Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Представник заявниці адвокат Снігур А. С. звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що загиблий [INFO] [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є заявниця [PERSON] . На обґрунтування заяви посилається на те, що заявниця з 2013 року мешкала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу однією сім`єю. Під час спільного проживання в 2014 році народила сина [PERSON] , а відомості про його батька були записані відповідно до положень ст. 135 Сімейного кодексу України. Не зважаючи на вказане, [PERSON] визнавав своє батьківство відносно дитини, піклувався про нього, утримував родину. З березня 2022 року [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України і загинув [INFO] . У зв`язку з необхідністю оформлення пенсії по втраті годувальника малолітнього [PERSON] , заявниця просить заяву задовольнити та встановити факт батьківства [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та пояснила, що вони з [PERSON] виросли в одному селі, а у 2013 році стали жити разом. У 2014 році заявниця народила сина [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . Оскільки у [PERSON] не було паспорта громадянина України, тому батьком дитини записали [PERSON] згідно ст. 135 ЦК України. Він визнавав [PERSON] своїм сином, хотіли одружитися, але у РАЦСі відмовили в реєстрації шлюбу, оскільки [PERSON] мав посвідку на постійне проживання, але не був громадянином України. Пішов добровольцем на війну і [INFO] загинув. З самого народження дитини і по день його смерті [PERSON] виконував усі обов`язки батька дитини, які передбачені сімейним законодавством. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона мешкає в одному селі з заявницею, є її сусідкою. Також свідку відомо, що в 2013 році [PERSON] з [PERSON] зійшлись, а в 2014 році у них народилась дитина. Сина [PERSON] дуже любив, водив у садочок. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою заявниці та їй відомо про те, [PERSON] з [PERSON] зустрічались, а в 2013 році почали жити разом і у 2014 році у них народився син. [PERSON] вони разом однією сім`єю, а [PERSON] приймав участь у вихованні дитини. Свідок [PERSON] надала суду показання, аналогічні іншим свідкам з частині того, що [PERSON] любив сина [PERSON] , визнавав його та жили однією сім`єю. Заінтересовані особи: [PERSON] , Дніпровській відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавчий комітет Святовасилівської сільської ради, як орган опіки та піклування, Національна гвардія України у судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили, а про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення представника заявника, пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 1 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти батьківства. Статтею 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі\~смерті чоловіка,\~який не\~перебував у\~шлюбі з\~матір`ю\~дитини,\~факт його\~батьківства може\~бути встановлений\~за рішенням\~суду. Заява\~про встановлення\~факту батьківства\~приймається судом,\~якщо запис\~про батька\~дитини у\~Книзі реєстрації\~народжень вчинено\~відповідно до\~частини\~першої статті\~135\~цього\~Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у\~частині третій статті 128\~цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] в с. Незабудине, Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України від 03 грудня 2014 року № 00014785677 судом встановлено, що відомості про батька [PERSON] записані зі слів матері (а.с.13). 20 липня 2023 року солдат військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України - [PERSON] загинув в с. Кармазинівка Сватівського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 жовтня 2023 року (а.с.14), та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отамання допомоги на поховання № 00042005679 від 25 жовтня 2023 року (а.с.15). Заінтересована особа Нам Римма є матір`ю [PERSON] (а.с. 17). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що заявник є особою, яка має право звертатись із вказаною заявою, оскільки є матір`ю дитини, а також те, що відомості про батька дитини в актовому записі про її народження внесені за вказівкою матері згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Отже, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Але передумовою звернення до суду в справах про встановлення батьківства є, зокрема, наявність кровного споріднення між особою, яку заявник просить визнати батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням ст. 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації №3451/05, § 34, від 07.05.2009). Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України. Згідно Висновку експерта від 20 січня 2025 року № СЕ-19/104-19/22882-БД, [PERSON] може бути батьком [PERSON] , матір`ю якого є заявниця [PERSON] , а ймовірність даної події складає не менше ніж 99,9999999996361% (а.с.155-174). З огляду на викладене, суд дійшов переконання щодо наявності підстав для задоволення заяви у зв`язку з тим, що походження малолітнього [PERSON] від [PERSON] підтверджено як показаннями свідків, так і висновком генетичної експертизи. Також суд вважає, що спір про право в даному випадку відсутній, оскільки згідно копії витягу з протоколу № 609/168 засідання комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовців під час захисту Батьківщини, які сталися в період з 24 лютого 2022 року і до закінчення дії воєнного стану від 10 липня 2024 року, грошова допомога вже призначена [PERSON] , як матері солдата [PERSON] та вже виплачується. Вказана особа та Національна гвардія України є заінтересованими особами в даній справі, заперечень проти задоволення заяви не подавали. Отже суд під час розгляду справи встановив, що спір про право між спадкоємцями після смерті [PERSON] відсутній, а Національна гвардія України вже прийняла рішення про виплату одноразової грошової допомоги, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно\~до ст.ст.\~145,\~147\~Сімейного кодексу\~України прізвище\~дитини визначається\~за прізвищем\~батьків. Якщо\~мати,\~батько мають\~різні прізвища,\~прізвище дитини\~визначається за\~їхньою згодою. Батьки,\~які мають\~різні прізвища,\~можуть присвоїти\~дитині подвійне\~прізвище,\~утворене шляхом\~з`єднання\~їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. По батькові\~дитини визначається\~за іменем\~батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Статтею 134 Сімейного кодексу передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126\~цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки заява в цій частині підлягає задоволенню, тому до актового запису про народження малолітньої [PERSON] слід внести відповідні зміни в частині зазначення [PERSON] його батьком. Проте, оскільки доказів щодо набуття [PERSON] громадянства України суду не надано, а згідно копії посвідки на постійне проживання (а.с.8) [PERSON] є особою без громадянства, тому вимоги заяви про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] в частині зазначення громадянства України [PERSON] задоволенню не підлягають. Суд вважає, що наявні підстави для зазначення, що [PERSON] був особою без громадянства.

Outcome: partial