Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач як власниця 7/12 частин квартири [ADDRESS] звернулась до суду із позовом до відповідача з вимогою про вселення. Доводи обґрунтовує тим, що 23.12.2016 року державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/12 частин квартири [ADDRESS] , також у цьому свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/12 частку вищезазначеної спадщини видано [PERSON] 01.11.2016 року. 15.09.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Верезуб К.О. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/12 частин квартири [ADDRESS] , які належали померлому [INFO] [PERSON] на підставі: частка свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 08.12.1997 року за №17-3754, що зареєстроване Одеським міським бюро технічної інвентаризації 13.02.1998 року в книзі 246пр на сторінці 187 за №303; 1/12 частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою Одеською нотаріальною конторою 01.11.2016 року по реєстру за №3-1592, номер запису про право власності 17224922, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1072882351101. На підставі чого [PERSON] , відповідно заповіту набула права спільної часткової власності на спірну квартиру. Після смерті [PERSON] та відкриття спадщини, починаючи із 10.06.2019 року, коли позивачка звернулась до приватного нотаріуса Верезуб К.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, з боку [PERSON] та співвласника [PERSON] чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] . Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено. Усунуто перешкоди [PERSON] у користуванні житловим приміщенням - 7/12 частинами квартири [ADDRESS] , шляхом її вселення в квартиру [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні 7/12 частинами квартири [ADDRESS] . Представник [PERSON] адвокат Дорошенко С.О. подав заяву про перегляд заочного рішення. Заява мотивована тим, що [PERSON] не отримувала жодного судового сповіщення. Про наявність справи дізналася, коли до неї з`явився державний виконавець для виконання судового рішення. [PERSON] не виявила бажання володіти та користуватися своєю часткою квартири, не приймала жодної участі в утриманні, збереженні даної спірної квартири, ремонт не здійснює, участі у витратах на управління не бере. [PERSON] мешкає в Одеській області та до м. Одеси взагалі не приїжджає. Позивачем не було доведено, які саме чиняться їй перешкоди у користуванні, та що вони відбуваються саме з боку [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2023 року скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси. Позивач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.09.2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу К.О. Верезуб, [PERSON] є власником 7/12 частин квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] володіє 5/12 частинами квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 23.12.2016 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Л.І. Михальовою. 08.12.2021 року позивач звернулась із заявою про вчинення злочину в порядку ст. 214 КПК України до начальнику відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 в Одеській області. Заява мотивована тим, що, при відвідуванні квартири [ADDRESS] , [PERSON] з`ясувала що в зазначеній квартирі проживають квартиранти. Згідно відповіді від 17.05.2022 року за №34709 на зазначену заяву позивачу повідомлено, що її звернення зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій за №34709 від 08.12.2021 року. В ході відпрацювання даного матеріалу було відвідано квартиру та встановлено, що там мешкають квартиранти, які відмовились надавати свої дані. У подальшому із працівниками вийшов на зв`язок [PERSON] та повідомив, що найближчий час він надасть усі документи та пояснення. Постановою Одеського апеляційного суду від 23.01.2023 скасовано рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 05.09.2022 та ухвалено нове, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення відмовлено. Таке рішення суду було зумовлено тим, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, а [PERSON] , яка є співвласницею квартири [ADDRESS] , не була залучена позивачем в якості співвідповідача. Згідно\~ст. 47\~Конституції України\~кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 321\~ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386\~ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до\~ст. 391\~ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України\~та статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 316 ЦК України\~передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. В разі відсутності такої згоди спір може вирішуватися судом. На підставі вище викладеного, позивач, як власник частки квартири, набула законного права щодо власного проживання у квартирі [ADDRESS] , однак відповідач чинить їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належною позивачу часткою спірного майна, що було встановлено судом. Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що спірна квартира не поділена в натурі, порядок користування нею не встановлено, тому з урахуванням статей 321, 358 та 386 ЦК України слід задовольнити позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні квартирою, а не її часткою, а також вселити позивача в квартиру\~ [ADDRESS] ,\~а не в 7/12 її часток. Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 23.10.2019р. справа № 521/14791/15-ц. Згідно з\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилаючись на вищевикладене, з урахуванням наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial