Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що мати заявника, [PERSON] , [INFO] , являється інвалідом першої групи «А» та перебуває на обліку у психіатричному кабінеті Стрийської ЦМЛ. Відповідно до довідки МСЕК від 04.04.2024, [PERSON] , на безстроковій основі визначено першу групу «А» інвалідності та рекомендовано постійний сторонній догляд, нагляд та допомогу. У зв`язку з розладом психіки мама не може розуміти значення своїх дій і керувати ними, не може самостійно себе обходити, є лежачою, а тому потребує встановлення над нею опіки. Зважаючи на наведене оскільки [PERSON] , страждає хронічним стійким психічним розладом і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, просив визнати [PERSON] , недієздатною та призначити [PERSON] , опікуном [PERSON] . Заяви та клопотання учасників справи. 30.04.2024 заявник [PERSON] , подав до суду позовну заяву, у котрій, для встановлення психічного стану [PERSON] , просив про призначення судово-психіатричної експертизи. Представник заявника адвокат Андрейків Ю.Я. заявлені вимоги підтримав та просить їх задоволити та витребувати в органу опіки та піклування подання про призначення [PERSON] опікуном. Представник [PERSON] адвокат Чехов Д,А. не заперечив щодо визнання [PERSON] недієздатною та вказав, що суд не вправі витребовувати чи зобов'язувати орган опіки надати будь-який висновок. Представник органу опіки та піклування Стрийської міської ради в судовому засіданні не заперечив щодо визнання [PERSON] недієздатною та вказала, що [PERSON] в лютому 2024 звернувся із заявою до органу опіки та піклування щодо призначення його опікуном однак, подав тільки заяву. 24.05.2024 йому була надана відповідь, згідно якої повідомлено про необхідність надання документів, які необхідні для прийняття такого висновку однак, на даний час таких документів в орган опіки не надано тому, в даній частині просить відмовити в задоволенні вимог. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до Стрийського міськрайонного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.05.2024 року вищевказану заяву, залишено без руху та надано час для усунення недоліків заяви. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2024 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Розгляд справи ухвалено проводити у складі головуючого - судді Шрамко Р.Т., та присяжних Ковалишин А.З., Найденко Р.М., за правилами окремого провадження. Судове засідання щодо розгляду цієї справи призначено у залі судових засідань приміщення на 30.07.2024 року з урахуванням особливостей, визначених у статтях 293-294, 299 ЦПК України. Доручено Західному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити адвоката для здійснення захисту прав особи, щодо якого подано заяву про визнання фізичної особи недієздатною, - [PERSON] , [INFO] , для участі у розгляді цієї справи та забезпечити його прибуття для участі у вищевказане судове засідання. Згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 22.05.2024 року за №017/05.2-7/4620, для надання безоплатної вторинної правничої допомоги [PERSON] , призначено адвоката Чехова Д.А. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.07.2024 року за клопотанням заявників призначено судово-психіатричну експертизу. Провадження у даній справі на час проведення у ній судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану особи зупинено. 29.01.2025 року від Львівської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» на адресу суду повернулися матеріали цієї справи, разом із виконаним у ній висновком судово-психіатричного експерта від 04.12.2024 року №1742 за результатами проведення судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану особи. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.02.2025 року провадження у цій справі поновлено. Судове засідання щодо продовження розгляду справи призначено на 21.03.2025 року, з урахуванням особливостей, визначених у статтях 293-294, 299 ЦПК України. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення Європейського Суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , [INFO] є матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] та фактично проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №627415, [PERSON] , [INFO] присвоєно першу групу інвалідності «А», та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1742 від 04.12.2024, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , страждає тяжким психічним розладом - судинною деменцією, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цивільним кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Стаття 63 ЦК України передбачає, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Висновок суду за результатами розгляду справи. Зібрані у даній цивільній справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною, оскільки такими доказами підтверджено, що в силу свого психічного захворювання вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. При цьому, відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законами та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до положень ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатись своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Так, ст. 56 ЦК України встановлено, що органи, на які покладено здійснення опіки та піклування, їх права і обов`язки щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Вимогами ст. 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до п.1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999р. № 34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів опіка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2 ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування. Відтак, оскільки в суду відсутні дані, про те що заявник звертався із належною заявою до виконавчого комітету Стрийської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо надання висновку про доцільність призначення [PERSON] , опікуна, такий висновок суду не наданий, а тому прийняття рішення судом про призначення опікуна буде передчасним. За таких наведених вище обставин справи, вимоги заяви [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною слід задоволити, в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] , про призначення [PERSON] , опікуном [PERSON] , відмовити. Щодо розподілу судових витрат у справі. За замістом ч. 2 ст. 299 ЦПК України усі судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною та, як наслідок, встановлення над недієздатною особою опіки та призначення їй опікуна, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed