Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ДБК-Гарант», ТОВ «ДБК», треті особи які не заявляють вимоги на предмет спору приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння, відповідно до якого просив: - визнати недійсним договір іпотеки, укладений 22 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК-Гарант», код ЄДРПОУ 44277165, «Іпотекодавець», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК», код ЄДРПОУ 32772943, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., зареєстрований в реєстрі за №1835. - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , від 01.11.2021 (номер запису про право власності: 44869089), рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер 61391082 від 05.11.2021 12:45:14, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Надією Володимирівною. - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на приміщення № 26, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] від 01.11.2021 (номер запису про право власності: 44868824), рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень, індексний номер 61389661 від 05.11.2021 12:16:06, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Надією Володимирівною. - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) № 64051576 від 01.07.2022 15:01:51, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєломмі Оленою Віталіївною щодо квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) № 640552275 від 01.07.2022 15:31:33, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєломмі Олена Віталіївна щодо квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в. - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) № 64049682 від 01.07.2022 13:37:38, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєломмі Оленою Віталіївною, щодо групи нежитлових приміщень № 26 а, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) № 64050376 від 01.07.2022 14:10:48, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєломмі Оленою Віталіївною, щодо нежитлового приміщення № 26б, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . - витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-ГАРАНТ» (код ЄДРПОУ 44277165), квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . - витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-ГАРАНТ» (код ЄДРПОУ 44277165), нежитлове приміщення №26, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 квітня 2016 року [PERSON] уклав з ТОВ «Яр» договір № 04/04/2016-220 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, загальною площею 211,4 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 24 червня 2019 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису про право власності 32154509 (реєстраційний номер ОНМ: 1859920080000). В подальшому [PERSON] здійснив поділ належної йому квартири [ADDRESS] , внаслідок чого було зареєстровано дві квартири, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ: 2034586380000) та [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ: 2034364780000). 28 лютого 2020 року [PERSON] продав свою квартиру [ADDRESS] та залишив у своїй власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 04 квітня 2016 року [PERSON] уклав з ТОВ «Яр» договір № 04/04/2016-26 купівлі-продажу майнових прав на офісне приміщення № 26, загальною площею 116,0 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 24 червня 2019 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на вказане нерухоме майно, номер запису про право власності 32156368, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 4752305 від 26.06.2019 15:26:41, прийняте державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, КП «Центр правової допомоги та реєстрації» м. Київ. У липні 2020 року ТОВ «ДБК» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання Договору купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-220 від 04 квітня 2016 р. недійсним, визнання Договору купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-26 від 04.04.2016 недійсним, визнання Договору купівлі- продажу майнових прав № 04/04/2016-16 від 04.04.2016 недійсним, скасування запису про проведену державну реєстрацію від 24.06.2019 (номер запису про право власності 32154509), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47521391 від 26.06.2019 14:42:46, прийняте державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, КП «Центр правової допомоги та реєстрації» м. Київ щодо державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , та інші (похідні) записи про проведену реєстрацію. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року (справа № 761/22446/20) позов ТОВ «ДБК» задоволено частково та визнано недійними: Договір купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-220 від 04 квітня 2016 р. на квартиру [ADDRESS] , укладений між ТОВ «ЯР» та [PERSON] ; Договір купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-16 від 04 квітня 2016 р., на творчу майстерню № 16 буд 73 [ADDRESS] , укладений між ТОВ «ЯР» та [PERSON] ; Договір купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-26 від 04 квітня 2016 р. на офісне приміщення № 26 по вул. Ризькій у м. Києві, укладений між ТОВ «ЯР» та [PERSON] ; в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року (справа № 761/22446/20) рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі- продажу майнових прав від 04.04.2016 року, укладених між ТОВ «ЯР» та [PERSON] , скасовано та постановлене нове, яким в задоволенні позову ТОВ «ДБК» відмовлено. Таким чином, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та офісне приміщення № 26. є чинними та [PERSON] є законним власником вказаного нерухомого майна. Про апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року (справа № 761/22446/20) ТОВ «ДБК» було відомо, оскільки, як вбачається з тексту Постанови Київського апеляційного суду від 14.06.2022 року, представником ТОВ «ДБК» 11 листопада 2021 року подано клопотання про закриття апеляційного провадження та відзив на апеляційну скаргу [PERSON] , а 06 січня 2022 року подані відзиви на апеляційні скарги представника [PERSON] та ТОВ «ЯР». Однак, достовірно знаючи про наявність спору, до отримання копії рішення Київського апеляційного суду, з метою незаконного заволодіння майном [PERSON] , ТОВ ДБК, не маючи права на розпорядження цим майном, уклало з ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. 21 червня 2022 року за реєстровим № 1768, та договір купівлі-продажу приміщення №26, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. 21 червня 2022 року за реєстровим № 1769. ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» створено 01.06.2021 року особами, які, в тому числі, є засновниками (учасниками) ТОВ «ДБК», а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому [PERSON] - кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ТОВ «ДБК». 21.06.2022 року ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» (код ЄДРПОУ 44277165) протиправно зареєстровало за собою право власності на квартиру [ADDRESS] та нежитлове приміщення № 26 і уклало договір іпотеки від 22.06.2022, зареєстрований в реєстрі за № 1835, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., на підставі якого ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» передав квартиру [ADDRESS] та нежитлове приміщення № 26 в іпотеку ТОВ «ДБК» (код ЄРДПОУ 32772943). 22.06.2022року на підставі рішень про реєстрацію прав та обтяжень №№ 63946924, 63948374 приватним нотаріусом Стрельченко О.В. зареєстровано іпотеку та обтяження на квартиру [ADDRESS] . 01.07.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєломмі О.В. проведено поділ квартири [ADDRESS] , внаслідок якого було утворено квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . При цьому підставою для державної реєстрації на квартиру [ADDRESS] зазначено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: № 056/22, виданий 29.06.2022, видавник: ТОВ «Проектсервісгруп», технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:1938-8313-1196-3461, виданий 30.06.2022, видавник: ЄДЕССБ. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64051576 від 01.07.2022 о 15:01:51, прийняв приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна. Підставою для державної реєстрації на квартиру [ADDRESS] зазначено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: № 056/22, виданий 29.06.2022, видавник: ТОВ «Проектсервісгруп», технічний паспорт, серія та номер: [NUMBER] , виданий 30.06.2022, видавник: ЄДЕССБ. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64052275 від 01.07.2022 о 15:31:33, прийняв приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна. 01.07.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєломмі О.В. проведено поділ нежитлового приміщення №26, внаслідок якого було утворено нежитлове приміщення 26а та нежитлове приміщення 26б. При цьому підставою для державної реєстрації на групу нежитлових приміщень № 26а зазначено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: № 055/22, виданий 29.06.2022, видавник: ТОВ «Проектсервісгруп», технічний паспорт, серія та номер: [NUMBER] , виданий 29.06.2022, видавник: ЄДЕССБ. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64049682 від 01.07.2022 о 13:37:38, прийняв приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна. Підставою для державної реєстрації на нежитлове приміщення № 26б зазначено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: № 055/22, виданий 29.06.2022, видавник: ТОВ «Проектсервісгруп», технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:1356-9100-2662-2018, виданий 29.06.2022, видавник: ЄДЕССБ. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64050376 від 01.07.2022 о 14:10:48, прийняв приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна. Таким чином, відповідачі ТОВ «ДБК» та ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» незаконно заволоділи майном, яке на законних підставах належить [PERSON] , у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом та з заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - ТОВ «ДБК ГАРАНТ», код ЄДРПОУ 44277165, відчуження майна: квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , нежитлового приміщення [ADDRESS] , нежитлового приміщення [ADDRESS] . Представник відповідача - 2 у своєму відзиві заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності та необґрунтованості. Зазначив, що саме ТОВ «ДБК» здійснювало будівництво та всі витрати пов`язані з ним щодо житлово-офісного комплексу з підземним паркінгом по [ADDRESS] . Таким чином, ТОВ «ДБК», як інвестор/замовник будівництва об`єкту, є первісним власником квартири [ADDRESS] та приміщення [ADDRESS] на підставі укладеного між ТОВ «ДБК» та ТОВ «ЯР» Договору №3 від 02 вересня 2010 року. Оскільки, зазначений договір не визнаний недійсним, відповідно правова підстава набуття права власності на квартиру та приміщення у ТОВ «ДБК» не відпала. Отже правових підстав для вибуття квартири [ADDRESS] та приміщення 26 з володіння ТОВ «ДБК не було, а тому 30 червня 2022 року іпотекодержателем - ТОВ «ДБК» надано згоду іпотекодавцю - ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» на здійснення поділу квартири [ADDRESS] ., а також на здійснення поділу приміщення №26, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з огляду на відсутність судового рішення про визнання недійсними вказаних документів на підставі яких проведена державна реєстраця права власності зокрема, Договору №3 від 02 вересня 2010 року, відсутні правові підстави для скасування вимога про скасування вказаних рішень про державну реєстрацію права власності, а тому в позові слід відмовити у повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 24.11.2023 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 15.12.2023 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 28.12.2023 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою заяву [PERSON] про забезпечення позову по справі № 761/43261/23 - повернуто заявнику. 06.02.2024 року у судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів. 06.02.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Мальцева Д.О. клопотання представника позивача про витребування доказів - задоволено частково та витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни належним чином засвідчені копії наступних документів: договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК» (Код ЄДРПОУ 32772943) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК- ГАРАНТ» (Код ЄДРПОУ 44277165) (Покупець) від 21.06.2022 року, договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 116 кв.м., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК» (Код ЄДРПОУ 32772943) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК-ГАРАНТ» (Код ЄДРПОУ 44277165) (Покупець) від 21.06.2022 року, договір іпотеки, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК-ГАРАНТ» (Код ЄДРПОУ / 44277165) (Іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК» (Код ЄДРПОУ 32772943) (Іпотекодержатель), зареєстрований в реєстрі за № 1835, на підставі якого ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» (Код ЄДРПОУ 44277165) передав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] від 21.06.2022 року. 09.02.2025 року від представника третьої особи ТОВ «ДБК» - адвоката Хоменко Віталія Олексійовича надійшли письмові пояснення. 15.03.2024 представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу - ТОВ «ДБК ГАРАНТ», код ЄДРПОУ 44277165, відчуження майна: квартири [ADDRESS] , квартири [ADDRESS] , нежитлового приміщення [ADDRESS] , нежитлового приміщення [ADDRESS] . 18.03.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-ГАРАНТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння. 13.03.2024 року на виконання ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. від 28.12.2020 на адресу суду надійшли витребувані у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни належним чином засвідчені копії, а саме: копія договору купівлі-продажу приміщення, посвідчений 21.06.2022 року Стрельченко О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за р. №1769, копія договору іпотеки, посвідчений 22.06.2022 року Стрельченко О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Київського міського нотаріального округу за р. №1835. 19.04.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про залучення до участі у справі в якості відповідача -2, третю особу 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК» (вул. Лугова, 13, м. Київ, 04074, ЄДРПОУ 32772943, тел. 067402727, E-mail: tov-dbk@ukr.net). 22.04.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Гарант», треті особи які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК», ПН Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна, ПН Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, ПН Київського міського нотаріального округу Каравай Надія Володимирівна, про визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння. 06.05.2024 року від представника відповідача - 2 ТОВ «ДБК» - адвоката Хоменко Віталія Олексійовича надійшов відзив на позовну заяву із викладеними запереченнями проти неї. 03.06.2024 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Клечановської Ю.І. надійшли письмові пояснення. 19.08.2024 року у судовому засіданні представником відповідача 2 Хоменко В.О. заявлено клопотання про витребування доказів у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олени Віталіївни (місцезнаходження: [ADDRESS] ) копії заяви (згоди) ТОВ «ДБК», що надавалися іпотекодавцю - ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» на здійснення поділу об`єкта нерухомого майна - приміщення №26, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на два окремих об`єкти нерухомого майна та реєстрацію права власності на них в Державному реєстрі речових прав від 30 червня 2022 року. 19.08.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. задоволено клопотання представника відповідача 2 про витребування доказів та витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олени Віталіївни (місцезнаходження: [ADDRESS] ) копії заяви (згоди) ТОВ «ДБК», що надавалися іпотекодавцю - ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» на здійснення поділу об`єкта нерухомого майна - приміщення №26, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на два окремих об`єкти нерухомого майна та реєстрацію права власності на них в Державному реєстрі речових прав від 30 червня 2022 року. 25.10.2024 року на виконання ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. від 19.08.2024 на адресу суду від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олени Віталіївни надійшов лист у якому вказано що витребувана заява (згоду) щодо поділу об`єкту нерухомого майна нотаріусом не засвідчувалась. Отже, ухвала суду від 19.08.2024р. про витребування доказів приватним нотаріусом не виконана. 30.10.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Мальцева Д.О. стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] в дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 коп. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача -2 Харченко В.О. у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в їх задоволенні. Інші сторони в судове засідання не з`явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив обставини справи та дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2016 року [PERSON] уклав з ТОВ «Яр» договір № 04/04/2016-220 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, загальною площею 211,4 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 24 червня 2019 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису про право власності 32154509 (реєстраційний номер ОНМ: 1859920080000). В подальшому [PERSON] здійснив поділ належної йому квартири [ADDRESS] , внаслідок чого було зареєстровано дві квартири, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ: 2034586380000) та [ADDRESS] (реєстраційний номер ОНМ: 2034364780000). 28 лютого 2020 року [PERSON] продав свою квартиру [ADDRESS] та залишив у своїй власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 04 квітня 2016 року [PERSON] уклав з ТОВ «Яр» договір № 04/04/2016-26 купівлі-продажу майнових прав на офісне приміщення № 26, загальною площею 116,0 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 24 червня 2019 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на вказане нерухоме майно, номер запису про право власності 32156368, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 4752305 від 26.06.2019 15:26:41, прийняте державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, КП «Центр правової допомоги та реєстрації» м. Київ. У липні 2020 року ТОВ «ДБК» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання Договору купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-220 від 04 квітня 2016 р. недійсним, визнання Договору купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-26 від 04.04.2016 недійсним, визнання Договору купівлі- продажу майнових прав № 04/04/2016-16 від 04.04.2016 недійсним, скасування запису про проведену державну реєстрацію від 24.06.2019 (номер запису про право власності 32154509), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47521391 від 26.06.2019 14:42:46, прийняте державним реєстратором Мельником Дмитром Сергійовичем, КП «Центр правової допомоги та реєстрації» м. Київ щодо державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , та інші (похідні) записи про проведену реєстрацію. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року (справа № 761/22446/20) позов ТОВ «ДБК» задоволено частково та визнано недійними: Договір купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-220 від 04 квітня 2016 р. на квартиру [ADDRESS] , укладений між ТОВ «ЯР» та [PERSON] ; Договір купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-16 від 04 квітня 2016 р., на творчу майстерню № 16 буд 73 [ADDRESS] , укладений між ТОВ «ЯР» та [PERSON] ; Договір купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-26 від 04 квітня 2016 р. на офісне приміщення № 26 по вул. Ризькій у м. Києві, укладений між ТОВ «ЯР» та [PERSON] ; в решті позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року (справа № 761/22446/20) рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі- продажу майнових прав від 04.04.2016 року, укладених між ТОВ «ЯР» та [PERSON] , скасовано та постановлене нове, яким в задоволенні позову ТОВ «ДБК» відмовлено. Про апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року (справа № 761/22446/20) ТОВ «ДБК» було відомо, оскільки, як вбачається з тексту Постанови Київського апеляційного суду від 14.06.2022 року, представником ТОВ «ДБК» 11 листопада 2021 року подано клопотання про закриття апеляційного провадження та відзив на апеляційну скаргу [PERSON] , а 06 січня 2022 року подані відзиви на апеляційні скарги представника [PERSON] та ТОВ «ЯР». Таким чином, достовірно знаючи про наявність спору, до отримання копії рішення Київського апеляційного суду, з метою незаконного заволодіння майном [PERSON] , ТОВ ДБК, не маючи права на розпорядження цим майном, уклало з ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» договір договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. 21 червня 2022 року за реєстровим № 1768, та договір купівлі-продажу приміщення №26, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. 21 червня 2022 року за реєстровим № 1769. ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» створено 01.06.2021 року особами, які, в тому числі, є засновниками (учасниками) ТОВ «ДБК», а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому [PERSON] - кінцевий бенефіціарний власник (контролер) ТОВ «ДБК». 21.06.2022 року ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» (код ЄДРПОУ 44277165) протиправно зареєстровало за собою право власності на квартиру [ADDRESS] та нежитлове приміщення № 26 і уклало договір іпотеки від 22.06.2022, зареєстрований в реєстрі за № 1835, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., на підставі якого ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» передав квартиру [ADDRESS] та нежитлове приміщення № 26 в іпотеку ТОВ «ДБК» (код ЄРДПОУ 32772943). 22.06.2022року на підставі рішень про реєстрацію прав та обтяжень №№ 63946924, 63948374 приватним нотаріусом Стрельченко О.В. зареєстровано іпотеку та обтяження на квартиру [ADDRESS] . 01.07.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєломмі О.В. проведено поділ квартири [ADDRESS] , внаслідок якого було утворено квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . При цьому підставою для державної реєстрації на квартиру [ADDRESS] зазначено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: № 056/22, виданий 29.06.2022, видавник: ТОВ «Проектсервісгруп», технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:1938-8313-1196-3461, виданий 30.06.2022, видавник: ЄДЕССБ. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64051576 від 01.07.2022 о 15:01:51, прийняв приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна. Підставою для державної реєстрації на квартиру [ADDRESS] зазначено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: № 056/22, виданий 29.06.2022, видавник: ТОВ «Проектсервісгруп», технічний паспорт, серія та номер: [NUMBER] , виданий 30.06.2022, видавник: ЄДЕССБ. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64052275 від 01.07.2022 о 15:31:33, прийняв приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна. 01.07.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєломмі О.В. проведено поділ нежитлового приміщення №26, внаслідок якого було утворено нежитлове приміщення 26а та нежитлове приміщення 26б. При цьому підставою для державної реєстрації на групу нежитлових приміщень № 26а зазначено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: № 055/22, виданий 29.06.2022, видавник: ТОВ «Проектсервісгруп», технічний паспорт, серія та номер: [NUMBER] , виданий 29.06.2022, видавник: ЄДЕССБ. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64049682 від 01.07.2022 о 13:37:38, прийняв приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна. Підставою для державної реєстрації на нежитлове приміщення № 26б зазначено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, серія та номер: № 055/22, виданий 29.06.2022, видавник: ТОВ «Проектсервісгруп», технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:1356-9100-2662-2018, виданий 29.06.2022, видавник: ЄДЕССБ. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 64050376 від 01.07.2022 о 14:10:48, прийняв приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олена Віталіївна. Таким чином, відповідачі ТОВ «ДБК» та ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» незаконно заволоділи майном, яке на законних підставах належить [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статі 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 цього кодексу). Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство видокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного позову. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до вимог статей 330, 387, 388, 396 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-1 цс 15, від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13, від року у справі № 61-19254св20 (461/5771/17). Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14 захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Згідно із пунктами 146, 152, 153, Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21) набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення) з цієї особи нерухомого майна. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту. Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є > неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14- 208цс18, пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12- 148гс19, пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14- 125цс20, пункт 74), 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14- 2цс21, пункт 148) та інших. Отже, вимога про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс_18, пункти 146-147. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зазначено, що за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Одночасно, позивач вимушений ставити питання про визнання недійсним договору іпотеки від 22.06.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 1835, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В., на підставі якого ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» передав квартиру [ADDRESS] та нежитлове приміщення № 26 в іпотеку ТОВ «ДБК» (код ЄРДПОУ 32772943), з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин другої, третьої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 3 статті 215 ЦК України фактично передбачено, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню статті 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист порушеного цивільного права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація Оскільки на момент укладання договору іпотеки фактично ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» неправомірно володіло спірним майном, яке належало і належить [PERSON] , ТОВ «ДБК-ГАРАНТ» не мало законних підстав виступати у якості «Іпотекодавця» - особи, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотеко держателем. Крім того, рішеннями від 01.07.2022 року про поділ квартири [ADDRESS] та нежитлового приміщення № 26 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В. грубо порушено вимоги чинного законодавства в сфері державної реєстрації виходячи з наступного. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі -Закон), а також Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, (далі - Порядок № 1127). Пунктом 12 Порядку № 1127 передбачено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав. Відповідно до частини 3 статті 10 Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема наявність обтяжень прав на нерухоме майно; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до пункту 4 частини 1 Закону обтяженням речових прав на нерухоме майно є заборона відчуження та/або користування та іпотека. Статтею 24 Закону передбачено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Таким чином, порушуючи вимоги статті 24 Закону, приватний нотаріус Бєломмі О.В. прийняла оскаржувані рішення за наявності діючих обтяжень, а саме іпотеки (номер запису про іпотеку:47133008) та заборони на нерухоме майно (реєстраційний № обтяження: 47220598). Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення прийняті з грубим порушення законодавства та є такими, що підлягають скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно роз`яснень, які містяться предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29). Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved