Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Інтер-Поліс`про відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь шкоду завдану ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в сумі 27033,63 грн та моральну шкоду в сумі 50000,00 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача. В обґрунтування остаточних позовних вимог позивач посилається на те, що 09.08.2024 о 10:00 год. на автодорозі Т1024 трапилось ДТП за участю [PERSON] , яка керувала автомобілем Opel Vectra д.н.з. [NUMBER] та позивача, який керував автомобілем Volkswagen Caddy д.н.з. [NUMBER] . Під час ДТП позивач отримав травми, а саме політравму, множинні мілкі рани волосистої частини голови, відкриту рану повіки та навколо очної ділянки, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітини, забій плечового поясу, гіпертонічна хвороба ІІ стадії, МКХ-10: S01.0. На діагностику та лікування отриманих травм позивач витратив 27033,63 грн. Відповідно до постанови Баришівського районного суду Київської області від 24.09.2024 року у справі № 355/1763/24 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП автомобіль Opel Vectra д.н.з. [NUMBER] застраховано в Приватному акціонерному товаристві Страхової компанії «Інтер-Поліс» (далі ПрАТ СК «Інтер-Поліс») згідно договору добровільного комплексного страхування транспортних засобів № 221548103. Відтак, 05.11.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування заподіяної шкоди, проте виплати або рішення про відмову у виплаті він так і не отримав. Внаслідок отриманих травм позивачу також було завдано моральну шкоду, яка полягала в тому, що він мав проходити тривалий курс лікування, тимчасово втратив працездатність, змінив звичні умови життя , почувався безпорадним та страждав від почуття власної неповноцінності. Моральну шкоду він оцінює у 50000,00 грн. Представником відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» - Гусєвим П.В. подано відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи це наступним. Відповідальність за ДТП має нести винна особа, винна у її вчиненні та саме до неї має бути пред`явлений позов. Позивач посилається на те, що шкода була заподіяна йому внаслідок ДТП, проте належних доказів, що підтверджують такі витрати не надає. З наданих позивачем чеків не можливо встановити їх повязаність з ДТП. Позивачем [PERSON] до суду подано відповідь на відзив. На спростування доводів відзиву посилається на те, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому шкоду, оскільки останній є страхувальником цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] належним доказом на підтвердженням витрат на лікування є історія хвороби, яка знаходиться в КНП «Згурівська лікарня» та яку позивач просить витребувати ухвалою суду. Представником відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» - Гусєвим П.В. подано заперечення, в якому посилається на ненадання позивачем належних доказів, що підтверджують понесення витрат на лікування, а також просить відмовити позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки воно подане з порушенням вимог ст. 84 ЦПК України. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 05 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті. За клопотанням позивача витребувано докази та зобов`язано відповідача надати до суду оригінал або належним чином засвідчену копію договору страхування цивільно-правової відповідальності за полісом № 221548103. Ухвалою від 15 квітня 2025 року за клопотанням позивача витребувано докази та зобовязано КНП «Згурівська лікарня Згурівської селищної ради» надати до суду історію хвороби [PERSON] , [INFO] , про перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.08.2024. В судові засідання учасники справи не з`явились, позивач та представник відповідача письмово клопотали перед судом про розгляд справи у їхню відсутність з урахуванням їхніх позицій, викладених у заявах по суті. На підставі\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання не проводилось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.08.2024 о 10:00 год. на автодорозі Т1024 трапилось ДТП за участю [PERSON] , яка керувала автомобілем Opel Vectra д.н.з. [NUMBER] та позивача [PERSON] , який керував автомобілем Volkswagen Caddy д.н.з. [NUMBER] . Згідно постанови Баришівського районного суду Київської області від 24.09.2024 року у справі № 355/1763/24 водія [PERSON] визнано винною у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, , у зв`язку з чим притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 14-15 копія постанови). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Внаслідок ДТП позивач отримав травми, а саме політравму, множинні мілкі рани волосистої частини голови, відкриту рану повіки та навколо очної ділянки, ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітини, забій плечового поясу, гіпертонічна хвороба ІІ стадії, МКХ-10: S01.0. На діагностику та лікування отриманих травм позивач витратив 27033,63 грн (медична карта сатціонального хворого № 834, а.с. 11-13 - копія консультативного висновку та копії рахунківактів до нього, а.с. 19-20 копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого, а.с. 21-23 копії замовлені і товарних чеків, а.с. 24- 28 копії фіскальних чеків, а.с. 70-89 фіскальні чеки). На момент ДТП автомобіль Opel Vectra д.н.з. [NUMBER] застраховано в ПрАТ СК «Інтер-Поліс» згідно договору добровільного комплексного страхування транспортних засобів № 221548103. Позивач звертався до відповідача із заявою про страхове відшкодування за Полісом № 221548103, проте шкода йому відшкодована не була (а.с. 44 копія Полісу, а.с. 16 копія заяви). Положеннями ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За загальним правилом відповідальність за завдану шкоду несе особа, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України). Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (наприклад, діяльністю, пов`язаною із використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), така шкода відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє відповідним об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2014, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Згідно з ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, із приписів вищенаведеної правової норми випливає, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду в особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникає лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування такої шкоди, і лише щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до Полісу № 221548103 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 325000,00 грн, франшиза 0 грн. Отже, ПрАТ СК «Інтер-Поліс» зобов`язане виплатити позивачу [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 27033,63 грн, як витрати понесені внаслідок ДТП, за шкоду заподіяну здоровю. Розмір заподіяної шкоди 27033,63 грн є обґрунтованим та підтверджений належними доказами. Аргументи сторони відповідача щодо недоведеності заподіяння шкоди внаслідок ДТП та недоведеність її розміру належними доказами, а також обов`язку саме відповідача її відшкодувати, сприймаються судом як неспроможні. Внаслідок ДТП позивачу [PERSON] також заподіяла моральна шкода, яку той оцінює у сумі 50000,00 грн, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з втратою працездатності, необхідністю тривалого лікування та відновлення після пригоди. Позивач пережив сильний психологічний стрес внаслідок ДТП, в результаті чого змінився його звичний спосіб життя, були порушені його життєві зв`язки, останній був змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Положеннями ч.2 ст. 1166 ЦК України закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19). Виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу [PERSON] підлягає моральна шкода, завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50000,00 грн, яка має бути стягнута на його користь з відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс». В частині розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні з позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Виходячи з ціни позову, при зверненні до суду з цим позовом, мав бути сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн та саме судовий збір в такому розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Медичну карту стаціонарного хворого № 834 - повернути КНП "Згурівська лікарня Згурівської селищної ради". На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved