Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

06.03.2025 року представник позивача - адвокат Прокоф`єв Богдан Іванович, діючи на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ №1056626 від 04.03.2025 та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в тому числі: на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] та на частини житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] на день смерті з якою був зареєстрований та проживав [PERSON] , її син та [PERSON] її невістка. В силу приписів ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном, так як на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою. До складу спадщини входив житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , який має статус колгоспного двору та 1/3 частки в якому мала [PERSON] . Таким чином після смерті [PERSON] її син та, відповідно, батько позивача, прийняв спадщину та став власником 2/3 частин житлового будинку , зокрема 1/3 частини - в порядку спадкування за законом після смерті матері та 1/3 частини - як член колгоспного двору , який там був зареєстрований станом на 01.07.1990 року та 15.04.1991 року. [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , якій належало на праві власності 1/3 частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] як члену колгоспного двору. Позивач після смерті матері є спадкоємцем за заповітом на належне їй майно. Батько позивача - [PERSON] на день смерті своєї дружини [PERSON] був пенсіонером, а тому мав право на обов`язкову частку , а саме половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом, тобто на частину від всього майна спадкодавця. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було з`ясовано, що отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок адресою: [ADDRESS] позивач не має змоги, так як відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності на житловий будинок у спадкодавця , у зв`язку з чим позивач звертається до суду. Чернігівським районним судом Чернігівської області ухвалою від 07 березня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі. Відповідач Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області отримала ухвалу суду про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками 24.03.2025 року ( а.с 44). Відзиву на позов відповідач не надала. Ухвалою від 07 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 травня 2025 року Від представника позивача - адвоката Прокоф`єва надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують просять задовільнити . Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, будучи повідомленою належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Передбачених ч. 2ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому справу розглянуто за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с 11) З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.01.1978 року вбачається, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] ( а.с 11) Судом встановлено, що [INFO] у віці 93 роки померла [PERSON] , про що виконкомом Жеведської сільської ради Чернігівського району та області 06.05.1996 року зроблено відповідний актовий запис № 15 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с10) Відповідно до довідки виконкому Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 11.02.2025 року за № 22 , яка була досліджена судом, вбачається, що на день смерті [INFO] гр. [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з сином [PERSON] та невісткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с 13) Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. У зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] померла в 1998 році застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Відповідно до вказаного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі. Згідно зі ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом відносено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов`язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 80689364 від 02.04.2025 року дослідженої в судовому засіданні та відповіді Державного нотаріального архіву Чернігівської області слідує, що спадкова справ щодо майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась ( а.с 69-71) Разом з тим, в силу приписів ст. 549 ЦК УРСР 1963 року [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Зі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що видане на підставі рішення Чернігівської районної ради народних депутатів від 14.12.1990 року за № 299, зареєстроване в реєстровій книзі за № 1 під номером № 108 05.02.1991 слідує, що воно видане « [PERSON] » як голові колгоспного двору на житловий будинок в цілому як одноосібному власнику. Дану обставину підтвердило КП «Чернігівське бюро технічної інвентаризації» Чернігівського району Чернігівської області листом за №115 від 14.02.2025 ( а.с 20) Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР, від 11.03.1985 року, № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно о чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалось за головою колгоспного двору. За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а ) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б ) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. З довідки , що видана виконкомом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 21 травня 2018 року за № 80 слідує, що станом на 01.07.1990 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] - голова домогосподарства; [PERSON] та [PERSON] - члени домогосподарства ( а.с 14) Аналогічний склад осіб значиться зареєстрованими станом на 15.04.1991 року за адресою: [ADDRESS] , підтвердженням чого є довідка Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 21 травня 2018 року за № 79 Отже, [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] в рівних частка належить право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , по 1/3 кожному як членам колгоспного двору. За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У зв`язку з тим, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , то після її смерті йому належало на праві власності 2/3 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ,а 1/3 частина належала [PERSON] . [INFO] у віці 74 років померла [PERSON] , про що виконкомом Жеведської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в Книзі реєстрації смертей 17.07.2009 року зроблено відповідний актовий запис № 07 та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с 16) Після смерті [PERSON] до майна померлої була заведена спадкова справа № 42/2018 року, з якої вбачається, що спадщину після її смерті прийняв [PERSON] як спадкоємець за заповітом ( а.с 51), а також її чоловік [PERSON] , який був непрацездатним на час відкриття спадщини та в силу приписів ст. 1241 ЦК України успадкував обов`язкову частку, так як малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Отже, батько позивача [PERSON] успадкував 1/12 частину всього майна, яке належало [PERSON] , а позивач як спадкоємець за заповітом від майна померлої матері. Судом встановлено, що батьку позивача [PERSON] після прийняття спадщини після дружини та матері, а також враховуючи свою частку у колгоспному дворі належало право власності на частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а інша - належить позивачу як спадкоємцю за заповітом. [INFO] у віці 81 рік помер [PERSON] про що виконкомом Жеведської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в Книзі реєстрації смертей 28.12.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 13 та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с 18) Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , звернувшись до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Петрушиної Л.М із відповідною заявою ( а.с 57), однак отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги так як відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79, передбачає, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних ( присадибних ) житлових будинків, господарських будівель і споруд є технічний паспорт. Позивач виготовив технічний паспорта на житловий будинок за адресою : [ADDRESS] відповідно до якого відповідно до технічної характеристики будівель та споруд зазначено : «А-1» - житловий будинок «а-1» - веранда «Б-1 » - сарай, «В-1 » - погріб, ( а.с 21-23) Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову, самочинно збудованим майном суд не вбачає. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, враховуючи ту обставину, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено належність позивачу права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в тому числі: на частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] та на частини житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на житловий будинок в цілому , підлягають задоволенню.. На підставі викладеного,

Outcome: approved