Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі-ТОВ «ФК «ЄАПБ»), від імені та в інтересах якого, на підставі довіреності, діє представник Какун А.С., звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за: кредитним договором № 95763349000 в розмірі 97622,67 грн, з яких: 7040,49 грн - заборгованість за основним боргом; 50582,18 грн - заборгованість за процентами; 0,00 грн - заборгованість за комісіями та кредитним договором №102464170 в розмірі 15450,00 грн, з яких: 12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 600,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 2850,00 грн - заборгованість за комісією, суму судового збору просять покласти на відповідача. Позовні вимоги\~обґрунтовуються тим,\~що між\~Акціонерним товариством\~«УКРСИББАНК» (далі\~ АТ\~«УКРСИББАНК»)\~та відповідачем\~ [PERSON] \~був укладений\~Договір про\~надання споживчого\~кредиту №\~95763349000\~від 24.10.2019\~року,\~згідно з\~умовами якого\~кредитор надає\~позичальнику кредит,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплачувати\~плату за\~користування кредитом\~відповідно до\~умов цього\~договору та\~правил.\~26.06.2024\~між АТ\~«УКРСИББАНК» та\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~укладено Договір\~факторингу №274,\~відповідно до\~умов якого\~АТ «УКРСИББАНК»\~відступає,\~а ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~належні ТОВ\~«УКРСИББАНК» права\~вимоги до\~боржників,\~вказаними у\~реєстрі боржників\~до договору\~факторингу №274\~від 26.06.2024\~,\~згідно з\~якими ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~набуло права\~грошової вимоги\~до відповідача\~за договором\~№95763349000\~в розмірі\~97622,67\~грн,\~з яких:\~7040,49\~грн -\~заборгованість за\~основним боргом;\~50582,18\~грн -\~заборгованість за\~процентами;\~0,00\~грн -\~заборгованість за\~комісіями.\~Окрім того,\~19.02.2022\~року між\~ТОВ «МІЛОАН»\~та відповідачем\~ [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№102464170. Кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників від 16.07.2024 року до договору факторингу № 16072024, згідно з якими ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №102464170 в розмірі 15450,00 грн, з яких: 12000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 600,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 2850,00 грн - заборгованість за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача нарахування жодних штрафних санкцій позивачем не здійснювалося. Посилаючись викладене, у зв`язку з неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10.01.2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.\~ У судове засідання представник позивача не з`явився у позові представник позивача Какун А.А., яка діє на підставі довіреності, просила суд проводити розгляд справи без участі представник позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У встановлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК\~України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленої відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази доходить наступного висновку. Встановлено, що 24.10.2019 року [PERSON] звернулася до АТ «УКРСИББАНК» з анкетою-заявою на надання споживчого кредиту та підписала договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95763349000 (далі-Договір №95763349000). Положеннями п. 1.1 Договору-анкети встановлено, що банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях банку (надалі - Тарифи), поточний рахунок, який обслуговується згідно цього договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 року (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, а саме: поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України. Згідно з п.1.2 Договору №95763349000, банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та Правилами. Згідно з п.1.2 Договору-анкети Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та Правилами. Відповідно до п. 2.1.1 Договору №95763349000, ліміт кредитування встановлюється у розмірі 15000,00 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладення договору по 10.11.2021 року. Вимогами п. 2.1.4 Договору-анкети встановлені умови обслуговування кредитного ліміту, а саме: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки - 55 % річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями - 55 % річних; пільговий період для погашення заборгованості - до 56 днів. Зі змісту п. 2.1.5 Договору-анкети вбачається, що сторони дійшли згоди щодо визначення орієнтовної сукупної вартості кредиту, а саме: розрахунок карткою в терміналі 50000 грн; розрахована банком мінімальна сума поповнення карткового рахунку (усереднено) - 3230 грн, з них: на погашення процентів та комісій 1147,00 грн, на зменшення строкової заборгованості 2084,00 грн; орієнтована загальна вартість ліміту кредитування 77520,00 грн, орієнтована реальна річна процентна ставка ліміту кредитування - 55 %. Положеннями п. 2.5 Договору-анкети встановлено, що дата розрахунку мінімальної суми поповнення рахунку (білінгова дата) - 15 числа кожного місяця. Дата платежу, в яку клієнт зобов`язаний поповнити рахунок на мінімальну суму поповнення рахунку, розраховану в білінгову дату - 10 число кожного місяця. Відповідно до п. 2.6 Договору-анкети, у разі прострочення сплати клієнтом чергового платежу банк має право вимагати сплати клієнтом комісії за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу у розмірі до 500 грн. Окрім того, відповідачем [PERSON] були підписані: довідка про систему гарантування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, у якому останній підтвердив: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. 19.02.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений кредитний договір №102464170 (далі - Договір № 102464170). Також, 19.02.2022 року [PERSON] підписав: графік платежів (додаток № 1 до договору №102464170) та паспорт споживчого кредиту (додаток №2 до договору №102464170) де підтвердив: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором; отримання інформації про право кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про право на звернення до Національного банку України у разі недотримання таких вимог кредитодавцем та/або колекторською компанією, а також про право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі врегулювання простроченої заборгованості; повідомлення про передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб, персональні дані яких передані кредитодавцю. Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 Договору № 102464170 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 15000,00 грн (п. 1.2). Кредит надається загальним строком на 90 днів з 19.02.2022 р. (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 21.03.2022 р. (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 60 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 20.05.2022 р. (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3 Договору № 102464170). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 21.03.2022 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 20.05.2022 р. (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4 Договору № 102464170). Відповідно до пп. 1.5.1-1.5.3, п. 1.6 Договору № 102464170 комісія за надання кредиту: 2850.00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 9000.00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 45000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 5100 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Згідно з п.2.1. Договору № 102464170, кредитні кошти надаються позичальнику у безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] *24. Пунктом 6 Договору № 102464170 регулюється порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. Так, цей кредитний договір укладався в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.п. 6.1 п. 6 Договору). За змістом п.п. 6.3 п. 6 Договору приймаючи пропозицію ТОВ «МІЛОАН» про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та надає підтвердження пункту 6.3. договору. Підписання Договору № 102464170 здійснено [PERSON] шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «S41724» (підписано: 19.02.2022 о 21:22). Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до\~ч.ч.\~4-6\~ст.\~11\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію»\~пропозиція\~укласти електронний\~договір\~(оферта)\~може\~бути\~зроблена шляхом\~надсилання\~комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення\~пропозиції\~(оферти)\~у\~мережі\~Інтернет або\~інших\~інформаційно-комунікаційних\~системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі,\~якій\~адресована\~пропозиція укласти\~електронний\~договір\~(оферта),\~має\~надаватися\~безперешкодний доступ\~до\~електронних\~документів,\~що\~включають\~умови договору,\~шляхом\~перенаправлення\~(відсилання)\~до\~них. Включення\~до\~електронного\~договору умов,\~що\~містяться\~в іншому\~електронному\~документі,\~шляхом\~перенаправлення\~(відсилання)\~до\~такого\~документа,\~якщо\~сторони\~електронного договору\~мали\~змогу\~ознайомитися з\~ним,\~не\~може\~бути підставою\~для\~визнання\~правочину нікчемним. Відповідь\~особи,\~якій\~адресована\~пропозиція укласти\~електронний\~договір,\~про\~її\~прийняття (акцепт)\~може\~бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~- дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.90 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» унікальний ідентифікатор - комбінація літер, цифр, символів або знаків, що надається користувачу надавачем платіжних послуг та дає змогу однозначно ідентифікувати користувача та/або його рахунок для цілей виконання платіжної операції. Таким ідентифікатором за договором № 102464170 був код «S41724». Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 642 ЦК України встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. У справі №561/77/19 від 16.12.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки\~викладені у\~постановах Верховного\~Суду від\~9\~вересня 2020\~року у\~справі №732/670/19,\~від 23\~березня 2020\~року у\~справі №404/502/18,\~від 7\~жовтня 2020\~року у\~справі №127/33824/19 від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі №234/7719/20, від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20. Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2019 року в справі № 2-6315/11 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір має консенсуальний характер, оскільки на відміну від договору позики набирає чинності з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов (ч. 1 ст. 638 ЦК). Особливістю консенсуальної природи кредитного договору є те, що законом допускається одностороння відмова від надання або одержання кредиту за вже укладеним договором, що знайшло відображення, зокрема, у ст. 1056 ЦК України та ст. 10, 14, 15 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] дійсно уклав Договір № 95763349000 від 24.10.2019 з АТ «УКРСИББАНК» та Договором\~№ 102464170\~від 19.02.2022\~ з ТОВ «МІЛОАН». Проте, консенсуальна природа кредитного договору свідчить лише про те, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами, але, в той же час, не свідчить про те, що у позичальника автоматично виник обов`язок повернути кредит та сплатити проценти, у розмірі та на умовах зазначених в договорі, оскільки цей обов`язок є похідним від обов`язку кредитодавця надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Таким чином, суд дійшов висновку, що перерахування суми кредиту на банківський рахунок споживача є істотною умовою договору, а отже, і обов`язковою умовою для виникнення обов`язку повернути зазначені кошти та сплатити проценти за користування ними та підлягає доказуванню. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 757/37126/18 (провадження № 61-406св21) загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують). Верховний Суд у своїх постановах (зокрема у постановах від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року у справі № 760/7792/14-ц та від 17.12.2020 року у справі № 278/2177/15-ц) неодноразово зазначав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Зокрема, належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором/договором позики можуть бути виписки за картковими рахунками (по кредитному договору). Пункт 50 Розділу 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року\~встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Розділу 3 Положення). Також пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Проте, з досліджених доказів вбачається, що до позовної заяви позивачем не додано жодного доказу, який би підтверджував факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, як зазначено в п.п. 1.1, 2.1 Договору №102464170, та доказу який би підтверджував факт користування кредитним лімітом передбаченим розділом 2 Договору № 95763349000. Тобто, позивач фактично не підтвердив належними та допустимими доказами факт виконання первісними кредиторами ТОВ «МІЛОАН» та АТ «УКРСИББАНК» зобов`язання щодо надання грошових коштів/відкриття кредитного ліміту та користування відповідачем кредитними коштами, відповідно, не підтвердив і факт виникнення у відповідача [PERSON] , обов`язку повернути кредитні кошти, сплатити комісію та проценти, у розмірі та на умовах зазначених в Договорах №102464170 та № 95763349000, та права вимоги первісного кредитора за цими договорами. До позовної заяви доданий розрахунок заборгованості за спірними договорами, складений та підписаний представником позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ». Так, у розрахунку заборгованості за Договором № 102464170 від 19.02.2022, за період з 16.07.2024 по 30.11.2024, вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 15450,00 грн, з яких: 12000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 600,00 грн заборгованість за відсотками; 2850,00 грн заборгованість за комісією (а.с. 13). У розрахунку заборгованості за Договором № 95763349000 від 24.10.2019, за період з 26.06.2024 по 30.11.2024, вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 97622,67 грн, з яких: 7040,49 грн - заборгованість за основним боргом; 50582,18 грн - заборгованість за процентами; 0,00 грн - заборгованість за комісіями (а.с. 31). Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, наявність та розмір заборгованості. Зокрема, розрахунок не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку за якою нараховувались проценти, період їх нарахування тощо, що позбавляє суд перевірити розрахунки та надати їм оцінку. Таким чином, суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази існування та розміру заборгованості відповідача [PERSON] за Договорами № 95763349000 від 24.10.2019 та №102464170 від 19.02.2022. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача суд вважає зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.\~512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно\~статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 26.06.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №274 (далі - Договір факторингу №274/ Договір факторингу від 26.06.2024), відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступає, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «УКРСИББАНК» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Суд звертає увагу, що надана суду копія Договору факторингу не містить його повного змісту, позаяк після п. 5.11 Договору відразу йде розділ 12 договору, а відтак, суд позбавлений можливості дослідити повний зміст договору факторингу. Умовами п. 4.1. Договору факторингу №274 від 26.06.2024 право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі права вимоги (Додаток №2 до цього договору). 26.06.2024 клієнт АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» склали акт, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором та реєстром боржників від 26.06.2024 до договору факторингу № 274 від 26.06.2024 у кількості 826 (а.с.16). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 274 від 26 червня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 95763349000 від 24.10.2019 року у загальному розмірі 97622,67 грн (а.с.17). 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. договору факторингу № 16072024 (далі Договір факторингу №16072024/ Договір факторингу від 16.07.2024), фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управлінням кредиту, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 1.2. договору факторингу № 16072024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно з реєстром боржників в електронному вигляді за формою наведеною в додатку № 4 цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 5). Відповідно до п. 1.5 договору факторингу клієнт гарантує та відповідає перед фактором за дійсність грошових вимог, право яких відступається факторові за цим договором. Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників (додаток № 2) (п. 1.6 Договору факторингу № 16072024). Розділ 2 Договору факторингу №\~16072024визначає гарантії за цим договором, зокрема, гарантії клієнта про те, що: права вимоги, що передаються фактору для здійснення факторингу, є дійсними (пп. 2.2.1); клієнт не буде передавати фактору для здійснення факторингу права вимоги в частині, оплата за якою надійшла повністю (пп. 2.2.2). Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 16072024 від 16.07.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 1, кількість яких у копії не зазначено, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 32). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 16.07.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» було передано права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 102464170 в розмірі 15450,00 грн (а.с.30). При цьому, витяги з реєстрів боржників до договору факторингу від 16.07.2024 та до договору факторингу від 26.06.2024 не містять підпису посадової особи і відтиску печатки первинних кредиторів АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «МІЛОАН», що суперечить умовам договору факторингу та є недопустимим доказом, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Такі докази не відповідають вимогам щодо достовірності доказу, оскільки на підставі наданих позивачем витягів суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи, а саме, чи дійсно право вимоги до відповідача [PERSON] за спірними договорами було передане від АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з відповідним реєстром боржників. Окрім того, як вбачається зі змісту Актів приймання-передачі права вимоги за Договором факторингу від 26.06.2024 та Договором факторингу від 16.07.2024, в пунктах 2 не міститься жодних відомостей про загальну суму заборгованості, яка передається від АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Окрім того, суд звертає увагу, що надана позивачем копії Договорів факторингу №274 від 26.06.2024 (а.с.14-15) та №16072024 від 16.07.2024 року (а.с.28-29) не містить повного змісту. Так, у договорів факторингу №274 від 26.06.2024 після п. 5.11 розділу 5 договору одразу слідує розділ 12 Договору, у договорів факторингу №16072024 від16.07.2024 року після п.2.2.2 розділу 2 договору одразу слідує п.9.3 Договору, що позбавляє суд можливості дослідити повний зміст договору факторингу. Верховний Суд у постанові від\~12.10.2021\~у справі\~№ 910/10545/20 висловив позицію, що якщо акт приймання-передачі реєстру боржників не містить конкретної суми продажу права вимоги, це може свідчити про недійсність відступлення права вимоги або неможливість встановлення його дійсної вартості. Згідно з\~висновками викладеними\~в постанові\~Верховного Суду\~від 14.07.2020\~у справі\~№ 910/5124/19,\~від 16.03.2021\~у справі\~№ 910/8234/20, якщо реєстр боржників підписаний лише представником нового кредитора без підпису та печатки первісного кредитора, суд має право не визнавати такий документ належним доказом фактичного відступлення права вимоги. Відсутність підтвердження фактичного виконання договору факторингу (наприклад, актів приймання-передачі з усіма підписами) ставить під сумнів правомірність вимог нового кредитора. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012, від 18.10.2023 року у справі №905/306/17. Таким чином, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів переходу до нього права вимоги до [PERSON] за Договорами № 95763349000 від 24.10.2019 та №102464170 від 19.02.2022. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України\~передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Суд не може вчиняти активних дій, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду, відображеній, зокрема, у п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК (Постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.09.2023 у справі № 465/4873/20, провадження № 61-6627св23). Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 725/3821/23, провадження №61-15366св23). За загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позовні вимоги у даній справі не доведено належними та допустимими доказами. Згідно з п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати в розмірі 3028,00 грн, на підставі ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed