Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. 04 грудня 2023 року Нижньовербізька сільська рада звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітній дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в якому просили: позбавити відповідачів батьківських прав відносно вказаних дітей. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, які зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, які зараховувати на особистий рахунок дитини у Державному Ощадному банку України до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Як одинока мати [PERSON] має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які народилися на території Республіки Молдови. Після приїзду відповідачки з Республіки Молдови в Україну в 2011 році вона почала проживати з [PERSON] . [PERSON] [INFO] народилася в Україні, але свідоцтво про народження дитини видане повторно відділом ЗАГСу м. Сороки, Республіка Молдова. В 2013р. у подружжя народилася донька [PERSON] , а в 2018 році народився син [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.06.2022 року діти були відібрані у батьків та передані органу опіки та піклування Нижньовербізької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, для вирішення питання про подальше їх влаштування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 12.08.2022 року №105/2022 дітям надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. 16.03.2023 року обстежено умови проживання за адресою проживання відповідачів в [ADDRESS] та з?ясовано, що у будинку давно ніхто не живе. З початком воєнного вторгнення росії [PERSON] влаштувався у територіальну оборону, діти перебували у Долинському обласному центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради, а [PERSON] , зі слів дітей, перебуває у Києві, за місцем проживання не з?являється та точних відомостей про її місцезнаходження немає. Згідно листа дирекції Долинського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім», станом на [INFO] батько [PERSON] провідував не часто, проте цікавився життям, станом здоров?я, навчанням та вихованням дітей засобами телефонного зв?язку у присутності працівників Центру, також часто телефонував до [PERSON] та передавав дітям подарунки до Дня народження, проте, відвідав лише один раз [INFO] . Під час відвідування приніс дітям гостинці (печиво, цукерки, фрукти), організував пригощення і придбав прикраси донькам [PERSON] та [PERSON] . Мати інколи телефонувала до [PERSON] , одного разу 17.05.2022 року відвідала дітей, принесла гостинці. Відтоді і по сьогоднішній день не цікавиться життям, станом здоров?я, навчанням і вихованням дітей. За рішенням виконкому Нижньовербізької сільської ради від 13.07.2023 року №71/2023 [PERSON] та [PERSON] було влаштовано у сім?ю опікуна. Рішенням виконкому Нижньовербізької сільської ради від 13.07.2023 року №70/2023 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . При обстеженні умов проживання відповідачів з?ясовано, що у будинку давно вже ніхто не живе, за словами сусідів [PERSON] служить у лавах ЗСУ, а [PERSON] не з?являється вдома уже більше дев`яти місяців. Відповідно до розпорядження голови Косівської РДА від 15.08.2023 року №101, молодших дітей з сім?ї « [PERSON] » влаштовано у сімейні форми виховання. Таким чином, виходячи з інтересів дітей, які на даний момент перебувають у сім?ї опікуна та дитячому будинку сімейного типу, враховуючи те, що відповідачам після відібрання у них дітей, було надано час для покращення матеріально-побутових умов та налагодження контакту з дітьми, однак вони цього не виконали, позивач вважає доцільним ставити питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та стягнення з них аліментів на їхнє утримання. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Однак, в змісті заяви про скасування заочного рішення представник відповідача [PERSON] зазначив, що в зв`язку з повномасштабним вторгненням рф в Україну, [PERSON] в березні 2022р. був призваний на військову службу, а тому по очевидним причинам не мав змоги дбати про своїх дітей, займатися їхнім вихованням, провідувати їх та проводити з ними час. Проте, отримавши влітку 2023р. відпустку зі служби, [PERSON] провідував дітей в закладі «Теплий дім», купував гостинці, проводив з ними час. В подальшому у своїх відпусках також зустрічався з дітьми. Крім цього, відповідач ніколи не відмовлявся від своїх дітей, завжди підтримує з ними спілкування через мобільний телефон, цікавиться їхнім життям, допомагає матеріально. Оскільки батько дійсно любить своїх дітей, хвилюється за них та сумує, однак, через військову службу не може приділяти їм належної уваги, [PERSON] вважав, що позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде справедливим та законним вирішенням спору, а тому просив врахувати дані обставини і скасувати заочне рішення суду. Процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 15.12.2023р. відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом Нижньовербізької сільської ради до [PERSON] , [PERSON] в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на дітей у відкритті провадження у справі було відмовлено. Ухвалою суду від 14.02.2024р. підготовче провадження закрито, призначено справу за позовом Нижньовербізької сільської ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав до судового розгляду по суті. Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2024р. позов було задоволено повністю. Позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 04.09.2024р. представник [PERSON] - адвокат Атаманюк В.М. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 07.10.2024р. заяву [PERSON] про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду задоволено. Поновлено [PERSON] , який діє в інтересах відповідача [PERSON] пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2022р. по справі № 346/7124/23. Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.04.2022р. по справі №346/7124/23 за позовом Нижньовербізької сільської ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав скасовано. Справу призначити до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10.12.2024р. підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що на теперішній час неповнолітні діти перебувають в будинках сімейного типу. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, місце перебування [PERSON] взагалі не відомо. З моменту звернення з даним позовом, батьки свого відношення до дітей не змінили. Востаннє умови проживання в будинку відповідачів перевірилися 03.12.2024р. шляхом виїзду комісії за адресою: [ADDRESS] . Проте, було встановлено, що будинок зачинений, в ньому ніхто не мешкає, [PERSON] проходить військову службу. Представник позивача вважає, що перебування батька дітей в ЗСУ не є тією обставиною, яка унеможливлює позбавлення його батьківських прав, оскільки останній життям дітей не цікавиться та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Факт ухилення підтверджується матеріалами справи, оскільки станом на дату відібрання дітей в 2022 році, батьки вже вели нездоровий спосіб життя. Таким чином, [PERSON] вважає, що є всі підстави для позбавлення обох відповідачів батьківських прав. В судових дебатах просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 03.03.2022р. його було мобілізовано і з того часу і дотепер він проходить військову службу в ЗСУ. За період служби мав два поранення, проходив лікування, після яких знову повертався до лав Збройних Сил України. Зазначив, що своєчасно та повністю сплачує аліменти на утримання своїх дітей, які були присуджені йому рішенням суду. З дітьми періодично спілкується по мобільному телефону, підтримує з ними переписку в мобільному додатку, постійно цікавиться їхнім станом здоров`я та справами. Один раз на рік у нього є відпустка, в яку він приїздить додому та зустрічається з дітьми. Вказав, що його діти [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] , батьком якої він не записаний, однак вважає її своєю донькою та різниці між всіма дітьми не робить. Також пояснив, що в 2022 році дійсно було рішення про відібрання дітей, але на той час він вже перебував в ЗСУ, а тому рішення не оскаржував, бо не знав про нього, а дізнався лише у 2024р. Жінка неналежним чином ставилася до своїх материнських обов`язків, крала, зловживала алкогольними напоями, тікала з дому. В зв`язку з цим, утриманням та вихованням дітей займався він. Визнає, що дійсно на момент відібрання дітей не було створено належних умов для їхнього проживання та виховання. Він постійно працював по будовам, а доглядом за дітьми, годуванням, одяганням повинна була займатися мати, але остання виконувала всі ці обов`язки лише до 2020р. Потім вона влаштувалася на роботу двірником і почала зловживати алкогольними напоями, перестала приходити додому, почала красти та виносити речі з будинку. Зазначає, що він звертався по допомогу до служб, але йому ніхто не допоміг. Після звільнення з армії, він планує зробити ремонт в будинку та повернути дітей додому, а з дружиною шлюб розірвати. Додатково зазначив, що наразі його дохід становить близько 25000 гривень, а за участь в бойових діях йому доплачують «бойові». Окрім сплати аліментів, [PERSON] також пересилає кошти своїм дітям, придбав велосипед для [PERSON] . Крім цього, покупляв мобільні телефони своїм донькам. Після важкого поранення перебував у відпустці на лікуванні в м. Коломия і на свято вихователі приводили до нього дітей, він придбав для них гостинці, фрукти та солодощі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та зазначила, що не погоджується аби її позбавляли батьківських прав та забирали її дітей. Визнала, що раніше була не права щодо ставлення до своїх материнських обов`язків. В серпні 2022 року вона виїхала в м. Київ, а перед цим у неї було відібрано дітей по причині того, що вона не працювала, вживала алкогольні напої, не прибирала вдома та не належно виконувала свої материнські обов`язки. Чоловік проживав разом з ними і поводився добре. Не заперечувала, що була присутня на суді та обізнана про рішення суду щодо відібрання дітей. З того часу дітей вона провідувала двічі. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в м. Коломия, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в дитячому інтернаті. З [PERSON] вона спілкувалася по телефону, але пошуком дітей не займалася, в сільську раду з метою встановлення конкретного місця знаходження дітей, не зверталася. Також пояснила, що поїхала в м. Київ аби змінити своє життя, повернулася в лютому 2025 року. Де перебувають діти на теперішній час, відповідачці не відомо, але вважає, що вона їх не покидала та просила не позбавляти її батьківських прав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Атаманюк В.М. в судових дебатах просив в задоволенні позовних вимог щодо його довірителя відмовити, оскільки ними було доведено, що батько цікавиться своїми дітьми, підтримує з ними спілкування, бере участь в їхньому вихованні та утриманні, купляє подарунки та гостинці, а тому вважають, що позовні вимоги до нього пред`явлені передчасно та безпідставно. Щодо задоволення позовних вимог до [PERSON] не заперечував. Також в судовому засіданні в якості свідка був допитаний [PERSON] , який пояснив, що вже 12 років на базі їхньої сім`ї існує дитячий будинок сімейного типу в якому проживають малолітні доньки та син відповідачів і він не хоче, аби ці діти «загубилися». [PERSON] гарно навчається і планує далі вступати до університету. [PERSON] поступив до них, ще коли був дошкільного віку, а тепер навчається в першому класі, хлопчик також добре розвивається. [PERSON] ніразу не телефонувала та не приходила. [PERSON] , коли був у відпустці, тричі приїздив до доньок та сина і вони зі свідком спілкувалися про майбутнє дітей. [PERSON] пропонував відповідачу відкладати гроші для придбання житла дітям, але останній казав, що хоче влаштувати власне життя. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідка, опитавши дітей, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд прийшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи. 19 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області був зареєстрований шлюб між громадянином України [PERSON] та громадянкою Респубілки Молдова [PERSON] , актовий запис №93, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Витягами з реєстру Нижньовербізської територіальної громади підтверджується, що місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13-14). Відповідно до даних свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , виданих повторно відділом ЗАГС м. Сорока, переклад яких на українську мову проведено нотаріальним перекладачем [PERSON] , посвідчених приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцко П.П., [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відомості про батька у свідоцтвах про народження яких відсутні. Відповідно до повідомлень про анулювання, виправлення або завершення актів цивільного стану, переклад яких на українську мову проведено вищезазначеним перекладачем, посвідчених вказаним нотаріусом, прізвище матері і дітей в свідоцтвах [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 16-24). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 25-26). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.06.2022р. відібрано неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від їх батька [PERSON] , [INFO] , та матері [PERSON] , [INFO] , і передано вказаних дітей органу опіки та піклування Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, для вирішення питання про подальше влаштування цих дітей. Цим же рішенням ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Стягувати з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В решті позовних вимог відмовлено. Рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 12.08.2022р. № 105/2022 дітям: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та перебувають в Долинському обласному центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради, згідно рішення виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 13.05.2022р. № 64/2022, надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та знято з обліку дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Взято дітей на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування сектору у справах дітей Нижньовербізької сільської ради, як дітей позбавлених батьківського піклування. Залишено дітей й надалі перебувати у Долинському обласному центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради до вирішення питання щодо подальшого влаштування дітей (а.с. 33). Письмовими заявами неповнолітні: [PERSON] та [PERSON] надали свою згоду на їх влаштування під опіку у сім`ю громадянина [PERSON] , який є хресним батьком їхнього молодшого брата [PERSON] (а.с. 36-37). Рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 12.08.2022р. № 71/2023 встановлено опіку над неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Призначено [PERSON] , [INFO] опікуном над вказаними дітьми, які позбавлені батьківського піклування. Встановлено місце проживання неповнолітніх дітей в сім`ї опікуна за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано опікуна дбати про стан здоров`я дітей, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечувати догляд та лікування, створити належні побутові умови та умови для здобуття повної загальної середньої освіти, вживати заходів щодо захисту їх особистих, майнових і житлових прав, підтримувати сімейний зв`язок з молодшими сестрами та братом та всіма можливими засобами комунікації (а.с. 38). Згідно розпорядження Косівської РДА № 151 від 15.08.2023р. поповнено дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Влаштувати з 15.08.2023р. до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання дітей позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На батьків-вихователів ДБСТ покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, психічний та фізичний розвиток дітей (а.с. 38-40). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов стану сім`ї від 16.03.2023р. № 13 вбачається, що в ході перевірки була встановлена відсутність всіх жителів за адресою: [ADDRESS] . Будинок порожній. Зі свідчень сусіда [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , [PERSON] не з`являлася вдома з серпня 2022 року. В період перебування дітей в Долинському обласному центрі «Теплий дім» мати вела аморальний спосіб життя, влаштовувала гуляння, викрала з будинку телевізор і газову плитку (а.с. 42). До акту обстеження долучені письмові пояснення [PERSON] (а.с. 43). В листі від 14.06.2023р. № 221/01-20/01 адміністрація Долинського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради вказала, що неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] були зараховані 20.10.2021р. у відділення термінованого влаштування дітей з дня зарахування до Центру і станом на 14.06.2023р. батько [PERSON] не часто, проте цікавився життям, станом здоров`я, навчання і вихованням дітей через спілкування з ними по телефону у присутності працівника Центру (19.08.2022р., 26.08.2022р., 30.08.2022р., 23.12.2022р., 28.01.2023р.) також часто телефонує до [PERSON] , передавав дітям подарунки до дня народження дітей, однак відвідував лише один раз [INFO] . Під час відвідування приніс дітям гостинці (печиво, цукерки, фрукти), а також організував пригощення у піцерії та придбав для [PERSON] і [PERSON] срібні підвіски. За період перебування дітей у закладі, їхня мати [PERSON] інколи телефонувала до [PERSON] , один раз 17.05.2022р. відвідувала їх. Під час відвідування принесла дітям гостинці. З того часу і по день написання листа життям, станом здоров`я, навчання і виховання дітей в центрі «Теплий дім» не цікавилась (а.с. 45). В акті обстеження матеріально-побутових умов стану сім`ї від 14.07.2023р. № 29 вказано, що на момент обстеження [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання були відсутні. Зі слів сусідів [PERSON] проходить військову службу в ЗСУ, [PERSON] понад вісім місяців або навіть більше в помешканні за адресою: [ADDRESS] , не появлялася (а.с. 44). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради від 13.07.2023р. № 70/2023 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно, затвердженого вищевказаним рішенням, висновку вбачається, що зібравши відомості про умови та періодичність спілкування батьків з дітьми, ймовірне перебування [PERSON] на військовій службі, оскільки підтверджуючих документів цього ним не надано, а також врахувавши, що відповідачам було надано достатньо часу для покращення матеріально-побутових умов та налагодження контакту з дітьми, виходячи з інтересів дітей та їхнє право на влаштування у сімейні форми виховання, проведену з хресним батьком [PERSON] бесіду, в якій він виявив взяти опіку над двома старшими дітьми: [PERSON] та [PERSON] , пройшов відповідну перевірку та надав всі необхідні для цього документи, Комісія з питань захисту прав дитини при Нижньовербізькій сільській раді прийшла до висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, позитивних результатів в їхній поведінці не просліджується, то позбавлення відповідачів відносно їхніх дітей буде доцільним. Отже, з урахуванням вищевикладених обставин, позивач вважає, що відповідачі, як батьки, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти, що згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. До заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача були надані письмові докази з яких було встановлено наступне. Так, згідно запису у військовому квитку серії [NUMBER] , [PERSON] на підставі Указу Президента №69/2022 від 24.02.2022р. був призваний з 03.03.2022р. у Збройні Сили України по загальній мобілізації. Згідно даних виписки з медичної карти стаціонарного хворого встановлено, що [PERSON] з 18.09.2023 по 06.10.2023р. перебував на стаціонарному лікуванні у Відокремленому структурному підрозділі «Університетська лікарня» Дніпровського державного медичного університету з діагнозом: мінно-вибухова травма, ВОСП лівої сідниці, нижньої третини правого стегна, та верхньої третини правої гомілки з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки); супутні захворювання, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків. З долучених до справи фотознімків відзнак вбачається, що 05.10.2023р. [PERSON] був нагороджений пам`ятним нагрудним знаком командувача повітряних сил України ЗСУ «За доблесну службу»; 14.11.2023р. нагороджений відзнакою Міністра оборони України «За поранення»; а також нагороджений відзнакою Президента України «За оборону України». [PERSON] 29.03.2024р. був документований посвідченням учасника бойових дій, серії [NUMBER] . Відповідно до змісту довідки від 21.08.2024р., № 91481, виданої Коломийським ВДВС вбачається, що станом на 01.05.2024р. згідно звітів про здійснення відрахувань з військової частини заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] відсутня. Заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] станом на 01.08.2024р. становить 10933,57 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця Кушицької М. від 21.08.2024р. № 73590825/15/. Також, скріншотами з мобільного застосунку «Телеграм» підтверджено спілкування у повідомленнях [PERSON] з донькою [PERSON] . В даних повідомленнях батько цікавиться життям та справами дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , взаємно обмінюється з ними фотознімками. Донька повідомляє, що вони їдуть в санаторій і [PERSON] запитує, чи їм щось потрібно. В червні відповідач пересилає кошти на святкування дня народження сина. 27.06.2023р. [PERSON] цікавиться, як відсвяткували день народження [PERSON] і [PERSON] скидає йому фотознімки зі свята. Син нагадує батькові, що той обіцяв купити йому ровер і той відповідає, що після отримання коштів скине їх на придбання велосипеду, а також зазначає, щоб син ділився ним з сестрою. 30 травня 2024р. [PERSON] повідомляє батька про придбаний велосипед та пересилає йому світлини з зображенням покупки. Також донька переписується з батьком щодо придбання нового телефону їй та сестрі і [PERSON] зазначає, що як приїде, то купить обом. Згідно відпускного квитка, [PERSON] був звільнений у відпустку терміном на 15 діб з 08.08.2024р. по 22.08.2024р. До справи були долучені фотознімки відповідача з дітьми, виконані під час їхньої зустрічі та спільного проведення дозвілля в піцерії, а також світлини та матеріали відеозапису зі святкування дня народження малолітнього сина [PERSON] в дитячому будинку. Застосовані норми права. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). В рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказував, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю (рішення у справі «Гнахоре проти Франції»). З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року вказував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року пункт 86). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства», пункт 87). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини встановлюють, що в усіх діях стосовно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3). Ці положення Конвенції про права дитини узгоджуються з положеннями Конституції та законів України, тому її правові норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. (стаття 171 СК України). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Опитаний в судовому засіданні [PERSON] , 2006 р.н. пояснив, що він вже повнолітній, проживає в [ADDRESS] та працює в кафе « Pronto-Pizza ». Вважає, що матір слід позбавити батьківських прав відносно нього та інших його братів і сестер за те, що вона покинула їх та пішла жити невідомо куди і з ким. З приводу батька пояснив, що навіть після їхнього вилучення, [PERSON] підтримував з усіма ними зв`язок, давав кошти на їхні потреби. Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому виповнилося повних 17 років, він проживає разом з опікуном в [ADDRESS] та підробляє на будівництві. Вважає, що матір треба позбавити батьківських прав, бо вона не змінила своє відношення до дітей навіть після того, як їх було передано під опіку в інші сім`ї. Батько служить, але спілкується з ними, а тому йому можна дати шанс. Зазначив, що після їхнього відібрання від батьків, він декілька разів спілкувався з матір`ю по телефону, бачився з нею один раз - на минулому тижні. Також додав, що коли востаннє приїздив до батьківського будинку там було прибрано, посуд помитий. Зазначив, що батько постійно спілкується з ним та іншими дітьми, допомагає їм грошима. Малолітня [PERSON] в судовому засідання пояснила, що наразі їй виповнилося повних 13 років і з серпня 2023р. вона проживає в прийомній сім`ї [PERSON] в с. Кути, Косівського району, Івано-Франківської області. Навчається в 7 класі Старокутського ліцею. [PERSON] являється її матір`ю, але вона з нею не спілкується і жити з нею не хоче через вживання матір`ю алкогольних напоїв. Зазначила, що з того часу, як вона потрапила до притулку, вона стала краще навчатися, прийомні батьки за нею доглядають. Під час її проживання у своїх рідних батьків матері зазвичай ніколи не було вдома, вона не готувала та не доглядала за своїми дітьми. На думку [PERSON] , поведінка її матері за весь цей час не змінилася, оскільки вона ніколи не телефонувала до доньки та лише один раз приїздила до них у притулок. За батька дівчинка пояснила, що він військовий та при змозі спілкується з нею через повідомлення у мобільному додатку, а також коли приїздив, то купляв солодощі, меншому брату придбав велосипед, перераховував кошти. Вказала, що хоче жити з прийомними батьками, яких вона називає мама і тато, а до рідних батьків повертатися не хоче. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що також проживає в прийомній сім`ї [PERSON] в с. Кути, навчається в 6 класі Старокутського ліцею. [PERSON] та [PERSON] є її біологічними батьками, але вона не вважає відповідачку своєю матір`ю через зловживання нею алкоголем. Зазначила, що коли вони проживали разом в с. Н.Вербіж, то їй там було погано, оскільки мати майже не дбала про неї, їсти не було що, [PERSON] їм не готувала, батько постійно був десь по роботах, їжу готував старший брат [PERSON] . На теперішній час, батько [PERSON] трохи турбується про них, тричі приїздив до них, пересилав гроші на карту прийомних батьків. Вона підтримує з ним спілкуванні у телефоні (переписується). Проте, не зважаючи та турботу рідного батька, вона бажає залишитися в прийомній сім`ї та хоче, щоб їх усиновили, оскільки сім`я [PERSON] піклується про неї та любить її. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19) від 26 квітня 2023 року у справі № 931/709/21. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останніх батьківських прав, покладено на позивача. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові від 02 жовтня 2019 року в справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) Верховний Суд вказав, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини». Мотиви, з яких виходить суд та його висновки. В даній справі судом встановлено, що після відібрання дітей у батьків та поміщення їх до Долинського обласного центру соціальної підтримки дітей та сімей «Теплий дім» Івано-Франківської обласної ради, [PERSON] та [PERSON] перший час підтримували періодичне спілкування з дітьми по телефону, та навіть по одному разу навідували їх, приносили з собою гостинці та подарунки. Однак, в подальшому спілкування матері з дітьми майже повністю припинилося, остання виїхала до м. Києва і своїми дітьми не цікавилася, лише зрідка телефонувала до старшого сина. Вказані обставини були підтверджені письмовими доказами, показами свідка, поясненнями дітей та визнані [PERSON] особисто в судовому засіданні. Жодних перешкод, які б унеможливлювали матері брати участь в житті своїх дітей, займатися їхнім вихованням та утриманням, відповідачка в судовому засіданні не навела, тим самим доводи та твердження сторони позивача про її умисне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, не спростовувала. Відтак, судом було встановлено, що маючи фізичну можливість, [PERSON] , після передачі старших двох синів під опіку [PERSON] , а трьох менших дітей на виховання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , тривалий час не піклувалася про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкувалася з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не надавала дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, а своєю попередньою поведінкою показувала лише поганий приклад і створювала небезпеку для їхнього життя і здоров`я, не виявляла інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створювала умов для отримання ними освіти. Натомість [PERSON] було доведено перебування його на військовій службі з березня 2022 року, що є об`єктивною та поважною обставиною, яка перешкоджає йому повноцінно та щоденно брати участь в житті своїх дітей. При цьому, відповідач підтвердив, що в єдиний доступний йому спосібвикористовуючи мобільний телефон він підтримував спілкування зі своїми дітьми, цікавився їхнім життям та здоров`ям, сплачував аліменти на їхнє утримання, пересилав додатково кошти та купував вартісні подарунки (велосипеди, мобільні телефони), а в періоди своєї відпустки від військової служби та проходження лікування в госпіталі, приїздив та зустрічався з доньками та сином, проводив з ними час. Вказані обставини були підтверджені поясненнями дітей, показами свідка [PERSON] та скріншотами з мобільного застосунку «Телеграм», який в розумінні ст. 100 ЦПК України є належним електронним доказом, що узгоджується з позицією Верховного Суду, зазначеною в постанові від 13.07.2020р. по справі №753/10840/19. Суд також бере до уваги думку неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] та малолітніх доньок [PERSON] і [PERSON] , які в судовому засіданні вказували на доцільність позбавлення батьківських прав матері, а з приводу батька зазначили, що останній заслуговує на ще один шанс, оскільки підтримує з ними спілкування та намагається брати участь в їхньому житті. При цьому, малолітні діти вказували, що не бажають повертатися до батька, оскільки в сім`ї [PERSON] та [PERSON] їм добре та вони бажають й надалі проживати не з біологічним батьком, а з прийомними батьками. В постанові від 13.07.2022р. по справі №705/3040/18 Верховний Суд вказав, що озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дітей, суд вважає, що неврахування думки малолітніх дітей щодо позбавлення їхнього батька батьківських прав є виправданим з огляду на їхній вік, до того ж, діти не висловили власної категоричної та ствердної думки щодо необхідності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Таких обставин у справі щодо вимог, пред`явлених до [PERSON] , судом не встановлено. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обставини про свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей є доведеними, а тому наявні підстави для позбавлення її батьківських прав, оскільки саме таке вирішення спору буде відповідати найкращим інтересам дітей та вимогам Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, нормам СК України. Вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому в цій частині позову відмовляє. Також щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її старшого сина [PERSON] , [INFO] , якому, станом на дату розгляду справи, виповнилося вісімнадцять років і він досяг повноліття, суд бере до уваги висновки викладені в постанові від 29.01.2024р. по справі №185/9339/21 в якій Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав, що факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору по суті та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати у сукупності факти виконання/невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Досягнення дитиною повноліття під час розгляду цивільної справи судом не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: partial