с.148), згідно якої [PERSON] володіє навчальним матеріалом на середньому рівні, навчається в повну міру своїх можливостей, має довільну зорову та слухову пам`ять, має особливий нахил до предметів природничого циклу, фізично розвинений, бере участь у суспільно-корисній праці, доручення виконує вчасно та добросовісно, вміє оцінити ситуацію і знайти правильний вихід з неї, товариський, емоційний, самостійний, самокритичний, не піддається чужому впливу, користується повагою однокласників, має багато друзів, батьки (опікуни) виконують свої обов`язки сумлінно. Надано і копію декларації №0001-НК31-77АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (т.1 а.с.149) щодо [PERSON] , [INFO] ; копію розрахунку заборгованості по ВП [NUMBER] по примусовому виконанню виконавчого листа №2-19379 від 26.02.2012 Фрунщенським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на утримання [PERSON] аліментів (т.1 а.с.150-151), згідно якого станом на 30.12.2023 заборгованість по аліментам становить 263165.81 грн. + 131582.90 грн. - штраф по аліментам за несплату +виконавчий збір 26316.81 грн. + 300.00 грн. витрати виконавчого провадження. Згідно копії довідки №17 від 16.02.2024 КП «ЦПМСД» Чкалвоської селищної ради (т.1 а.с.173) [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом сімейного лікаря амбулаторної загальної практики сімейної медицини смт. Чкаловське (нині Пролісне), перебуває на диспансерному обліку з діагнозом - синдром лікворної гупертензії, ФОВ; спостерігається оікарем неврологом та кардіологом ЦЛ м. Чугуїв; при гострих захворюваннях відвідує ЗПСМ смт. Пррлісне, де проводить огляд сімейний лікар та призначає лікування; з 2010 року і по теперішній час мати [PERSON] оздоровленням та лікуванням дитини не займалася, амбулаторію не відвідувала; вихованням, лікуванням та оздоровленням дитини з 2010 року по теперішній час займається [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] від 19.12.2023 (т.1 а.с.134) він бажає залишатись з опікуном [PERSON] , з біологічною матір`ю спілкуватись не бажає. У судовому засіданні 26.11.2024 було допитано [PERSON] , в присутності психолога [PERSON] , за участю представника Служби у справах дітей Пролісненьскої селищної ради Гончар С., відповідача [PERSON] , який повідомив, що відповідача у справі він називає мамою, свою біологічну мати він фактично не знає, кілька разів спілкувався із нею по телефону. Вказував, що мама [PERSON] завжди ставилась до нього добре, забезпечувала всім необхідним для життя, розвитку та навчання, ніколи не вчиняла жодних протиправних дій стосовно нього. наведене в позовній заяві не відповідає дійсності. Зазначив, що позивач дійсно переводила йому гроші для придбання гаджетів, це була її ініціатива. Вона також повідомлчяла, що хоче вивезти його закордон, але він цього ніколи не хотів. на теперішній час позивач із ним не спілкується, чому - він не знає. Неповнолітній свідок [PERSON] повідомив, що бажає й далі мешкати зв своїм опікуном, а не із біологічною матір`ю, яку він не знає, яка не цікавилась ним все його життя. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У ч.ч. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У ст. 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї ; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Кожна дитина за нормами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09). Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Так, з врахуванням думки самої дитини - [PERSON] , який станом на момент висловлення своєї думки з приводу позовних вимог (26.11.2024) досяг 14-річного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки на думку суду поновлення батьківських прав суперечитиме, перш за все, інтересам самої дитини. Судом встановлено, що позивач більше одинадцяти років не цікавилася життям, здоров`ям, розвитком та інтересами свого сина, не надала до суду належних та допустимих доказів реальної можливості забезпечення належного рівня матеріального та духовного розвитку дитини, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, не підтримує та не намагається підтримувати будь-який зв`язок, спілкування із сином. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: dismissed