Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про виділ майна із спільної часткової власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , по частині. Вказане домоволодіння складається з одноповерхового житлового будинку, з цегляними прибудовами, кам`яного погребу, цегляного гаража, цегляного сараю з літньою кухнею, цегляного сараю. Для обслуговування будинковолодіння за будинком закріплена земельна ділянка, яка не приватизована. Вказуючи на те, що позбавлена можливості у позасудовому порядку припинити право спільної часткової власності з відповідачкою через відсутність згоди останньої, позивачка просила здійснити поділ будинковолодіння з господарськими спорудами відповідно до часток співвласників по фактичному користуванню, встановити порядок користування земельною ділянкою. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримав, не заперечив проти постановлення заочного рішення. Позиція відповідачки. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», на адресу суду повернуто поштове відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 26.06.2024 позивачка [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. 28.06.2024 суд відкрив провадження в справі та призначив підготовче засідання на 23.07.2024. 05.07.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] 10.09.2024 суд за клопотанням представника позивачки призначив судову комплексну будівельно-технічну експертизу, зупинив провадження в справі. 09.01.2025 суд поновив провадження у справі, призначив підготовче засідання на 30.01.2025, яке відкладалося на 17.02.2025 та 06.03.2025 у зв`язку з поданням представником позивача позовної заяви з додатковою вимогою про встановлення порядку користування земельною ділянкою. 06.03.2025 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду на 21.03.2025. У зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачкою судової повістки, розгляд справи відкладався на 29.04.2025, 19.05.2025. 19.05.2025 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8\~ст.178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , по частині. Вказане домоволодіння складається з одноповерхового житлового будинку, з цегляними прибудовами, кам`яного погребу, цегляного гаража, цегляного сараю з літньою кухнею, цегляного сараю. Для обслуговування будинковолодіння за будинком закріплена земельна ділянка, яка не приватизована. Відповідно до висновку експерта №05-165/24 від 03.01.2025 ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS] на час проведення експертизи становить 231366 гривень. У фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме приміщення (згідно технічного паспорта від 24.04.2024): коридор 1-1 площею 6,5 кв.м., кімната 1-2 площею 12,6 кв.м., кімната1-3 площею 13,0 кв.м., передпокій 1-4 площею 23.2 кв.м., котельня 1-5 площею 2,3 кв.м., кладова 1-6 площею 1,5 кв.м., санвузол 1-7, площею 5,5 кв.м., кухня 1-8 площею 14,4 кв.м., загальною площею 79,0 кв.м., гараж «Б», сарай з літньою кухнею «В». У\~фактичному користуванні\~відповідачки [PERSON] \~ перебуває частина житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме приміщення (згідно технічного паспорта від 24.04.2024): коридор 2-1 площею10,4 кв.м., ванна 2-2 площею 3,6 кв.м., кімната 2-3 площею 18,8 кв.м., коридор 2-4 площе. 8,5 кв.м., кімната 2-5 площею 14,6 кв.м., кімната 2-6 площею 6,5 кв.м., коридор 2-7 площею 5,8 кв.м., кухня 2-8 площею 10,7 кв.м., загальною площею 72,9 кв.м., сарай «в». Експерт встановив, що розподіл будинку по фактичному користуванню є технічно можливим. Для повного відокремлення частин будинку в ізольовані квартири проведення будівельно-монтажних робіт не потрібне, оскільки приміщення житлового будинку фактично відокремлені, облаштовані окремими входами, експлуатуються роздільно, приміщення спільного користування відсутні. Висновком експерта запропоновано поділити житловий будинок та господарські будівлі між співвласниками згідно фактичного користування. Інших варіантів поділу будинковолодіння експертом не визначалося тому, що житловий будинок і господарські будівлі фактично поділені і вже знаходяться в користуванні співвласників. Будинковолодіння належить сторонам на праві спільної часткової власності по частині, його вартість становить 231366 гривень ,отже ідеальна частка у ринковій вартості будинковолодіння становить 115683 гривень. Ринкова вартість частини будинковолодіння, що знаходиться у фактичному користуванні позивачки [PERSON] становить 127818 гривень, тобто 55/100 частин ринкової власності будинковолодіння. Відповідно ринкова вартість частини будинковолодіння, що знаходиться у фактичному користуванні відповідачки [PERSON] становить 103548 гривень, тобто 45/100 частин ринкової власності будинковолодіння. Отже з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 12135 гривень грошової компенсації за зменшення реальної частки в ринковій вартості будинковолодіння від ідеальної частки. Висновком експерта №01-175/25 від 13.01.2025 визначено варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 0,2832 га по [ADDRESS] з урахуванням розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який належить сторонам на праві спільної часткової власності з врахуванням поділу житлового будинку та господарських споруд, за яким позивачці підлягає виділу у користування земельна ділянка площею 0,0693 га та площею 0,0723 га, загальною площею 0,1416 га, у користуванні відповідачки залишається частина земельної ділянки площею 0,1416 га. що фактично знаходиться у користуванні. Позивачка не може без згоди іншого співвласника вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Вказані обставини підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами: технічним паспортом на будинковолодіння, договорами дарування, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, висновками експерта та іншими матеріалами справи. Норми права, які застосував суд та висновки суду. Право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності (стаття 317 ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Інститут права спільної власності характеризується множинністю суб`єктів та єдністю об`єкта. Він оформлює відносини з приводу приналежності майна (речі) одночасно кільком особам - суб`єктам відносин власності (співвласникам). Причому відносини спільної власності можуть виникати між будь-якими суб`єктами права власності - фізичними, юридичними особами, державою, територіальними громадами тощо. Суб`єкти права спільної власності, як і будь-який власник, на свій розсуд володіють, користуються і розпоряджаються належним їм майном, але правомочності володіння, користування і розпорядження даним майном вони здійснюють сумісно. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками, за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками, право спільної часткової власності на нього припиняється. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право спільної часткової власності виникає на майно, що належить одночасно двом, або більше особам, із визначенням часток кожного із співвласників. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (один будинок - два співвласники); єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до висновку експерта, існує один варіант поділу будинковолодіння в натурі по фактичному користуванню та варіант визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток співвласників та по фактичному користуванню. Позивачка просить поділити будинковолодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою по фактичному користуванню, що не завдасть неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Спірне будинковолодіння належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивачки є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Ураховуючи те, що після поділу майна та виділу позивачці частки зі спільного нерухомого майна в натурі, право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику, що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласників, тобто має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Згідно з п. 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року - поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Таким чином, при виділі у власність позивачу частини спірного житлового будинку суд повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 08 березня 2023 року (справа № 559/1923/17, провадження № 61-5181св22) Суд встановив, що є технічна можливість поділу в натурі будинковолодіння, що знаходиться у спільній частковій власності сторін відповідно до їх часток так, щоб це найбільше відповідало ідеальним часткам співвласників, що узгоджується з позицією ВС КЦС, (справа №712/1852/19 від 15 лютого 2023 року); Технічна можливість поділу спірного будинковолодіння підтверджується висновком судового експерта. Отже у власність позивачці [PERSON] підлягає виділенню частина будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] яка знаходиться у її фактичному користуванні, а саме: приміщення (згідно технічного паспорта від 24.04.2024): коридор 1-1 площею 6,5 кв.м., кімната 1-2 площею 12,6 кв.м., кімната1-3 площею 13,0 кв.м., передпокій 1-4 площею 23.2 кв.м., котельня 1-5 площею 2,3 кв.м., кладова 1-6 площею 1,5 кв.м., санвузол 1-7, площею 5,5 кв.м., кухня 1-8 площею 14,4 кв.м., загальною площею 79,0 кв.м., гараж «Б», сарай з літньою кухнею «В». Також у користування позивачці [PERSON] підлягає виділенню частина земельної ділянки, що перебуває у її фактичному користуванні, площею 0,0693 га та площею 0,0723 га, загальною площею 0,1416 га, що позначена жовтим кольором на схемі «Порядок користування земельною ділянкою співвласниками будинковолодіння по [ADDRESS] , яка фактично знаходиться у її користуванні. Відповідно у власності відповідачки [PERSON] залишається частина будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у її фактичному користуванні, а саме: приміщення (згідно технічного паспорта від 24.04.2024): коридор 2-1 площею10,4 кв.м., ванна 2-2 площею 3,6 кв.м., кімната 2-3 площею 18,8 кв.м., коридор 2-4 площе. 8,5 кв.м., кімната 2-5 площею 14,6 кв.м., кімната 2-6 площею 6,5 кв.м., коридор 2-7 площею 5,8 кв.м., кухня 2-8 площею 10,7 кв.м., загальною площею 72,9 кв.м., сарай «в». Також відповідачці [PERSON] залишається у користуванні частина земельної ділянки за фактичним користуванням, площею 0,1416 га, позначена зеленим кольором на схемі «Порядок користування земельною ділянкою співвласниками будинковолодіння по [ADDRESS] . Суд зауважує, що інтереси сторін таким поділом будинку та земельної ділянки не будуть порушені, оскільки відповідно до висновку експерта, існує один варіант поділу будинку в натурі, який передбачає відступ від розміру ідеальної частки відповідачки у сторону збільшення її реальної частки, що не завдає неспівмірної шкоди господарському призначенню майна та відповідає фактичному користуванню співвласників. За таких обставин позов про поділ майна та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані з проведенням експертиз. Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як встановлено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 2422,40 грн, під час судового розгляду понесла витрати на проведення експертиз в розмірі 25000 грн, що підтверджується належними доказами. Отже з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню 27422,40 гривень судових витрат, що складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн, та витрат на проведення експертиз в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Outcome: approved