Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» Городніщева Є.О. через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором №4387067 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14.02.2024 в загальному розмірі 97210,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за кредитом; 63710,00 грн - заборгованість за процентами, що нараховані первісним кредитором; 23500,00 грн - проценти, нараховані позивачем за 94 календарних дні. Також просила стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано наступним 14.02.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт або мобільний застосунок «Credit7», було укладено електронний Договір № 4387067 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний позивачем та відповідачкою у відповідності до вимог ч.6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає [PERSON] кредит у безготівковій формі в розмірі 10000,00 грн строком на 360 днів: з 14.02.2024 по 08.02.2025. Процентна ставка стандартна: 2,5% в день Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідачка отримала кредитні кошти (10000,00 грн), які були перераховані їй 14.02.2024 через платіжного провайдера на платіжну картку [NUMBER] . Взяті на себе зобов`язання позичальниця [PERSON] не виконувала, не сплачувала обов`язкові періодичні платежі по процентам у розмірі та строки, передбачені договором. 25.10.2024 кредитодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» складено розрахунок заборгованості відповідачки за кредитним договором, який відображає щоденне нарахування процентів у період з 14.02.2024 по 25.10.2024. Загальна сума процентів, що нараховані первісним кредитором становить 63750,00 грн, з яких сплачено лише 40 грн. 25.10.2024 між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (10.12.2024 зареєстровано зміну низви на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №25/10/24, відповідно якого позивач набув право грошової вимоги до третіх осіб - боржників за кредитними договорами, в тому числі до боржниці [PERSON] за договором №4387067 від 14.02.2024 Заборгованість відповідачки [PERSON] , право вимоги на яку перейшло до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», визначена первісним кредитором в сумі 78710,00 грн, з якої: 10000, грн - тіло кредиту; 63710,00 грн - проценти; 5000,00 грн - штрафні санкції. На дату укладення договору факторингу - 25.10.2024 дія кредитного договору №4387067 від 14.02.2024 не закінчилася, оскільки строк кредитування спливав 08.02.2025. За таких умов новий кредитор (позивач) донараховав відповідачці щоденні проценти за ставкою 2,5 % , які за період з 26.10.2024 по 27.01.2025 (94 календарних днів) склали суму 23500,00 грн. Після відступлення права вимоги відповідачка [PERSON] не здійснила жодного платежу ні на користь первісного, ні на користь нового кредитора - позивача. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь кредитну заборгованість в загальному розмірі 97210,00 грн, з яких: 10000 грн - кредит; 63710 грн - проценти нараховані первісним кредитором; 23500 грн - проценти, нараховані позивачем за 94 днів. Процесуальні рішення та дії у справі Ухвалою від 13.02.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачці було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено лише за клопотанням сторін. Відзив на позов відповідачка не надала, інших заяв та клопотань від неї також не надходило. Зважаючи на відсутність відзиву на позовну заяву та клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, суд розглянув справу без проведення судового засідання на підставі письмових матеріалів, як передбачено ч.5 ст. 279, ч.2 ст. 191 ЦПК України. Фактичні обставини та оцінка письмових доказів 14.02.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4387067 (далі Договір). Договір підписано з боку товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки, що відтворені засобами електронного копіювання, а відповідачкою - електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 92465 (а.с.22-32). Відповідно до умов Договору товариство надає споживачу кредит у сумі 10000,00 грн (п. 1.2). Строк кредиту 360 днів, під час якого встановлюється періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів у відповідності до Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору (п.1.3). За користування кредитом нараховуються проценти за фіксованою стандартною процентною ставкою 2,50% в день, яка застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору (п. 1.4.1 п. 1.4). Згідно з п 2.1 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (п 2.4). Відповідно до п. 3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день протягом строку кредиту. Відповідно до п. 3.5 Договору товариство може зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом відповідно до Програми лояльності або у випадках, прямо передбачених законодавством. Пунктом п.4.4. Договору передбачено, що у разі затримання клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачена Графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу клієнта, зазначену в договорі та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані клієнта, вказані в цьому договорі. У такому випадку клієнт зобов`язаний здійснити повне дострокове повернення (виплату) кредиту та процентів не пізніше 30 дня з дня одержання від товариства вимоги. Право кредитодавця вимагати від позичальника, який прострочив сплату платежів, дострокового повернення кредиту та процентів також передбачено у 5.1.9. Договору. Відповідно до п.п.5.4.1., 5.4.3. Договору, клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором, виконувати інші обов`язки, передбачені Договором, Правилами та чинним законодавством України. Згідно п.5.1.3. Договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про споживче кредитування. В Додатку № 1 до Договору споживчого кредиту №4387067 від 14.02.2024 міститься Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки, а також наведений Графік платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (всього 12 платежів) по 7500 грн. Останній платіж визначено датою 07.02.2025, в яку має бути повернутий кредит (10000 грн) та сплачені чергові проценти (7500 грн) (а.с.32). Відповідні дані також відображені у Паспорті споживчого кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення Додаткового договору, який підписано електронним підписом уповноваженим представником товариства та відповідачкою [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора 10387 (а.с.33-35). 21.02.2022 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» уклали Договір про організацію переказу грошових коштів №210222-1 (а.с.66-70). Перерахування відповідачці [PERSON] 14.02.2024 кредитних коштів в сумі 10000,00 грн підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» № 20241101-3320 від 01.11.2024 про успішність операції з переказу 10000,00 грн на платіжну картку клієнта [NUMBER] від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - a98d9053-e013-4ada-aa5f-b11264a77bfc; номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - 43870671707916235; Session ID - 023123149093; код авторизації - 901643; Банк-еквайр - АТ «ПУМБ (а.с.72). 25.10.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (фактор) було укладено Договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - відступити ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (проценти), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Перелік боржників, підстави виникнення грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначаються в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.79-83). Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу перехід від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3. цього договору (2857292,90 грн), на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», після чого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», - підтверджують факт переходу права вимоги за договором до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». З Додатку №1 до Договору факторингу №25/10/24 від 25.10.2025 (Витяг з Реєстру боржників) вбачається, що під номером 1535 значиться [PERSON] , заборгованість якої за договором №4387067, що відступається новому кредитору -ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» складає суму 78710,00 грн, до якої включено: 10000,00 грн - кредит; 63710,00 грн -відсотки; 5000,00 грн - штрафні санкції (а.с.90). Відповідно до довідки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 28.10.2024 всіх боржників, права вимоги за якими були передані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» згідно Договору факторингу №25/10/2024, повідомлено про нового кредитора, зокрема боржнику [PERSON] направлено текстове sms-повідомлення такого змісту: «25.10.2024 права вимоги за вашим договором відступлено та ваші персональні дані передано ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 44559822; e-mail: info@fintrast-ukraine.com. Деталі в особистому кабінеті http://credit7.ua/client/login». ID договору 4387067; номер, на який відправлено повідомлення: 380934798946; Message Id: s112821963; Дата та час відправки: 28/10/2024 11:17:24 (а.с.36). З копії платіжної інструкції №3475 від 01.11.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» сплатило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 2857292,90 грн за Договором факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 (а.с.89). Рішенням №251124/1 Єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с.65). Відповідно до копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» займається такими видами економічної діяльності: надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); інші види грошового посередництва; фінансовий лізинг; інші види кредитування (а.с.91). Розрахунок заборгованості за Договором №4387067 від 14.02.2024 про надання споживчого кредиту, складений первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в день відступлення права вимоги: 25.10.2024. З цього розрахунку судом встановлено, що кредитодавець нарахував позичальниці [PERSON] щоденні проценти за користування кредитними коштами у період з 14.02.2024 по 25.10.2024 включно. За цей період відповідачка здійснила лише одну проплату 13.05.2024 на 40,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості нарахування процентів здійснювалось на суму кредиту (10000,00 грн) за ставкою 2,5% в день (по 250,00 грн щодня). У підсумковому значенні розрахунку первісний кредитор визначив наступну заборгованість: 10000,00 грн - тіло кредиту; 63710,00 грн - проценти за 255 днів (63750,00 грн/нараховано- 40,00 грн/сплачено); 5000,00 грн - штрафні санкції (а.с.37-42). Новий кредитор - позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» склав свій розрахунок заборгованості за договором №4387067 від 14.02.2024 у відношенні боржниці [PERSON] та донараховав щоденні проценти на суму кредиту (10000 грн) за тією ж ставкою, вказаною у п. 1.4.1 договору (2,5 % в день). За цим розрахунком нараховані позивачем проценти з 26.10.2024 по 27.01.2025 склали суму 23500,00 грн (250,00 грн х 94 дні). Відповідачка не здійснила жодного платежу на їх погашення (а.с.43-44). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів». Пункт 1 ч. 2 ст.11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч.1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За змістом частин 2, 3 ст. 13 ЦК України слідує, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. Згідно вимог ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6. п.12 ч.1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз.2 ч.1 ст. 1046 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За правилами ч.1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно. До нового кредитора переходять передбачені цим законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч.3 ст. 18 Закону). Частиною 5 ст. 12 цього Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За змістом п. 7 ч.1 ст. ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Письмовими доказами доведено, що 14.02.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальниця) за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Товариства було укладено електронний Договір №4387067 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в сумі 10000 грн. Надання кредиту відповідачці [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальниці, яку вона зазначила при укладанні кредитного договору, а саме: 14.02.2024 на картку [NUMBER] , що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», з яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» мав укладений договір про організацію переказу грошових коштів. Отже, зазначений вище Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4387067 від 14.02.2024 є укладеним і за його умовами відповідачка [PERSON] мала зобов`язання перед кредитодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повернути кредит в сумі 10000,00 грн не пізніше строку, вказаного у п. 1.3 договору (360 днів), а також сплачувати проценти кожні 30 днів відповідно до Графіку платежів, в якому останній платіж вказано 07.02.2025. Процентна ставка згідно п. 1.4.1 кредитного договору є фіксованою та становить 2,50 % в день від суми кредиту, застосування якої визначено протягом усього строку кредитування, тобто 360 днів. [PERSON] , отримавши від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кошти в сумі 10000,00 грн, кредит не повернула та не сплачувала проценти, передбачені договором, здійснивши лише одну проплату процентів: 13.05.2024 - 40,00 грн, тоді як згідно Графіку платежів вона повинна була сплачувати проценти кожні 30 днів по 7500,00 грн. При цьому, внесення першого платежу визначено датою 14.03.2024, а останнього - 07.02.2025. Кредитодавець ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за користування кредитом нарахував проценти за ставкою 2,50% в день у період з 14.02.2024 до 25.10.2024 (255 днів) та визначив кредитну заборгованість відповідачки по кредиту та процентам в сумі 73710,00 грн, з яких: 10000,00 грн - тіло кредиту; 63710,00 грн - несплачені проценти. 25.10.2024 позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] як боржниці за кредитним договором №4387067 від 14.02.2024, на підставі Договору факторингу №25/10/2024, укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Після відступлення права вимоги відповідачка не здійснила жодного платежу за кредитним договором. Позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» перед зверненням з позовом до суду донарахував відповідачці [PERSON] проценти за ставкою 2,50% в день від суми неповернутого кредиту (по 250,00 грн) які з 26.10.2024 по 27.01.2025 (94 дні) склали суму 23500,00 грн. Таким чином, до вказаної у позовних вимогах загальної суми стягнення в розмірі 97210,00 грн увійшли такі нарахування: 10000,00 грн - неповернутий кредит; 63710,00 грн - заборгованість за процентами, що нараховані первісним кредитором за 255 днів (з 14.02.2024 по 25.10.2024); 23500,00 грн - проценти, нараховані позивачем за 94 днів (з 26.10.2024 по 27.01.2025). Первісним та новим кредитором проценти нараховані за денною ставкою 2,5%, яка згідно умов кредитного договору №4387067 від 14.02.2024 є незмінною та застосовується протягом усього строку кредиту - 360 днів. Суд погоджується з тим, що відповідачка [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання за договором та не повернула кредитні кошти, а також не вносила плату (проценти) за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Тому з неї на користь позивача, як нового кредитора, підлягає стягненню сума неповернутого кредиту (10000,00 грн) та проценти, як плата за користування кредитом. Водночас, суд вважає за необхідне зменшити розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідачки, виходячи з наступного. Пунктом 5 розділу І Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023 (дата набрання чинності 24.12.2023) внесено наступні зміни до ЗУ «Про споживче кредитування»: -статтю 8 доповнено частиною 5 наступного змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.»; -розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.». Враховуючи, що Договір №4387067 між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] був укладений 14.02.2024, тобто після спливу 52 дні з моменту набрання чинності вказаних вище змін до Закону України «Про споживче кредитування», то нарахування процентів за вказаною в договорі денною ставкою - 2,5% могло здійснюватися протягом 68 днів від дня укладання кредитного договору (120 днів -52 дні). В подальшому, в наступні 120 днів кредитування кредитодавець повинен був передбачити в договорі розмір денної ставки процентів - 1,5 %, а після цього строку - 1% в день, чого ним не було зроблено. Отже, умова Договору №4387067 від 14.02.2024 про надання споживчого кредиту, а саме: п. 1.4.1 договору, де зазначається про застосування процентної ставки 2,50 % в день в межах всього строку кредитування, вказаного у п. 1.3 цього договору (360 днів), суперечить закону, а саме: пункту 17 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 5 ст. 8 цього Закону в редакції Закону №3498-ІХ від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023. Вказане порушення в розумінні положень п. 7 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» є порушенням прав споживача щодо визначення йому належної плати (процентів) за кредит, що у свою чергу згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є підставою вважати нікчемним положення кредитного договору (п. 1.4.1) в частині строку (360 днів) застосування денної ставки процентів 2,5%, а також усі інші похідні від цього положення умови договору. Кредитодавець повинен був виправити допущене порушення та привести відповідні умови Договору №4387067 від 14.02.2024 у відповідність до вимог закону, що передбачено у пункті 3.5 кредитного договору, однак не зробив цього. Суд не вправі самостійно вносити будь-які зміни у кредитний договір, а тому визначає суму заборгованості по відсоткам за вказаною в договорі ставкою - 2,5 % в день від суми неповернутого кредиту, обмеживши їх нарахування строком 68 днів, який обчислюється з дня отримання кредиту (з 14.02.2024) до 29.04.2024, що є 120 днем з моменту набрання чинності Законом №3498-ІХ від 22.11.2023. Отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, нарахованими за ставкою 2,5 % в день (по 250 грн), сума яких станом на 29.04.2024 складає 16960,00 грн. (250 грн х 68 днів - 40 грн/сплачено). Окремо суд також звертає увагу на таке. Обставини справи та розрахунок заборгованості свідчать, що відповідачка вже у першу дату обов`язкового платежу по процентам, вказану у Графіку платежів - 14.03.2024, прострочила виконання грошового зобов`язання та не внесла, визначеної договором суми - 7500,00 грн. Також відповідачка не здійснила наступний платіж по процентам 13.04.2024 та усі послідуючі платежі. Тому кредитодавець ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» згідно умов договору (п. 4.4 та п. 5.1.9) після спливу одного місяця від дня допущеного порушення, тобто з 14.04.2024 мав право вимагати від позичальника дострокового виконання обов`язку з повернення усієї суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Таким правом вимоги первісний кредитор не скористався та продовжив нарахування відповідачці щоденних процентів до 25.10.2024, а позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», до якого перейшли права вимоги за кредитним договором, донарахував ті ж самі проценти ще за 94 дні - до 27.01.2025 включно. Як наслідок такої пасивної поведінки кредитора в частині, що стосується реалізації свого права на вимогу про дострокове повернення кредиту, у відповідачки не виник обов`язок повернути кредит достроково, внаслідок чого припинилось би нарахування процентів, на що позичальник [PERSON] , згідно до умов кредитування, вправі була розраховувати, але як слабша сторона договору, вплинути на здійснення кредитором своїх прав не мала змоги. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши здійснення кредитодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» своїх цивільних прав, як кредитора у зобов`язальному правовідношенні, на предмет добросовісності, розумності та справедливості (ч.3 ст. 509 ЦК України), а також на предмет зловживання правом у будь-якій формі (ч.3 ст. 13 ЦК України), беручи до уваги положення пункту 17 розділу IV (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та,

Outcome: partial