Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

11 лютого 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що матір [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , вироком Індустріального районного суду від 30 грудня 2021 року визнано виною у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 4 ст. 301(в редакції від 20 січня 2010 року), ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначено покарання, в тому числі, у виді 9 років позбавленням волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Обрано запобіжний захід тримання під вартою. Згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 672/0/6-20 від 26 листопада 2020 року надано [PERSON] , [INFO] , статус дитини позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 671/0/6-20 від 26 листопада 2020 року надано [PERSON] , [INFO] , статус дитини позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 368/0/6-21 від 26 травня 2021 року призначено [PERSON] опікуном над дитиною [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 367/0/6-21 від 26 травня 2021 року призначено [PERSON] опікуном над дитиною [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що станом на сьогоднішній день [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем та перебувають на повному його утриманні. [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згоди щодо розміру аліментів, які вона має сплачувати на утримання дітей, між сторонами не досягнуто, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з цим позовом. Постановленою суддею ухвалою від 28 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. 10 квітня 2025 року судом направлено лист до Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 34)», де відповідачка відбуває покарання, разом із копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви з доданими матеріалами, а також судовою повісткою про виклик до суду, для вручення відповідачці. 06 травня 2025 року до суду, з указаної установи, надійшов супровідний лист, при якому є розписка [PERSON] від 25 квітня 2025 року про отримання нею вказаних документів. Також у розписці відповідачка зазначала, що з позовними вимогами згодна, справу просила розглянути без її участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. З належним чином засвідчених копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження встановлено, що: - [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с.15/; - [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с.14/. Факт народження дітей також підтверджується наданими позивачем належним чином засвідченими копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] /а.с.6/ та серії [NUMBER] /а.с.7/. 18 серпня 2018 року [PERSON] вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », про що надано суду належним чином засвідчену копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.23/. Таким чином, установлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Також убачається, що постановленим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська вироком від 30 грудня 2021 року у справі № 202/8052/21, зокрема, затверджено угоду про визнання винуватості від 20 грудня 2021 року, укладену між прокурором [PERSON] , обвинуваченою [PERSON] та захисником Шепелєвим А. О. [PERSON] визнано винною у вчинені злочинів, передбачених: ч. 4 ст. 301 КК України (в редакції від 20 січня 2010 року), ч. 2 ст. 156 КК України (в редакції від 25 вересня 2008 року), ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції від 06 грудня 2017 року). На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, в тому числі, остаточно призначено узгоджене сторонами покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавленням волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін. Строк покарання рахувати з 27 травня 2020 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України зараховано попереднє ув`язнення з 27 травня 2020 року до набрання вироком законної сили у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01 лютого 2022 року /а.с.18-22 зворот/. Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 671/0/6-20 від 26 листопада 2020 року надано [PERSON] , [INFO] , статус дитини позбавленої батьківського піклування /а.с.13/. Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 672/0/6-20 від 26 листопада 2020 року надано [PERSON] , [INFO] , статус дитини позбавленої батьківського піклування /а.с.12/. Крім того, рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 367/0/6-21 від 26 травня 2021 року призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над дитиною [PERSON] , [INFO] . Визначено місце проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , з опікуном. Закріплено за дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. Рішенням виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 368/0/6-21 від 26 травня 2021 року призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над дитиною [PERSON] , [INFO] . Визначено місце проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , з опікуном. Закріплено за дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] /а.с.11/. З огляду на обставини, покладені в обґрунтування позову, які визнаються відповідачкою, її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частинами 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 2 4 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, ураховуючи всі вищевикладені обставини, те, що відповідачка є працездатною, згодна сплачувати аліменти на утримання дітей, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягувати з відповідачки на користь позивача, як опікуна неповнолітніх дітей, аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідачки, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що 50 % судових витрат по сплаті судового збору слід стягнути з відповідачки на користь держави, з урахуванням визнання нею позову, у сумі 605,60 грн, а решту віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved