Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

1.Описова частина. Зміст позовних вимог. У листопаді 2024 року позивач, [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно рішення Вищої ради правосуддя № 2584/0/15-24 від 29.08.2024 внаслідок припинення роботи Селидівського міського суду Донецької області з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, який продовжено до 07 серпня 2025 року, подала до суду цю заяву, пред`являючи позов до ТОВ «Укрцентраль» на предмет стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок загибелі на виробництві [PERSON] , по 1 000 000 грн.. Позов обґрунтовано тим, що чоловік позивача [PERSON] перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрцентраль», в період з 09 жовтня 2019 року до 05 серпня 2021 року, і працював гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 05 серпня 2021 року у результаті нещасного випадку, який відбувся на горизонті 815 ПрАТ «ШУ Покровське» де стався вибух, в результаті якого було травмовано 10 чоловік та 6 з них було направлено до опікового відділення «Міської лікарні №3» м. Краматорськ Донецької області, серед цих осіб перебував її чоловік. Внаслідок нещасного випадку на виробництві, чоловік отримав опік полум`ям ІІІА-ІІІБ ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок на площі 60% від загальної поверхні тіла, через які настала його смерть [INFO] . На момент смерті чоловіка позивач перебувала вже на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами з 02 серпня 2021 року. 16 жовтня 2021 року вона від шлюбу з [PERSON] народила доньку - [PERSON] . Трагічні події у зв`язку з загибеллю чоловіка припали на час виношування їхньої спільної дитини, а тому, психологічний стан її був загострений вдвічі. Під час перебування на обліку в жіночій консультації у неї були відповідні скарги на психологічне нестабільне самопочуття, у зв`язку з чим їй було призначено заспокійливі препарати та зроблені відповідні записи в обмінну карту. Через погіршення психологічного стану позивач звернулась додатково до лікаря-психіатра та в подальшому проходила психологотерапію з психологом. Також зазначає, що після втрати чоловіка, їй довелось працювати будучи вагітною та продовжити роботу не виходячи у декретну відпустку. Народжена дитина залишилась без батька і ніколи не відчує ні опіки, ні турботи, ні підтримки батька, що вкрай негативно впливатиме на розвиток дитини. Позивач зверталась до відповідача із заявою про надання їх фінансової допомоги, у зв`язку із загибеллю на підприємстві чоловіка і батька новонародженої дитини, однак відповіді та компенсації від відповідача не отримала. Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач вважає, що загибель чоловіка, є трагічною подією, що стала важким випробуванням і поштовхом до вимушеної перебудови свого життя її та її дитини. Після смерті чоловіка вона змушена вчитися жити без його підтримки, розраховувати лише на себе, а донька ніколи не відчує батьківської любові та виховання. На плечі позивача лягли всі турботи по забезпеченню та вихованню дитини, яка залишилась без батька. У зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. Стислий виклад позицій учасників справи у заявах по суті справи. 06 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Самодерженкової Т.О., надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав повністю, заперечуючи проти доводі позивача тим, що вина відповідача у нещасному випадку, внаслідок якого загинув чоловік позивачки, не доведена, оскільки відповідач не здійснював роботи, які призвели до вибуху, у зв`язку з чим недоведений причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою посадових осіб відповідача та нещасним випадком із загибеллю [INFO] чоловіка позивачки ПК 0+5 північного польового конвеєрного штреку гор. 815 ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське", натомість комісією з розслідування нещасного випадку встановлена вина осіб, які безпосередньо проводили роботи в штреку. Крім того, на виконання гірничих робіт 01 березня 2019 року між відповідачем та ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» був укладений договір № 152, та затверджений наказ про спільну роботу № 5/27/01CII від 01 липня 2021 року умовами яких встановлені роботи, які виконувало ТОВ «Укрцентраль» і до цих робіт не входило виконання вибухових робіт, тому відповідальність за нещасний випадок має нести ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»». Також позивачкою не доведений заявлений розмір моральної шкоди належними та допустимими доказами, оскільки рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди не може бути джерелом збагачення позивача, і має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер, тому зважаючи на те, що ні наявність, ні ступень вини відповідача не були встановлені компетентним органом, розмір відшкодування моральної шкоди без урахування ступеню вини відповідача, суперечить вимогам діючого законодавства України, на підставі чого представник відповідача наполягала на відмові у позові. 15 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від позивача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій на спростування аргументів відповідача навела міркування про те, що відповідач маніпулює твердженнями про втрату усієї документації через повномасштабне вторгнення, так як відповідач мав юридичну адресу в м. Маріуполь, фактично здійснювавши діяльність у м. Покровськ, Шахтарського мікрорайон, буд.23, де з початку повномасштабного вторгнення і перереєстрував свою юридичну адресу. Вказану адресу вона самостійно відвідувала їх офіс самостійно та бачила, що відділ кадрів, документи та керівництво знаходились там. Крім того, відповідач також фігурує у кримінальному провадженні №12021052410000463 де вона є потерпілою та яке порушено за фактом аварії в наслідок якої загинув її чоловік. Відповідач був зобов`язаний надати пояснення, свідчення по зазначеній справі, також робились виїмки документів на підприємстві, які знаходились у слідчих Покровського РВ ГУНП України у Донецькій області, всі слідчі дії було розпочато до повномасштабного вторгнення. Позивач наголошує на тому, що її чоловік та ТОВ «Укрцентраль», тобто відповідач, перебували у трудових відносинах з 09 жовтня 2019 року. Також позивач зазначила, що обґрунтування розміру відшкодування моральної шкоди їй та дитині підтверджується висновком експерта №02/24 за результатами якого, заявлена нею сума компенсації є цілком обґрунтованою та не розглядається нею як спосіб збагачення або отримання якоїсь фінансової користі, а є дійсно важливою складовою для відновлення психологічного стан, кошти будуть потрібні дитині для відновлення її психологічного здоров`я у зв`язку з втратою батька. 19 лютого 2025 року через канцелярію суду надійшли пояснення представника третьої особи без самостійних вимог за довіреністю [PERSON] в яких зазначає, що малолітня дитина втратила своє право виховуватись в повній родині, бачитися та спілкуватися з рідним (біологічним) батьком, відчувати з його боку любов, турботу, підтримку. Батьки є основними джерелами підтримки та стабільності в житті дитини. Відсутність батьківської уваги та піклування може призвести до розладу розвитку дитини, включаючи проблеми зі сприйняттям емоцій, формування соціальних навичок та встановленням здорових міжособистісних відносин. З метою попередження проявів негативних наслідків психічного стану дитини, надання допомоги в формуванні особистості та встановленні емоційного зв`язку, потрібне раннє втручання кваліфікованих спеціалістів з дитячої психології, що нестиме за собою грошові витрати. Не менш важливим є і належне матеріальне забезпечення потреб малолітньої особи. Адже за наявності обох батьків діти набувають більшої можливості, наприклад, додатково розвивати свої здібності, займатися в гуртках, спортивних секціях, мовних клубах тощо. Просила врахувати для дитини якнайкращі інтереси та у прийнятті рішення поклалась на розсуд суду. Інші заяви по суті справи сторонами та третьою особою не подавалися. Позиції учасників справи в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені нею в своїх та в інтересах малолітньої дитини вимоги з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконфренції позов не визнала повністю з наведених у відзиві на позовну заяву підстав та просила відмовити у позові в повному обсязі. Третя особа, будучин належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання представника. Також просила проводити розгляд справи без її участі. Заяви, клопотання з процесуальних питань. 15 січня 2025 року позивачка подала клопотання про залучення до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування на захист інтересів дитини. Інших заяв, клопотань з процесуальних питань не надходило. Процесуальні дії у справі. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 02 грудня 2024 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у сприянні у збиранні доказів сторонам. Ухвалою суду від 21 січня 2025 року залучено до участі у справі орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. Ухвалою суду від 21 лютого 2025 року підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. 2.Мотивувальна частина. Суд, дослідивши зібрані докази, заслухавши усні пояснення позивача та представника відповідача, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із повним задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , виданого 31 березня 2017 року Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, долучене до матеріалів справи в копії (а.с.7). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилася [INFO] [PERSON] , про що Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 21 жовтня 2021 вчинений актовий запис № 244 та цього ж дня видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , долучене до матеріалів справи в копії (а.с.14). [PERSON] з 09 жовтня 2019 року по 05 серпня 2021 року працював на посаді гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті в ТОВ «Укрцентраль», що підтверджується записами під №№ 9, 10 у трудовій книжці [NUMBER] , долученій до матеріалів справи в копії (а.с. 19-23). [INFO] [PERSON] помер у віці 29 років, про що Селидівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вчинено актовий запис № 837 та 12 серпня видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 18). За даними довідки про причину смерті (до форми №106/ о №274) [PERSON] помер [INFO] , внаслідок опіку полум`ям ІІІА-ІІІБ ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, обох верхніх та нижніх кінцівок на площі 60% від загальної поверхні тіла (а.с. 31). Згідно висновку судово-медичної експертизи № 260 від 29 серпня 2021 року, проведеної Краматорським відділенням СМЕ на підставі постанови слідчого Покровського РУП ГУНП в Донецькій області у кримінальному провадженні № 12021052410000463, смерть [PERSON] настала [INFO] , внаслідок наведених у висновку термічних опіків полум`ям вибуху ІІІа-ІІІб ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба обох верхніх та нижніх кінцівок на площі 60% від загальної поверхні тіла з розвитком опікової хвороби в стадії токсемії та поліорганної недостатності (а.с.27-30). Актом форми Н-1/П розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що сталася 31 липня 2021 року о 04 год. 15 хв., затвердженим в.о. голови Державної служби України з питань праві 30 грудня 2021 року, визнано груповий нещасний випадок зі смертельними наслідками, що стався 31 липня 2021 року о 04 год. 15 хв. в головному конвеєрному штреку блоку 10 ПрАТ «ШУ «Покровське» з працівниками ПрАТ «ШУ «Покровське» та ТОВ «Укцентраль» під час проведення робіт в північному польовому конвеєрному штреку гор. 815 м. таким, що пов`язаний з виробництвом. Кількість потерпіли- 10 осіб, з них шість осіб - із смертельним наслідком. Серед загиблих потерпілих внаслідок групового нещасного випадку на виробництві - [PERSON] (а.с.32-76). 31 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості під № №12021052410000463 за фактом надходження 31 липня 2021 року до чергової частини Покровського РУП ГУНП в Донецькій області телефоном повідомлення з ДСНС про те, що 31 липня 2021 року о 05 годині 12 хвилин на північному польовому конвеєрному штреку, на горизонті 815 ПАТ «ШУ «Покровське», яке розташоване за адресою: Донецька область, Покровський район, смт. Удачне, стався вибух, в результаті якого 10 гірників, яких наразі госпіталізовано до КНП «Покровська КЛІЛ» Покровської міської ради Донецької області з опіками різного ступеню тяжкості (а.с.86). Станом на день розгляду справи досудове розслідування триває. (т.2 а.с.38). За даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого - [PERSON] , у останньої вагітність І, 40-41 тиждень. Пологи одноплідні, розродження за допомогою вакуум екстракції плода. Пологи та розродження утруднені порушенням частоти серцебиття плода. Один живий плід. Епізіотомія, епізіоррафія. Вакуум екстракція плода. Загальна анестезія. Анемія середнього ступеню. Суп.: лівобічна пневмонія (а.с.87-90). За даними консультаційного висновку спеціаліста - психіатра КНП «Селидівська ЦМЛ Селидівської міськоїради» форми № 028/о від 11 вересня 2021 року у [PERSON] діагностовано розлад адаптації внаслідок загибелі чоловіка на виробництві 05 серпня 2021 року (а.с.97-98). [PERSON] перебувала на лікарняному з 02 серпня 2021 року по 06 грудня 2021 року у зв`язку з вагітністю та пологами, що підтверджується листком непрацездатності серії АЛЗ №880014 виданим 27 серпня 2021 року (а.с.99). Відповідно до висновку експерта Бюро психологічних досліджень №02/24 від 03 червня 2024 року за результатами психологічної експертизи, проведеної судовим експертом Рудаковою В.Ю., яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, за заявою [PERSON] відповідно до ст. ст. 101, ч.1 ст. 128 КПК України за матеріалами кримінального провадження № 12021052410000463, встановлено, що ситуація, що досліджується (смерть чоловіка підекспертної - [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві, де працював останній) є психотравмувальною для [PERSON] . [PERSON] завдані страждання (моральна шкода) за умов відповідної події. [PERSON] завдані страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується. Попередній орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених [PERSON] становить 2 000 000 (два мільйони) гривень (а.с.114-137). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, які і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладено на власника або на уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згідно зі статтею 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності. Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»). Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»). Згідно зі статтею 27 Закону України «Про охорону праці» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) нормативно-правові акти з охорони праці - це правила, норми, регламенти, положення, стандарти, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання. Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина перша статті 160 КЗпП України). Конституційний Суд України визнав, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008). Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством. Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності вони виникають, підпадають під регулювання Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства України. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі. Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Положеннями статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині першій статті 1167 ЦК України визначено загальні умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди. У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Проте умови виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені у статті 1167 ЦК України. Таким чином, вирішення питання про наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі статті 1167 ЦК України. Саме таких висновків дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи. Як встановлено судом на підставі безпосередньо досліджених доказів, в тому числі акту форми Н-1/П від 20 грудня 2021 року, нещасний випадок стався на виробництві під час виконання працівником ТОВ Укрцентраль» [PERSON] своїх трудових обов`язків. Як видно з акту форми Н-1/П груповий нещасний випадок 31 липня 2021 року стався саме на виробництві та не з причин будь-яких порушень потерпілого працівника ТОВ «Укрцентраль» [PERSON] , а з причин порушення вимог ст.ст. 13,14, 21 Закону України «Про охорону праці» посадовими особами ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» та ТОВ «Укрцентраль», серед яких гірника очисного забою, на посаді якого працював [PERSON] відсутній. Ураховуючи, що вид діяльності працівника, який характеризується достатнім ступенем шкідливості та небезпечними умовами праці, призвів до виробничого ризику у вигляді ушкодження здоров`я, що потягло смерть працівника при виконанні своїх трудових обов`язків, тому незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці призвело до нещасного випадку на виробництві та в подальшому смерті сина позивача. Наявність акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 та проведення робіт працвником саме на виконання трудових обов`язків й настання нещасного випадку під час такого виконання робіт, свідчать про те, що особою, яка допустила порушення, в тому числі і обов`язку з контролю за додержанням працівником вимог нормативних актів про охорону праці, є власник підприємства. Таким чином установивши, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Укрцентраль», роботодавцем направлено вказаного працівника на виконання робіт у вибої північного польового конвеєрного штреку гор.815, нещасний випадок, який стався з [PERSON] під час виконання трудових обов`язків внаслідок якого він помер, пов`язаний з виробництвом, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на ТОВ «Укрцентраль» обов`язку по відшкодуванню позивачу як дружині і співпозивачу як дитині загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України. Доводи представника відповідача про те, що ТОВ «Укрцентраль» не є належним відповідачем, оскільки є підрядником, а не виконавцем за договором про виконання гірничих робіт № 152 від 01 березня 2019 року, укладеним між замовником ПрАТ «ШУ «Покровське» та підрядником ТОВ «Укрцентраль», відповідно до наказу про спільну роботу № 15/27/01СП від 01 липня 2021 року не виконувало вибухові роботи , суд відхиляє, оскільки за умовами пункту 10.3 договору про виконання гірничих робіт № 152 від 01 березня 2019 року відповідальність за безпечне виконання робіт працівниками підрядника або залучених підрядником субпідрядників покладається на підрядника. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року № 14-463цс18, справа № 210/5258/16-ц, та постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 року № 61-44173св18, справа № 336/3665/16-ц, наведено правовий висновок про те, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, отже, обов`язок доведення відсутності вини власника або володільця джерела підвищеної небезпеки покладено саме на власника або володільця джерела підвищеної небезпеки. Разом з тим відповідачем в судовому засіданні не доведено, що груповий нещасний випадок на виробництві відбувся внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого [PERSON] , а тому наведені у відзиві на позовну заяву доводи відповідача на недоведеність позивачем наявності вини відповідача у нещасному випадку як на підставу відмови у позові, суд відхиляє. Так само, суд відхиляє посилання представника відповідача як на підставу покладення відповідальності саме на замовника на ч.2 ст. 1172 ЦК України відповідно до якої замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника, оскільки за вказаною нормою відповідальність покладається на замовника у разі завдання шкоди підрядником іншій, тобто третій особі, а не працівнику підрядника, тоді як [PERSON] зазнав ушкоджень саме під час виконання трудових обов`язків і власником не було згідно обов`язку за ст. 153 КЗпП України забезпечено безпечних і нешкідливих умов праці. Доводи представника відповідача про недоведеність розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди суд відхиляє, оскільки позивачкою надані не тільки медичні документи з встановленим діагнозом щодо розладу адаптації внаслідок загибелі чоловіка під час вагітності, а і висновок судової психологічної експертизи від 03 червня 2024 року. Висновки суду за результатами розгляду позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди дружині померлого [PERSON] та малолітній дочці [PERSON] , оскільки самим фактом раптової загибелі [PERSON] у віці 29 років внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом під час виконання ним своїх трудових обов`язків, позивачці та її доньці спричинені моральні страждання. Смерть чоловіка призвела до істотних вимушених змін у її житті як дружини, так і дитини, таких як втрата турботи, моральної та матеріальної підтримки найближчої людини. Перенесення позивакою психоемоційного стресу і усвідомлення безповоротності втрати неодмінно завдало їй душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом досліджено не тільки медичні документи про перебіг вагітності та ускладнення останньої після загибелі чоловіка, договір про надання послуг з психотерапевтичного консультування від 25 жовтня 2021 року з Центром психосоціальної реабілітації НУ «Києво-Могилянська академія» м. Покровська, за яким позивачка отримувала послуги реабілітації, а і висновок психологічної експертизи № 02/24, складений судовим експертом Бюро психологічних досліджень Рудаковою В.Ю. 03 червня 224 року, згідно якого експерт дійшов висновку, що ситуація, що досліджується - смерть чоловіка підекспертної [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві, де працював [PERSON] є психотравмувальною для [PERSON] , які завдані страждання (моральна шкода)за умов вказаної події, та наданий висновок про попередній орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених [PERSON] у 2 000 000,00 грн. Вказаний висновок експерта суд вважає належним та допустимим доказом згідно вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України, оскільки експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 285 КК України, вказаний висновок проведений на підставі заяви [PERSON] , за укладеним з нею договором для подання до матеріалів кримінального провадження № 12021052410000463, у зв`язку з чим вказаний висновок відповідає критеріям письмового доказу за ст. 95 ЦУПК України. Також суд приходить до висновку про доведеність спричинення моральної шкоди малолітній дитині загиблого [PERSON] , - [PERSON] , оскільки сама по собі втрата батька ненародженою дитиною, вже свідчить про позбавлення дитини одного з батьків і його піклування та замінити таку турботу, виховання, піклування, радість спілкування неможливо і ця дитина не знатиме ні батька, ні його виховання, що саме по собі свідчить про заподіяння цій дитині морального страждання і чим більш підростатиме дитина тим більше усвідомлюватиме цю втрату найближчої людини, яка започаткувала її життя. Так, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг душевних страждань, в зв`язку зі смертю чоловіка і батька, наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю чоловіка та батька дитини, час, що пройшов з моменту загибелі [PERSON] та до моменту звернення до суду, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі втратою чоловіка на користь [PERSON] у розмірі 1 000 000 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої дочці загиблого [PERSON] - на користь [PERSON] - у розмірі 1000 000 грн. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Разом з тим, згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 25 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21, оскільки моральну шкоду завдано професійним захворюванням, яке виникло до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю. Тому визначена судом сума моральної шкоди підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Розподіл судовий витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено повністю, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий забір за подачу позову у розмірі 20 000 грн. (2 000 000 грн (сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню) х 1% (ставка судового збору).

Outcome: approved