Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Лимара Андрія Вікторовича звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Подана заява мотивована тим, що 15.01.2025 [PERSON] звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою Першої вінницької державної нотаріальної контори від 15.01.2025 № 73/02-31 заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до вказаної постанови нотаріальної контори, підставою для відмови в оформленні спадщини стала, зокрема, неможливість підтвердження факту постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті. Тому, з метою оформлення спадщини, в судовому порядку заявнику необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2025 заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник заявника адвокат Лимар А.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявника. Представник заінтересованої особи Першої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлялись належним чином, в порядку встановленому законом. Жодних заяв, клопотань від заінтересованої особи до суду не надходило. В судовому засіданні призначеному 03.04.2025 судом було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] . Свідки [PERSON] , [PERSON] повідомили що до початку повномасштабного вторгнення вони проживали разом з заявником і його матір`ю в м. Сватово, Луганської області. В жовтні 2022 переїхали у м. Вінниця. В Вінниці [PERSON] , [PERSON] , та заявник живуть в одному дворі, їхні квартири знаходяться поряд. Увесь час [PERSON] проживав разом із своєю матір`ю [PERSON] , здійснював за нею догляд, оскільки вона була людиною похилого віку. На момент смерті [PERSON] заявник проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.05.1962 батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] і [PERSON] . 19.06.1974 [PERSON] і [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] купила жилий будинок, жилою площею 16,3 кв.м. з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На житловий будинок за адресою: [ADDRESS] 11.12.1991 складено технічний паспорт та присвоєно інвентарний номер 4469. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Державним нотаріусом Сватівської державної нотаріальної контори Луганської області Кривошея А.В. 04.11.2021 посвідчено заповіт, та зареєстровано за реєстровим №2-1413. Відповідно до заповіту [PERSON] на випадок смерті робить наступне розпорядження: усі права та обов`язки, які належать їй на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе майно заповідає своєму синові [PERSON] . Заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за номером 68592241, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №67151267 від 04.11.2021. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Постановою Першої вінницької державної нотаріальної контори від 15.01.2025 № 73/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину. В даній постанові зазначено наступне: «Оскільки [PERSON] не подав заяву до Першої вінницької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини та відповідно до відмітки в паспорті [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а за даними з реєстру ДРАЦС, місце реєстрації померлої [PERSON] невідоме, окрім того, оскільки державна реєстрація права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] була проведена БТІ міста Сватове Луганської області 11.07.1991 року, згідно довідки № 382829940 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності за спадкодавцем на житловий будинок, а спадкоємець не надав нотаріусу відповідний документ, що підтверджує факт реєстрації в БТІ права власності спадкодавця на квартиру станом на 31 грудня 2012 року, нотаріальна контора не може видати на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, в зв`язку з тим, що не надані документи, що підтверджують факт реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно та [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини та не надано доказів фактичного прийняття спадщини». Департаментом соціальної політики Управління соціального захисту населення (Правобережне) 03.02.2025 видано довідку №416 про отримання допомоги. З довідки вбачається, що [PERSON] перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення (Правобережне) як внутрішньо переміщена особа з 28.10.2022 по 10.12.2024 за адресою: [ADDRESS] , з 10.12.2024 по теперішній час перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . З довідки №209-5002286402 від 31.10.2022, виданої Департаментом соціальної політики управління соціального захисту населення (Правобережне) вбачається, що [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщену особу. Зареєстроване місце проживання [PERSON] : [ADDRESS] . Фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 23 Постанови №7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З огляду на наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . На підставі наведеного, суд дійшов висновку про задоволення заяви. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved