Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, в якому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , грошові кошти в розмірі 114 000 гривень; судові витрати просить суд покласти на Відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у шлюбі з 24.02.2012 року, який було розірвано рішенням суду 01.12.2020 року. Від шлюбу народилася донька, яка після розірвання шлюбу проживає разом із Позивачем та перебуває виключно на її утриманні. На підставі рішення суду від 25.08.2021 року Відповідач сплачував аліменти у фіксованій грошовій сумі, а згодом згідно з рішенням від 07.02.2024 року у частці від доходу (1/4 частина). Однак, як зазначає Позивач, призначених аліментів недостатньо для покриття реальних витрат на утримання дитини. Позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю особливих обставин, зокрема необхідністю регулярного медичного лікування та реабілітації дитини, пов`язаної з ортопедичними проблемами (вальгусна деформація стопи, гіперкіфоз грудного відділу хребта), витратами на оздоровлення, включаючи поїздку до Болгарії за рекомендацією лікаря, оплату послуг дошкільного закладу, гуртків, секцій, медичних засобів, спеціального ортопедичного взуття, сезонного одягу, відвідування басейну тощо. Усього за період з 2021 року Позивачем понесено додаткові витрати на загальну суму 190 000 грн, з яких вона просить стягнути 114 000 грн (60%) з Відповідача, вважаючи це справедливим з урахуванням матеріального становища сторін та ступеня їхньої участі у вихованні дитини. Позивач також зазначає, що Відповідач та його родичі не беруть участі у житті дитини, а фактично лише сплачують аліменти, розмір яких не покриває навіть половини понесених витрат. У позовній заяві Позивач посилається на положення статей 180, 182, 185, 141 Сімейного кодексу України, практику Верховного Суду, а також на Конвенцію ООН про права дитини, вказуючи, що у справі наявні особливі обставини, які обґрунтовують необхідність додаткової участі Відповідача у витратах на дитину. У зв`язку із вищенаведеним, просить позовні вимоги задоволити. Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, однак через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить задоволити, оскільки відповідач абсолютно не допомагає дитині та не спілкується з нею. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, однак останній направив на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків: завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1\~ст.2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно із ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з\~ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1,2\~ст.89 ЦПК України). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.12.2020 року у справі № 450/2525/20 розірваний. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 05.01.2021 року. Сторони у справі є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується також копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.02.2018 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Згідно Витягу № 1732 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.11.2024 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , вказане також знаходить своє підтвердження із копії Витягу з реєстру територіальної громади №2024/013360783 від 05.11.2024 року. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/1008/21 від 25.08.2021 року вирішено позовні вимоги [PERSON] , задовольнити частково; стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2000,00 гривень (дві тисячі гривень) щомісячно, починаючи від дня пред?явлення позову до суду - 23.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути із [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 25.01.2021 року. На підставі вказаного рішення Пустомитівським районним судом Львівської області видано 07.06.2024 року виконавчий лист. У той же час, 07.02.2024 року розглянув справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів (справа № 450/5280/23), вирішив змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.08.2021 року у справі № 450/1008/21; припинити стягнення аліментів на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.08.2021 року у справі № 450/1008/21. Стягувати з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, на підставі чого було видано 07.06.2024 року виконавчий лист. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період 2021-2024 роки. Положеннями статей 141,180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо виховання дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489 цс 17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Враховуючи, що [PERSON] , має захворювання, а саме вальгусна диформація ділянки гомілковоступного суглоба та стопи, гіперкіфоз грудного відділу хребта 2-го ступеня, а також періодичні вірусні захворювання та ГРЗ, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8/24 від 07.10.2024 року, за підписом сімейного лікаря [PERSON] , випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 8/24 від 07.10.2024 року, за підписом сімейного лікаря [PERSON] , випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 70/50/3 від 26.10.2021 року, за підписом сімейного лікаря [PERSON] , випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 43/30/3 від 13.09.2023 року, за підписом сімейного лікаря [PERSON] , рентгенограмою від 12.10.2021 року; випискою епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 9293(24) із КНП ЛОР Перше дитяче відділення; протоколом ультразвукового обстеження від 26.07.2024 року. Також, із Додатку № 1 «Перелік замовлених послуг» до Договору про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування) № б/н від 16.09.2023 року вбачається, що між ФОП [PERSON] (який діє як турагент на підставі виписки з ЄДР та банківської гарантії ПАТ «Інвестицій та заощаджень» за договором №5097/19 від 21.03.2019), що діє від імені та в інтересах ТОВ «Тревел Профешил Груш» (туроператора), з одного боку, та громадянкою [PERSON] (замовником), з іншого боку, укладено Додаток №1 до договору про надання туристичних послуг. Згідно з цим додатком: вартість туристичного продукту, послуг візової підтримки та послуг турагента склала 21 481,20 грн. Оплата здійснюється у гривнях. Угода передбачає також списання миль відповідно до програми лояльності TravelProMiles. У постанові від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що аналіз статті 185 СК вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). У той же час, згідно характеристики, за підписом директора ЗДО № 7 У. Аввакумова від 09.09.2024 року вбачається, що [PERSON] за період відвідування її донькою, [PERSON] , закладу дошкільної освіти [ADDRESS] , зарекомендувала себе як відповідальна, турботлива та уважна мати. Вона своєчасно приводила та забирала дитину із закладу, регулярно та вчасно здійснювала оплату за перебування доньки в садочку. Дитина завжди була чисто, охайно та відповідно до сезону одягнена, доглянута. [PERSON] брала участь у гуртках з англійської мови та гімнастики на платній основі. Віта [PERSON] виявляла активну участь у житті закладу: відвідувала батьківські збори, цікавилася розвитком та успіхами дитини, долучалася до підготовки свят та заходів, охоче взаємодіяла з вихователями, дотримувалась їхніх порад та рекомендацій щодо виховання дитини. Мати знає індивідуальні особливості своєї доньки, вміє належно реагувати на її потреби та підтримувати позитивну атмосферу у стосунках. Взаємини між матір`ю та дитиною довірливі, щирі та доброзичливі. Крім того, позивач додає до позовної заяви копії довідок № 333 від 06.09.2024 року, № 439 від 13.12.2023 року, № 285 від 09.08.2023 року, виданих Відділом освіти Сихівського та Личаківського районів [PERSON] , згідно яких вбачається, що батьківська плата за харчування дитини [PERSON] , яка відвідує ЗДО № 7 становить у своїй загальній сумі 15\~120,00 грн. (за 2021 2024 рр.). Згідно, долученої до матеріалів справи довідки «Про відвідування комерційного дошкільного навчального закладу Д. Ц. «Кузя» від 13.05.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідувала заняття підготовки до школи Дошколярик з 12.02.2024 р. по 13.05.2024 р., а також вказано, що було придбано три абонемента по 8 занять, вартість яких складає 5 250 грн, та навчальні зошити вартість яких 600 грн. Разом з тим, згідно Постанови Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 757/34606/18-ц: у цьому рішенні Верховний Суд визнав, що додаткові витрати на навчання дитини, включаючи курси, є такими, що можуть бути стягнуті з одного з батьків, якщо вони обґрунтовані необхідністю забезпечення належного розвитку дитини. Також в матеріалах справи наявний рецепт на окуляри від 01.10.2024 року із кабінету діагностики та відновлення зору «Світло», та чек на суму 1200 грн. Як випливає, ці витрати були здійснені для корекції зору дитини та обґрунтовані особливими обставинами, пов`язаними зі станом здоров`я дитини, що підтверджується копією консультації офтальмолога від 30.08.2024 року (вартість консультації 650,00 грн.) Також випливає, що позивач понесла витрати на здачу аналізів у ПП «ПСМЛ» «Ескулаб», пов`язані із станом здоров`я дитини [PERSON] за період 2021-2024 рр. у загальній сумі 2\~793,00 грн. Згідно консультації\~оториноларинголога,\~яка згідно\~чеку коштувала\~500\~грн.,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~діагностовано гострий\~афтозний стоматит,\~гіпертрофія аденоїдів\~ІІ ст.,\~рекомендовано перелік\~ліків: макситрол - по 3 краплі в кожну ніздрю, 3 рази на день, 7 днів; Флікс/Назонекс/Форінекс - по 1 впорскуванню в кожну ніздрю, 1 раз на день, 30 днів; ???Нурофен при потребі; полоскання рота розчином фурациліну/хлорофіліпту/ротокану - 5-6 разів на день; Тантум Верде/Фортеза/Зіпелор - по 3-4 впорскування, 4-5 разів на день; спостереження ЛОРа. Додано чеки із центру відновлення та масажу «Територія здоров`я» на загальну суму 17\~216,00 грн., які згідно консультативного заключення від 05.03.2024 року рекомендовано: курс фізіотерапії «Сколіоз» або «Дитячий», оскільки дитині діагностовано: сколіотичну поставу, х-подібну деформацію, згідно долученого товарного чеку консультація лікаря склала 455 грн., а також чек ід № 000036545113 від 12.03.2024 року із ТзОВ Медичного центру «Міра-Мед» у сумі 1140 грн. за рентгенографію при сколіозі. Щодо правової природи витрат, долучених позивачем як підтвердження додаткових витрат на утримання дитини, окрім вищевикладеного, позивачем до матеріалів справи долучено копії чеків та квитанцій, що підтверджують придбання одягу та аксесуарів (зокрема: піжами, шкарпеток, штанів, толстовки, колготок, топа, білизни, взуття для пляжу, комбінезону, сумки-шопера, костюма, куртки, спідниці, гумки для волосся, обруч тощо), оплату за доставку товарів (через ТОВ «НоваПей»), продуктів харчування, іграшок, канцелярських товарів, витрати на відвідування закладів харчування комерційного типу, зокрема у закусочній ПЗІІ "МАКДОНАЛЬДЗ ЮКРЕЙН ЛТД", розважальних центрів та придбання інших товарів особистого чи загального вжитку, то такі є невід`ємною частиною звичайного утримання дитини. Тобто, ці витрати повинні фінансуватися в межах основного аліментного зобов`язання. Таким чином, витрати, пов`язані із придбанням предметів гардеробу, аксесуарів, засобів особистої гігієни, а також витрати на харчування у закладах громадського харчування чи відвідування розважальних центрів, не можуть розглядатися як додаткові витрати, що потребують окремої компенсації з іншого з батьків. Це відповідає також практиці судів загальної юрисдикції щодо тлумачення змісту «звичайного утримання дитини» в межах аліментного обов`язку. У цій справі таких обставин судом не встановлено, а отже, відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування зазначених витрат як додаткових відповідно до ст. 185 СК України. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Кузь Ю. С. долучено до матеріалів справи консультаційний висновок спеціаліста Центральної поліклініки Міністерства внутрішніх справ України від 16.01.2025 року, згідно якого йому було встановлено діагноз правобічний коксартроз 3-4 ступеня з асептичним некрозом головки правої стегнової кістки та комбінованою контрактурою правого кульшового суглобу. Лікарями було рекомендовано проведення оперативного втручання із заміною суглобу на імплант. На підтвердження зазначених витрат надається рахунок про оплату №8 від 13.01.2025 року на суму 150 430 грн. за виконану операцію та придбання імпланту. У матеріалах справи наявна медична документація, зокрема виписка з історії хвороби №784 від 21 квітня 2024 року, видана Центральною поліклінікою Міністерства внутрішніх справ України, яка підтверджує, що відповідач перебував на обліку з діагнозом асептичний некроз головок обох кульшових суглобів. Згідно з наданими медичними даними, вказане захворювання супроводжувалося стійким больовим синдромом, значним обмеженням функціональних можливостей нижніх кінцівок та порушенням рухової активності, що впливало на загальний фізичний стан відповідача та здатність до повноцінного пересування й виконання побутових дій. Також варто зазначити, що відповідач не має постійного заробітку або будь-якого іншого доходу, що підтверджується довідкою про доходи [PERSON] за період з І кварталу 2024 року по IV квартал 2024 року. У зазначеній довідці відсутні відомості про нарахування заробітної плати чи отримання інших видів доходів у вказаний період, що свідчить про фактичну економічну неспроможність відповідача та обмеження його фінансових можливостей. Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що зазначена у статті 185 СК України можливість стягнення додаткових витрат не обмежується виключно певним переліком, а передбачає широкий спектр витрат, необхідних для задоволення індивідуальних потреб дитини, зокрема в разі наявності обставин, які потребують спеціального лікування, догляду або розвитку. Враховуючи, що такі витрати були документально підтверджені та їх необхідність обумовлена особливими обставинами, пов`язаними зі станом здоров`я дитини, вони підлягають розподілу між батьками. Згідно природи додаткових витрат, що зумовлені особливими обставинами, такі можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Тобто, заявляючи разові, періодичні або постійні витрати, необхідно надати суду докази усієї суми витрат та їх необхідність, тобто, якщо це витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, а також вартість ліків, які необхідно придбати дитині та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво) і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). У ході судового розгляду Позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують понесення нею витрат на утримання дитини [PERSON] на загальну суму 190 000,00 грн. Водночас, за результатами дослідження доказів суд дійшов висновку, що фактично такими, що відповідають критеріям додаткових витрат, викликаних особливими обставинами відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, є витрати у розмірі 102 575,76 грн, з яких половина, що підлягає розподілу між сторонами, становить 51 287,88 грн. У постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 520/12681/17, суд зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обгрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, і свідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом, позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю у дитини ряду захворювань, які вимагають постійної уваги, діагностики, лікування та реабілітаційних заходів. Зокрема, проблеми зі здоров`ям дитини потребують регулярних медичних обстежень, аналізів, консультацій вузькопрофільних спеціалістів, а також придбання необхідних лікарських засобів, медичного обладнання та інших засобів для підтримки здоров`я дитини. Крім того, лікування часто включає відвідування спеціалізованих закладів охорони здоров`я, проходження реабілітаційних процедур, фізіотерапії, занять з корекційними фахівцями та інших заходів, спрямованих на поліпшення стану здоров`я дитини. Такі витрати є обов`язковими для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, а також для запобігання можливим ускладненням її стану. Слід зазначити, що частина витрат у розмірі 102\~575,76 грн., які здійснює позивач, документально підтверджені та обґрунтовані необхідністю збереження здоров`я та розвитку дитини. Вони не є надмірними, а мають винятково цільове призначення забезпечення інтересів дитини в контексті статей 3 та 185 Сімейного кодексу України, які зобов`язують батьків піклуватися про життя, здоров`я та розвиток своїх дітей. Також важливо врахувати, що подібні витрати є тривалими та систематичними, оскільки лікування та реабілітація, як правило, вимагають значного часу та постійних фінансових вкладень. Тому участь обох батьків у покритті цих витрат є необхідною та відповідає принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей. При цьому, судом враховуються, долучені стороною відповідача докази щодо можливості сплатити додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки та, що існують об`єктивні перешкоди у їх сплаті в розмірі, який позивач передбачала в позовній заяві від 05.11.2024 року, а тому суд вбачає за необхідне стягнути із відповідача половину від вищевказаним додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Адже, суд констатує, що сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Згідно з ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Отже, батьки несуть основну відповідальність за виховання та утримання гімни. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх важливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. Вирішуючи спір, з врахуванням положень СК України суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, обов`язкової участі у додаткових витратах обох батьків, незалежно від того, з ким з них проживають діти. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем надано достатні, належні та допустимі докази, що підтверджують фактично понесені нею додаткові витрати на лікування та розвиток дитини у сумі 102\~575,76 грн., що викликані особливими обставинами (розвитком дитини). Визначаючи розмір коштів, що підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує обов`язок кожного з батьків брати участь у цих витратах, зважаючи на їхнє матеріальне та сімейне становище, а також інші обставини, які мають істотне значення. У даному випадку, враховуючи підтверджені документально витрати та їх цільове призначення, суд дійшов висновку, що частина суми додаткових витрат підлягає стягненню з відповідача, оскільки вони необхідні для забезпечення найкращих інтересів дитини, а матеріальне становище сторін дозволяє це зробити, оскільки протилежне не доведено стороною відповідача. Визначаючи розмір коштів, що підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує обов`язок кожного з батьків брати участь у цих витратах, зважаючи на їхнє матеріальне та сімейне становище, а також інші обставини, які мають істотне значення. У даному випадку, враховуючи частину підтверджених документально витрат та їх цільове призначення, суд дійшов висновку, що сума додаткових витрат підлягає стягненню у розмірі 51\~287,88 грн. з відповідача, оскільки вони необхідні для забезпечення найкращих інтересів дитини, а матеріальне становище сторін дозволяє це зробити. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. На підставі наданих Позивачем доказів, у тому числі квитанцій, медичних довідок, виписок, а також з урахуванням обставин, що підтверджують фактичне проживання дитини з матір`ю, судом встановлено, що з 2021 року Позивач понесла додаткові витрати, пов`язані з лікуванням, реабілітацією, оздоровленням та розвитком дитини, які не охоплюються розміром призначених аліментів. Водночас, суд не позбавлений обов`язку встановлювати баланс справедливості у вирішенні спорів щодо участі у додаткових витратах, з урахуванням того, що обидва батьки несуть однакову відповідальність за утримання дитини. З аналізу матеріалів справи вбачається, що частина витрат дійсно викликана особливими обставинами, як це передбачено статтею 185 СК України, та підтверджена документально. Разом з тим, інша частина витрат (наприклад, сезонні витрати на одяг, розважальні заходи) не є винятковими або була понесена Позивачем добровільно, без погодження з Відповідачем. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у межах частини додаткових витрат, які підтверджено документально та які можуть бути кваліфіковані як викликані особливими обставинами, з одночасним відмовленням у задоволенні решти вимог, як таких, що виходять за межі предмета правового регулювання ст. 185 СК України. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивачка при пред`явлені позову про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі\~Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 545,04 грн., оскільки позов задоволено частково.

Outcome: approved