Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

представник позивача звернулась з позовом до суду, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 8026822 від 20.04.2023 у розмірі 15960,00 грн, яка складається з 3600,00 грн заборгованості за сумою кредиту, 11600,00 грн заборгованості за сумою відсотків та 760,00 грн заборгованість за комісією, також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.04.2023 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено кредитний договір № 8026822, відповідно до умов якого Товариство надає Позичальнику кредит в розмірі 4000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. 28.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №103-МЛ/ відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 8026822 від 20.04.2023. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 8026822 від 20.04.2023, що підтверджується відповідним витягом з реєстру боржників. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, заборгованість відповідача за Кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 15960,00 грн та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3600 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 11600 грн, простроченої заборгованості за комісією в розмірі 760 грн. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року прийнято позов до розгляду, та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем скеровано відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог, висунутих позивачем заперечує. Вважає, що не надано належного розрахунку суми заборгованості, зокрема первинної бухгалтерської документації. Окрім того, не доведено факту перерахування кредитних коштів за договором, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Ухвалою суду від 6 березня 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 10 березня 2025 року надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що відповідач був у повній мірі поінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.Позивачем на підтвердження надання відповідачу кредиту надав копію платіжного доручення № 98589205 від 20 квітня 2023 року, з якого слідує, що ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на Кредит рах. № [NUMBER] , кредитні кошти в сумі 4 000 грн. 00 коп., у дорученні вказано номер транзакції, сума транзакції, дата проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 Договору. Так, сума заборгованості складає 15960,00 грн, відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором. Сума заборгованості складає 15960,00 грн, відповідно до Виписки з особового рахунку за Кредитним договором. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 20.04.2023 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено кредитний договір № 8026822, відповідно до умов якого Товариство надає Позичальнику кредит в розмірі 4000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ЗУ «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору № 8026822 від 20.04.2023 року поширюється дія цього закону. Так, ч. 3 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 до ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п. 6.5 кредитного договору № 8026822 від 20.04.2023 року, сторони погодили, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Кредитний договір укладений з додержанням вимог закону в тому числі в частині письмової форми. Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір № 8026822 від 20.04.2023 року. Відповідно до п.1.3 кредитного договору, кредит надається загальним строком 105 днів, з 20.04.2023 по 03.08.2023. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістомст.ст.610,612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалась повернути позику, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором. 28.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №103-МЛ/ відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 8026822 від 20.04.2023. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 8026822 від 20.04.2023, що підтверджується відповідним витягом з реєстру боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №103-МЛ від 28.08.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 8026822 від 20.04.2023, в розмірі 3600 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 11600 грн, простроченої заборгованості за комісією в розмірі 760 грн. Разом з тим, як вбачається зі змісту кредитного договору № 8026822 від 20.04.2023, таким передбачено комісію за надання кредиту: 760 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору № 8026822 від 20.04.2023 про сплату позичальником комісії за надання кредиту в розмірі 760 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово є нікчемними, суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору комісії у розмірі 760 грн задоволенню не підлягають. В той же час, суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача щодо відсутності розрахунку заборгованості, з огляду на наступне. До матеріалів позову долучено виписку з особового рахунку за кредитним договором № 8026822 від 20.04.2023, з якого вбачається, що станом на 22.01.2025 заборгованість відповідача становить 15960,00 грн, яка складається з 3600,00 грн заборгованості за сумою кредиту, 11600,00 грн заборгованості за сумою відсотків та 760,00 грн заборгованість за комісією. Також на виконання ухвали суду про витребування доказів до матеріалів справи долучено квитанцію щодо перерахування на рахунок [PERSON] 20.04.2023 року коштів за Кредитним договором № 8026822 первинним кредитором ТОВ «Мілоан» у розмірі 4000 грн. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, приймає вказаний розрахунок позивача як належний та допустимий доказ. Таким чином, в порушення умов договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 15200 грн, з яких: 3600 грн заборгованість за основною сумою боргу, 11600 грн відсотки. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.10) судові витрати, що становлять 2307,04 грн судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 2305 грн. 44 коп. (2422,40 грн * 15200 грн/15960 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial