Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Адвокат Ковтун Наталія Вікторівна звернулась до Шевченківського районного суду м. Харкова в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з її навчанням у Слов`янському хіміко-механічному технікумі, у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2005 року по 01.11.2011 року, шлюб розірвано за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області. Від шлюбу народилась [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Слов`янському хіміко-механічному технікумі на контрактній основі, форма навчання денна, з 01.07.2024 року переведена на дистанційне навчання у зв`язку з переміщенням коледжу до м. Дніпра, строк навчання до 30 червня 2025 року, у зв`язку з чим, остання немає можливості працевлаштуватись для самостійного отримання заробітку. [PERSON] одноособово матеріально забезпечує доньку, сплачує за навчання, інші потреби, вартість навчання у 2024-2025 рр. складає 14\~900 грн. на рік, дочка проживає разом з позивачем. Раніше [PERSON] сплачував аліменти на утримання дочки до її повноліття за судовим наказом Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.10.2020 року. [PERSON] працює в АТ «Ощадбанк», отримує постійний дохід, здоровий, тому має можливість приймати участь в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та сплачувати аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення терміну навчання, але не більше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років. Представник відповідача надав суду письмові пояснення на позовну заяву, з яких вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем не надано належних доказів проживання разом з дочкою [PERSON] . Зазначає, що суду надано довідку щодо реєстрації позивача та дочки за адресою: [ADDRESS] , проте відповідно до листа Центру надання адміністративних послуг Куньєвської сільської ради № 3/02-01-53/17 від 07 лютого 2025 року [PERSON] не проживає за місцем реєстрації, довідка № (2024-47743-PN)-89 від 17.04.2024 року видана один рік назад та стосується неповнолітньої дитини [PERSON] , жодної адреси місця проживання не зазначено. При цьому, представником позивача 18 березня 2025 року надана інформація з якої вбачається, що позивач не мешкає на території України. Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів проживання позивача та дочки за однією адресою. Крім того, [PERSON] навчається онлайн, тому відсутні будь-які витрати окрім сплати вартості за навчання у розмірі 14\~900 грн. на рік. Вважав, що у випадку стягнення з відповідача аліментів у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), враховуючи розмір його заробітної плати, фактично на останнього буде покладено тягар оплати вартості навчання, оскільки загальна сума стягнутих аліментів значно перевищить вартість навчання, що буде безумовним порушенням ст.141 СК України. Представником позивача надано відповідь на письмові пояснення представника відповідача, з яких вбачається, що відповідач відмовляється приймати участь в житті власної дитини, виявляє повну незацікавленість в її благополуччі, під час телефонної розмови відповідач поцікавився чи проживає дочка з матір`ю, чи дійсно навчається, при цьому, представник відповідача особисто зв`язувався з навчальним закладом і переконувався, що [PERSON] дійсно навчається. До матеріалів справи була надана довідка про включення до реєстру осіб, які не задекларували свої місце проживання на території Литовської Республіки з перекладом на українську мову щодо адреси проживання [PERSON] . Докази того, що мати та донька проживають разом надано. Крім оплати за навчання, [PERSON] , як навчається онлайн, потребує витрати на їжу, одяг тощо. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка знаходиться на повному утриманні матері, позивача у справі. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, які було присуджено на утримання неповнолітньої доньки, позивач має намір звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам, пені за несвоєчасну сплату аліментів. [PERSON] проживає разом з донькою та є належним позивачем у справі, що підтверджено наданими суду доказами. Представник третьої\~особи надала\~письмові пояснення,\~з яких\~вбачається,\~що [PERSON] \~ [INFO] виповнилось\~18\~років,\~вона продовжує\~навчання у\~ Слов`янському\~хіміко-механічному\~технікумі на 3 курсі, денної форми навчання за контактом, з 01.07.2024 року переведена на дистанційне навчання у зв`язку з переміщенням коледжу до м. Дніпра, у зв`язку з чим, не має можливості влаштуватись на роботу для самостійного отримання заробітної плати. Весь час [PERSON] проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні. На дату звернення до суду [PERSON] та позивач проживають за однією адресою на території Литовської Республіки. Відповідач утримувався від обов`язку приймати участь в утриманні доньки до її повноліття, у зв`язку з чим, відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів та наявна заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач тривалий час не спілкується з донькою, не цікавився як вона виїхала з окупованого міста чи взагалі жива вона чи ні, зателефонував тільки після звернення позивача до суду з дійними позовом. При цьому, маючи заборгованість по аліментам, винаймає адвоката, якому сплачує гонорар. [PERSON] підтверджує, що проживає разом з матір`ю, перебуванням лише на її утриманні і навчається дистанційно. Позовні вимоги підтримала. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Ухвалою суду від 28.02.2025 року витребувано відомості щодо перетину [PERSON] державного кордону України за останні п`ять років. Ухвалою суду від 02.05.2025 року до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє вимоги на предмет спору. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, остання надала суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутністю, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з підстав викладених у своїх письмових поясненнях. Третя особа та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подали. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання, відсутність заяв про відкладення розгляду справи, зважаючи на те, що в справі є достатні докази про права і взаємовідносини сторін, за вказаних обставин суд вважає за можливе не відкладати розгляд справи та провести судове засідання за відсутності позивача та третьої особи по справі, а також їх представників, на підставі наявних матеріалів. Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей\~55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13\~та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України\~особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст.12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п.2, п.4, п.6 - п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст.44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч.4 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч.8 ст.279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи і докази, надані до суду. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , про що також свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.2006 року. Відповідно до судового наказу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22.10.2020 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.10.2020 року до повноліття дитини. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.01.2025 р. становить 132\~620,75 грн., що підтверджується розрахунком Ізюмського ВДВС в Ізюмському районі Х/ОСМУ МЮ (виконавче провадження № 63405614). Після досягнення повноліття [PERSON] продовжила навчання у Слов`янському хіміко-механічному технікумі та навчається на 3 курсі, за контрактом, денної форми навчання, строком з 02.09.2024 року по 30.06.2025 року, у зв`язку з тимчасовим переміщенням коледжу до м. Дніпра, навчання здійснюється дистанційно, про що свідчить довідка, видана Слов`янським хіміко-механічним технікумом № 262/24 від 11.12.2024 року, договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № ППФ-04/2022 від 01.09.2022 року, який укладено між Слов`янським хіміко-механічним технікумом та [PERSON] , з якого вбачається вартість навчання: 2022-2023 навчальний рік 14\~900 грн.; 2023-2024 навчальний рік 14\~900 грн.; 2024-2025 навчальний рік 14\~900 грн. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання № 02-34/82 від 30.07.2019 року та № 3/02-34/33 від 29.03.2021 року. Як вбачається з листа Центра надання адміністративних послуг Куньєвської сільської ради № 3/02-01-53/17 від 07.02.2025 року, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на території Куньєвської сільської ради на даний час не проживає, інформація, з якого часу остання не проживає, відсутня. З довідки про включення до реєстру осіб, які не задекларували свої місце проживання № (2024-47743-PN)-89 від 17.04.2024 року, виданої філією адміністрації м. Каунаса Старастово Грічюпіс, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 17.04.2024 року включена до реєстру осіб, які не задекларували свої місце проживання у самоврядуванні міста Каунаса до 04.03.2025 року. До реєстру осіб, які не задекларували свої місце проживання, внесені неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , з 01.04.2024 року, [PERSON] , [INFO] , з 01.04.2024 року. Відповідно до довідки про заробітну плату від 15.11.2024 року, видану Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», [PERSON] працює в АТ «Ощадбанк» з 16.03.2023 року, за період з березня 2023 року по січень 2025 року включно, останньому нарахована заробітна плата в сумі 655\~116,38 грн. Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У вказаній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Згідно із ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, офіційно працює, при цьому, доказів щодо перебування на його утриманні інших осіб суду не надано. Суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача про те, що не надано доказів проживання позивача разом з повнолітньою дочкою, яка продовжує навчання, оскільки це спростовується як матеріалами справи, так і письмовими поясненнями представника третьої особи. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача розмір аліментів в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. З огляду\~на викладене,\~визначаючись щодо\~розміру стягнення\~аліментів,\~суд враховує\~той факт,\~що повнолітня\~ [PERSON] \~навчається на\~денній формі\~на контрактній\~основі,\~стан здоров`я\~відповідача (доказів\~про те,\~що відповідач\~має незадовільний\~стан здоров`я\~або потребує\~лікування суду\~надано не\~було),\~те,\~що відповідач\~на утриманні\~нікого немає,\~працює, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. При цьому, суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями ст.89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надала належні та неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, оскільки, позивач при зверненні до суду з позовною заявою був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial