Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний суд» 26.03.2025 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути із відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - Товариство) заборгованість за кредитним договором №03.08.2023-010000812 від 03.08.2025 (далі Кредитний договір) у розмірі 11292 грн, а також понесені позивачем судові витрати в сумі 2422.40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.07.2023 між Товариством та відповідачем укладено Кредитний договір 21.07.2023-100001653, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 6000 грн. строком на 42 дні з датою повернення кредиту 31.08.2023, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника. В подальшому даний кредитний договір було переоформлено, шляхом укладення 03.08.2023 кредитного договору 03.08.2023-010000812. Внаслідок такого правочину, правовідносини між кредитодавцем та позичальником, у тому числі розмір процентів, визначаються умовами останнього кредитного договору. Заявою позичальника про перекредитування/зарахування позичальник просила зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 6000 грн за кредитним договором 03.08.2023-010000812 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 6000 грн за кредитним договором 21.07.2023-100001653 від 21.07.2023. Кредитор погодився на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором 03.08.2023-010000812 та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором №21.07.2023-100001653 від 21.07.2023 вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Таким чином, 03.08.2023 між Товариством та відповідачем укладено Кредитний договір №03.08.2023-010000812 на суму кредиту 6000 грн на 42 дні з датою повернення кредиту 13.09.2023. Товариство свої зобов`язання виконало належним чином, проте відповідачка своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого станом на 13.09.2023 виникла заборгованість у розмірі 11292 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000 грн., по процентам в розмірі 5292 грн., яку представник позивача просить стягнути в примусовому порядку. Ухвалою від 02.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов або будь-які заперечення щодо змісту і вимог позовної заяви відповідачка не скористалась. Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 21.07.2023 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір № 21.07.2023-100001653, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. на 42 дні з датою повернення (виплати) кредиту-31.08.2023. Даний договір підписаний одноразовим ідентифікатором Т841. Відповідно до квитанції LiqPay грошові кошти в сумі 6000 грн 21.07.2025 було перераховано на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua 2342328438, призначення платежу: видача за договором кредиту № 21.07.2023-100001653. Як слідує із заяви позичальника про перекредитування/зарахування, яка є частиною кредитного договору №21.07.2023-100001653 від 03.08.2023 [PERSON] просила зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 6000 грн за кредитним договором 03.08.2023-010000812 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 6000 грн за кредитним договором 21.07.2023-100001653 від 21.07.2023. Кредитор погодився на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором №03.08.2023-010000812 та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором 21.07.2023-100001653 від 21.07.2023 вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Дана заява підписана одноразовим ідентифікатором Н787. Відповідно до заявки від 03.08.2023 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] був укладений електронний кредитний договір №03.08.2023-010000812, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. на 42 дні з датою повернення (виплати) кредиту-13.09.2023; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Даний договір підписаний одноразовим ідентифікатором Н787. З довідки розрахунку слідує, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору №03.08.2023-010000812 від 03.08.2023 складає 11292 грн, з яких: 6000 грн основний борг; 5292 грн проценти, які нараховані за період з 03.08.2023 по 13.09.2023. Згідно з ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Із досліджених судом Кредитних договорів встановлено, що вони укладені в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронними підписами - одноразовими ідентифікаторами, які було надіслано на мобільний номер телефону [PERSON] , що свідчить про те, що остання всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за тілом кредиту та процентами в розмірі 11292 грн. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,4 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved