Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~представник [PERSON] адвокат Очкур К.І. 07.04.2025 р. звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що сторони зареєстрували шлюб 09.11.1986 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1582. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , спільні діти сторін є повнолітніми. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що сторони з 2020 року не проживають як подружжя, до цього також були випадки, коли подружжя тривалий час проживало окремо один від одного через проблеми у відносинах. Позивачка стверджує, що на даний час вони з відповідачем прийняли спільне рішення щодо доцільності розірвання шлюбу. Причиною припинення шлюбних відносин, що призвело до бажання сторін розірвати шлюб, позивачка вважає несумісність характерів та діаметрально різні погляди на життя, різні цілі, плани та задачі, втрату довіри і поваги, з огляду на що відновлення шлюбних стосунків та подальше сумісне життя між позивачкою та Відповідачем, на її переконання, неможливе. Позивачка впевнилася, що вона не прагне відновлення сімейних стосунків з відповідачем. Продовження ж їх перебування в зареєстрованому шлюбі шкодить їх інтересам, оскільки шлюб носить виключно формальний характер. Плани на подальше спільне життя у сторін відсутні. Отже, подружжя тривалий час, більше 5 років не проживає як чоловік та дружина, взаєморозуміння та спільне бачення розвитку сім`ї у сторін відсутні, що робить неможливим нормальне спілкування, а тим паче створення здорової атмосфери в родині. Життя в такій атмосфері шкодить сторонам. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть окреме господарство, мають окремі бюджети, не мають спільних зобов`язань, планів та задач. Сторони спілкуються виключно з питань щодо спільних дітей. Зі свого боку відповідач живе своїм особистим життям, не виявляє намірів щодо збереження шлюбу та налагодження стосунків у ньому. З огляду на це позивачем [PERSON] було прийнято остаточне рішення щодо доцільності розірвання шлюбу. Тому, позивач просить суд не надавати строк для примирення, оскільки примирення є неможливим, недоречним і суперечить інтересам кожного із подружжя окремо. Очевидно, що якщо примирення не відбулося по причині повної відсутності розуміння між сторонами вже досить довгий період часу, відновлення шлюбних відносин є неможливим. Представник позивача просить суд шлюб, зареєстрований 09.11.1986 між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1582, - розірвати. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій позов визнав, просить шлюб розірвати, час на примирення не потрібний, вказав що він є інвалідом 2-ї групи. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 09.11.1986 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1582. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: доньку [PERSON] ,\~ [INFO] \~та сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні характери, психологічну несумісність та різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони припинили подружні відносини з 2020 р. Сторони миритися не бажають оскільки це суперечить їх інтересам, про що вказали в позовній заяві представник позивача та в своїй заяві відповідач. Відповідно \~ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування \~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому підстав для збереження \~сім`ї \~немає.

Outcome: approved