Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна. В обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.06.2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. 07 грудня 2017 року - є донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: -земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 3510100000:02:002:0404, яка розташована на [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). -житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2024 року за № 902956935101, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 902956935101, що підтверджується витягом № 383943538 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та за № 760851735101 виданим 21.06.2024 року. Але при оформленні спадщини після смерті матері позивачки виявилося, що на житловий будинок, котрий належав померлої [PERSON] за адресою - [ADDRESS] є обтяження - заборона на нерухоме майно, дата державної реєстрації 31.03.2008 року відповідно до договору застави, б/н, виданого 01.07.1994 року Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою, номер запису обтяження 11787448 та номер запису про обтяження 11787417 - виданого 21.08.1989р. Ощадбанк № 49. Наявність даної заборони порушує право позивача на вступ у спадщину, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2025 року залучено до розгляду у справі третю особу АТ «Державний ощадний банк України». Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про час та місце розгляду справи належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, повідомлені судом про час та місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.09.2023 року. [PERSON] , [INFO] є рідною донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.10.1993 року. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.06.2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. 07 грудня 2017 року - є донька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: -земельної ділянки загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 3510100000:02:002:0404, яка розташована на [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). -житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2024 року за № 902956935101, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 902956935101, що підтверджується витягом № 383943538 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та за № 760851735101 виданим 21.06.2024 року. Право власності на будинок було спочатку зареєстроване 28.10.2015 року за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності серія та номер [NUMBER] , видане 28.10.2015 року Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області. Але при оформленні спадщини після смерті матері позивачки виявилося, що на житловий будинок, котрий належав померлої [PERSON] за адресою - [ADDRESS] є обтяження - заборона на нерухоме майно, дата державної реєстрації 31.03.2008 року відповідно до договору застави, б/н, виданого 01.07.1994 року Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою, номер запису обтяження 11787448 та номер запису про обтяження 11787417 - виданого 21.08.1989р. Ощадбанк № 49. Позивачка 09.04.2024 року звернулася у Філію - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» з листом проханням надати інформацію щодо наявності або відсутності у [PERSON] заборгованості за кредитами в АТ «Ощадбанк». Згідно отриманої довідки Філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» за № 109.40/050-35/77 від 12.06.2024 року - по позичальнику [PERSON] станом на 11.06.2024 року згідно АБС ММФО відсутня заборгованість за кредитами в АТ «Ошадбанк». У зв?язку із тим, що надана Філією довідка від 12.06.2024 року не влаштувала нотаріуса для зняття заборони на нерухоме майно - позивачка звернулася до голови правління АТ «Ощадбанк» з проханням надати для нотаріуса повідомлення про погашення позики. Листом від 07.10.2024 року за N? 11/5-16/8383/2024/с директор департаменту роздрібного бізнесу АТ «Державний ощадний банк України» відповіла на звернення позивачки, що для можливості зняття обтяження на майно, банком повинні бути надані нотаріусу первинні документи, які свідчать про виконання зобов?язань...за відсутності таких документів... у банку відсутня можливість зняти обтяження на нерухоме майно. Відповідно до Постанови НБУ N? 601, яка діяла на момент внесення даних в реєстр обтяжень, було встановлено граничний термін зберігання кредитних справ - 10 років. Чинною Постановою НБУ N? 130 встановлено граничний строк зберігання кредитних справ - 5 років. Тобто на день звернення позивачки до банку пройшли усі можливі строки зберігання кредитних справ, тому більше ніяких документів банк надати не може, окрім довідки про відсутність заборгованості за кредитами [PERSON] перед АТ «Ощадбанк». Крім цього, позивачка звернулася із запитом до Державного нотаріального архіву Кіровоградської області та отримала відповідь, що надати копію повідомлення від 01.07.1994 року та 31.08.1989 року не є можливим, оскільки відповідно до ст. 214 переліку документів міністерства юстиції СРСР органів, установ юстиції і судів із зазначенням строків зберігання документів переписка по накладенню та зняттю арештів та заборон на житлові будинки від 3.01.1980р. зберігається 3 роки. Відповідно до реєстру для реєстрації заборон відчуження (арештів) будинки Третьої кіровоградської державної нотаріальної контори (1974-1996 роки) міститься запис стр. 114 «01.07.1994р. [PERSON] [ADDRESS] про вилучення обтяження відсутня. Також відповідно вище зазначеного реєстру ст.. 49 міститься запис «21.08.1989, [PERSON] , [ADDRESS] , відділення N? 49 Ощадбанк». Відмітка про вилучення обтяження відсутня. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до вимог ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою. Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані\~ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.3 ст.59 Закону у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до п.4 ч.2 ст.59 Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Частина 5\~статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Суд звертає увагу на те, що в даному випадку Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не є належним відповідачем. Згідно частини 1\~статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. (постанова ВП ВС від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18) Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. (постанова ВС від 06 травня 2024 року у справі №725/3352/23). Також суд звертає увагу позивачки на постанову ОП КЦС ВС від 07 листопада 2022 року у справі № 725/7187/19, у якій викладено наступні висновки. Частина перша\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~розрахована на ті випадки, за яких вимогу про визнання права власності та про зняття з нього арешту заявляє особа, яка є одноосібним власником або співвласником подільної речі. Очевидно, що нерозумним було б тлумачення, яке б передбачало можливість для одного із співвласників у спільній сумісній власності вимагати зняття арешту з неподільної речі в цілому чи навіть допускати конструкцію зняття арешту із «частки в спільній сумісній власності». Права та інтереси іншого співвласника в спільній сумісній власності на неподільну річ мають захищатися шляхом виплати компенсації. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, є способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), а сутність негаторного позову виключає застосування позовної давності. Хоча наведені висновки ОП КЦС ВС від 07 листопада 2022 року зроблені у справі, у якій майно належало співвласникам на праві спільної сумісної власності, вони застосовні і до майна належного на праві спільної часткової власності, оскільки частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників,виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Отже, неможливе зняття арешту на частину речі, яка є неподільною. Таким чином, заборона відчуження майна, яке належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу порушує права та законні інтереси позивача як власника, оскільки унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном. Позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування в інший крім судового захисту спосіб. З огляду на те, що із зазначених вище обставин у своїй сукупності не вбачається підстав для накладення заборони відчуження майна, вимога позивача не порушує нічиїх прав та обов`язків і не суперечить вимогам діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати по справі вважати по фактично понесеними стороною позивача.

Outcome: approved