Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

02 квітня 2025 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого діє представник Меркулова Валерія Валеріївна, в підсистемі «Електронний суд» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на статті 509, 525-527, частину 1 статті 530, статті 598, 599, 610, частину 2 статті 615, статтю 629, 1050, 1054 ЦК України, просило стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 20.03.2023 у розмірі 43\~288,13 грн, що складається із: 39\~178,55 грн-заборгованість за тілом кредиту, 4\~109,58 грн- заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір в сумі 2\~422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.08.2023 відповідач [PERSON] ознайомився з умовами кредитуванн та підписав паспорт споживчого кредиту. 20.03.2023 відповідач [PERSON] підписав власноруч Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, тобто договір, та погодив його умови. Відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] зі строком дії 11/26, тип -Універсальна GOLD, користувався кредитними коштами, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. Згідно з пунктом 2.1.1.3.5 договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості за кредитом протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі статей 212, 611, 651 ЦК України, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язання клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до пункту 9.5 та пункту 2.1.1.2.12 договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. Відповідач станом на 20.02.2025 має заборгованість 43 288,13 грн, яка складається з наступного : 39 178,55 грн заборгованість за тілом кредиту; 4 109,58 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою судді від 18 квітня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 травня 2025 року. Ухвалою суду від 14 травня 2025 року судовий розгляд справи було відкладено на 26 травня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. До позовної заяви додано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у призначене судове засідання не прибув,\~про дату,\~час і\~місце якого повідомлявся в\~порядку, передбаченому статями\~128-130\~ЦПК України. Згідно з трекінгом поштових відправлень АТ «Укрпошта» рекомендований лист з повідомленням про вручення з трековим номером 0601146772085, яким відповідачу направлялась судова повістка з копією ухвали суду від 14 травня 2026 року, повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. У такому випадку відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, заяву про розгляд справи без його участі до суду не направив, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 26 травня 2025 року, суд ухвалив заочне рішення у справі. Через неявку в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 20 березня 2023 року [PERSON] підписав електронним підписом Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій сторони погодили: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту- 200\~000,00 грн для карт «Універсальна», 200\~000,00 для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування -12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту-споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту-безготівковим шляхом; процентна ставка, відсотків річних : 42,0 % для карт «Універсальна», 40,8 % - для карт «Універсальна Gold»; тип процентної ставки- фіксована; реальна річна процентна ставка, відсотків річних: за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду: 0% - для карт «Універсальна», 1,2 % - для карт «Універсальна Gold»; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредита мінімальними щомісячними платежами: 51,9 % - для карт «Універсальна», 51,76 % - для карт «Універсальна Gold»; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних -84,00 % річних - для картки «Універсальна», 81,6 % річних - для карти «Універсальна Gold»; в разі: - неповернення клієнтом кредиту в строк, зазначений в п.2.1.1.2.4. цього Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, та/або- в разі, якщо клієнт не виконав вимогу банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому п.2.1.1.6.1. цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, встановленого вимогою банку, та/або в разі несвоєчасної сплати клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, зазначений в п.2.1.1.3.1. цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу платежу, та/або - в разі настання обставин, передбачених п.2.1.1.3.5. договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до частини другої статті 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60% річних (а.с. 21-32). 07 серпня 2023 року [PERSON] ознайомився та підписав електронним підписом в АТ КБ «ПриватБанк» паспорт споживчого кредиту, інформація, зазначена в якому зберігає чинність та є актуальною до 07 серпня 2043 року (а. с. 33-37). Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 20 березня 2023 року вбачається, що станом на 20 лютого 2025 року заборгованість [PERSON] становить 43 288,13 грн, що складається із: 39 178,55 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 109,58 грн заборгованості за простроченими відсотками (а. с. 12-17). Банк на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надав виписку за договором №б/н за період з 01 березня 2023 року по 20 лютого 2025 року (а.с.18-20). Відповідно до статті 4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із\~статтею 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з приписами статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а саме договір є обов`язковим для виконання сторонами ( статті 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( частина перша\~статті 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина друга\~статті 638 ЦК України). За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (частина перша). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,\~207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», згідно із статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої\~статті 11 цього Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями\~статті 12 цього Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір було укладено між позивачем та відповідачем за допомогою електронного або іншого аналога власноручного підпису. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до вимог статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було підписано кредитний договір б/н від 20.03.2023 про надання кредитних коштів у розмірі кредитного ліміту, який не перевищує: 200\~000,00 грн для картки «Універсальна», 200\~000,00 для картки «Універсальна Gold» строком на 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою відсотків: 42,0 % - для картки « Універсальна», 40,8 % - для картки «Універсальна Gold». Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84,0 % для картки «Унівесральна», 81,6 % для картки «Універсальна Gold». Таким чином, сторони погодили тип кредиту\~для карт\~«Унверсальна» та\~«Універсальна Gold», суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку, порядок повернення кредиту та наслідки прострочення та/або невиконання зобов`язань за договором. З виписки за договором №б/н за період з 01 березня 2023 року по 20 лютого 2025 року вбачається, що відповідачу було видано кредитну картку № [NUMBER] , якою він активно користувався, здійснював платежі, перекази, оплачував послуги, знімав готівку. Витрати кредитних коштів за вказаний період становлять 89 157,76 грн, надходження на рахунок 45 869,63 грн; залишок після операції -43 288,13 грн, який дорівнює сумі заборгованості за кредитним договором № б/н від 20 березня 2023 року, що вказана у розрахунку заборгованості. Вказана виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Зазначена виписка є належним та допустимим доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, погашення заборгованості, що відповідачем не спростовано У матеріалах справи відсутні докази про оспорювання чи визнання недійсним кредитного договору про надання банківських послуг №б/н від 20 березня 2023 року, укладеного між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] . Таким чином, позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту укладення між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору б/н від 20 березня 2023 року, погодження його умов, зокрема і розміру та підстав повернення кредитних коштів та порядку сплати процентів за користування кредитними коштами. Отже, позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, оскільки відповідач, використовуючи надані йому кредитні кошти, не виконав свої зобов`язання по кредитному договору, банк отримав право на задоволення своїх вимог кредитора шляхом стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом. З розрахунку заборгованості та виписки за договором б/н за період з 01.03.2023 по 20.02.2025 відповідача [PERSON] вбачається, що заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 березня 2023 року станом на 20 лютого 2025 року становить 43 288,13 грн, що складається із: 39 178,55 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 109,58 грн заборгованості за простроченими відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, даний розмір заборгованості відповідачем не спростований. З огляду на викладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20 березня 2023 року станом на 20 лютого 2025 року в сумі 43 288,13 грн, що складається із: 39 178,55 грн заборгованості за тілом кредиту, 41 09,58 грн заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом. За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved