Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося з позовом, в якому зазначає, що 07 червня 2021 року між банком і [PERSON] була підписана заява № 405670 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank». [PERSON] з 07.06.2021 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви № 405670 з номером кредитного договору № 002/10394547-SP. Підписуючи заяву № 405670, відповідач підтвердив, що приймає всі умови Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських та інших послуг в межах проєкту «Sportbank», які розміщенні разом з додатками на сайті Банку. Згідно з заявою відповідачу був відкритий рахунок та встановлений ліміт кредитування, а саме надано кредитні кошти 50 000 грн. Процентна ставка за кредитним лімітом 0,01%. Строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацію. Цільове призначення на споживчі потреби. Відповідач не виконував умови кредитного договору в повному обсязі, не сплачував заборгованість по кредиту та проценти. Станом на 26.11.2023 заборгованість за заявою - договором № 002/10394547-SP від 07.06.2021 становить 84 027,51 грн., яка складається з наступного: 39 521,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 44 505,74 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Отже, відповідачем порушено умови кредитного договору. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 002/10394547-SP від 07.06.2021 року в розмірі 84 027,51 грн. та судові витрат. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. До початку судового розгляду представником відповідача - адвокатом Олійником В.М. був наданий відзив на позов, в якому він позов визнав частково. Представником відповідача у відзиві зазначено, що позивачем не надано належних доказів погодження у кредитному договорі процентної ставки за прострочення виконання зобов?язання. Відповідачем не надано заяву-договір № 002/1039-4547-SP від 07.06.2021, на яку він посилається у своєму позові. Зазначає, що кредитний рахунок був відкритий онлайн і у відповідача відсутні документи, в яких зазначена процентна ставка по договору № 002/1039-4547-SP від 07.06.2021, як і сам вказаний договір. Вважав, що позов не відповідає засадам цивільного судочинства, передбаченим п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, щодо добросовісності. Вимога про стягнення процентів у розмірі 44 505,74 грн. є безпідставною та не підтверджена належними і допустимими доказами. Також звертав увагу, що укладений між позивачем і відповідачем договір є споживчим кредитом (виданий на споживчі потреби), а згідно ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування" сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Отже, виходячи з положень ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування", позовна вимога про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 44 505,74 грн. не підлягає задоволенню. Також у відзиві зазначено, що розпорядженням голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради Вишневецького Р. № 469-р від 27.11.2024 утворено прийомну сім`ю у складі відповідача та [PERSON] (копію розпорядження додає). Розпорядженням голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради Вишневецького Р. № 502-р від 20.12.2024 влаштовано до прийомної сім`ї відповідача 4-х дітей. Діти потребують постійних матеріальних витрат з боку відповідача та його дружин. У зв`язку з викладеним, задоволення позовної вимоги про стягнення процентів у розмірі 44 505,74 грн. по кредиту потягне за собою надмірний тягар для відповідача і буде порушенням позивачем цивільних прав відповідача в розумінні ст. 13 ЦК України (при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб). Також, на думку сторони відповідача, задоволення позовної вимоги про стягнення процентів в розмірі 44 505,74 грн. буде порушенням одного з завдань цивільного судочинства - справедливості розгляду справи (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Отже просить позов банку задовольнити частково - в частині тіла кредиту, відмовивши у стягненні процентів у сумі 44 505,74 грн. 20 лютого 2025 року судом була постановлена ухвала про витребування у Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» копії заяви-договору № 002/1039-4547-SP від 07.06.2021 з додатками та інших документів, в яких визначена процентна ставка за кредитом, наданим [PERSON] . Крім того, ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 березня 2025 року зобов`язано Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» надати детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 002/1039-4547-SP, укладеним на підставі заяви № 405670 від 07.06.2021, із зазначенням процентної ставки за кредитом. У судове засідання представник позивача не з`явився. В своєму позові Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» просило проводити судовий розгляд справи без участі його представника. В свою чергу, представник відповідача - адвокат Олійник В.М. у судовому засіданні позов визнав частково з підстав, викладених у відзив на позов, та просив відмовити у стягненні процентів за кредитом. Наполягав на тому, що позивачем не надані належні докази погодження процентної ставки. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ «ТАСКОМБАНК» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 06.06.2021 відповідачем [PERSON] власноручно була підписана заява № 405670 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank». Також 06.06.2021 відповідачем [PERSON] з використанням удосконаленого електронного підпису була підписана заява № 405670 про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank». В цій заяві відповідач зазначив, що приєднується до Публічної пропозиції та просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у національній валюті України та надати послугу кредитування рахунку та встановити ліміт кредитування рахунку, що встановлений в Тарифах та складає 100000 грн. Згідно з підписаною відповідачем заявою тарифи, розмір процентної ставки та розмір комісії, що передбачені для послуги кредитування рахунку та встановлені в Тарифах, можуть бути змінені Банком шляхом внесення змін до Публічної пропозиції в порядку, передбаченому розділом 11 Публічної пропозиції. Такі зміни застосовуються виключно до кредитної заборгованості, що виникає у клієнта після набрання чинності такими змінами. До заборгованості, що виникла до моменту набрання чинності змінами, застосовується процентна ставка та комісія, визначені тарифами, які діяли на момент виникнення кредитної заборгованості. Збільшення процентної ставки за діючою кредитною заборгованістю в межах ліміту кредитування рахунку без письмової згоди клієнта не допускається. Відповідач підтвердив, що перед підписанням заяви він ознайомився з Публічною пропозицією разом з додатками, в тому числі, але не виключно, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті банку https://tascombank.ua/ та лендинговій сторінці https://sportbank.com.ua, посилання на примірник якої він разом з додатками отримав в мобільному додатку «Sportbank», і з якими він повністю згоден та зобов`язався неухильно дотримуватися, а також, що Публічна пропозиція разом з даною заявою-анкетою складають Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank», що укладений між ним і банком. Відповідно до довідки АТ «ТАСКОМБАНК» відповідач з 07.06.2021 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до Заяви-Анкети № 405670 з номером кредитного договору № 002/10394547-SР від 07.06.2021, № картки [NUMBER], відкритого в АТ "ТАСКОМБАНК". Відповідачу було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100000 грн), а саме надані кредитні кошти в сумі 50 000 грн, на підтвердженого чого банк надав виписку по особовому рахунку відповідача. Факт отримання кредиту в сумі 50 000 грн. відповідачем не заперечується. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання в частині повернення кредиту. 25.10.2023 АТ «ТАСКОМБАНК» направило відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 002/10394547-SР від 07.06.2021 [PERSON] станом на 26.11.2023 має заборгованість у розмірі 84 027,51 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 39 521,77 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 44505,74 грн. При вирішенні спору про стягнення вищевказаних сум з відповідача суд виходить із того, що відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч. 6 ст. 11 Закону). За змістом ч. 11 ст. 11 Закону покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає доведеним, що між АТ «ТАСКОМБАНК» і [PERSON] на підставі заяви № 405670 був укладений кредитний договір № 002/10394547-SР від 07.06.2021, відповідно до якої відповідач отримав кредит у сумі 50 000 грн., а також, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за цим договором і розмір його заборгованості за тілом кредиту становить 39521,77 грн. Доказів на спростування цієї заборгованості відповідач не надав, а навпаки позов у вказаному розмірі визнав. Отже, суд вважає, що у зв`язку з невиконання відповідачем як позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором позов АТ «ТАСКОМБАНК» у частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 39 521,77 грн., яка визнана відповідачем, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами, то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги банку є недоведеними. Суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ «ТАСКОМБАНК»). Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, а також, що саме з цими умовами був ознайомлений позичальник. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження №14-131цс19, викладений правовий висновок, що роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Так, Велика Палата Верховного Суду вважала неможливим застосувати до таких правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг. Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо непов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятої 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань як односторонні типові контракти, включення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що в підписаній відповідачем [PERSON] заяві № 405670 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank» відсутні дані про погодження між банком і відповідачем процентних ставок, за якими розраховано заборгованість за процентами у розрахунку, що був наданий банком на виконання ухвали суду, а саме 0,22 % та 0,16% на день. Звернувшись до суду, позивач не надав повного тексту Публічної пропозиції (оферти) АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank». У своєму позов банком було зазначено проценту ставку за встановленим кредитним лімітом - 0,01%. На виконання ухвали суду позивачем було надано суду копію Тарифів (картка Sportbank. Наповнення, Тарифи та умови обслуговування), в яких зазначено, що вони затверджені засіданням Тарифного комітету АТ «ТАСКОМБАНК», протокол № 25-2 від 29.04.2021, введено в дію 05.05.2021. Водночас матеріали справи не містять належних доказів, що з цими Тарифами був ознайомлений відповідач, підписуючи 06.06.2021 року заяву № 405670. Зокрема про бажання та згоду відповідача на отримання кредитних коштів на умовах, зазначених позивачем у таких Тарифах та наведених у його розрахунку заборгованості. Суд звертає увагу, що надані банком Тарифи не містять ані власноручного, ані електронного підпису відповідача, який сторони погодили використовувати у підписаній ними заяві. Відтак суд вважає, що АТ «ТАСКОМБАНК» не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що сторони погодили тарифи, зокрема процентну ставку за користування кредитом та за прострочення виконання зобов?язання, в тому числі, що відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи вищевказану заяву про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank». Отже, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами в розмірі 44505,74 грн. відсутні. Враховуючи вищенаведене, позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором заявою-договором № 002/1039-4547-SP від 07.06.2021 року в розмірі 39521 грн. 77 коп., яка складається з тіла кредиту. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1424 грн. 07 коп. (47,03 %).

Outcome: partial