Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] (далі [PERSON] або позивачка) звернулась з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] або відповідач) у якому просила суд стягнути з відповідача аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , в розмірі в розмірі 1/4 частини всього доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання, до 30.06.2025 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох річного віку. 1. Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем у неї [INFO] народився син [PERSON] . Позивачка зазначає, що [PERSON] перебуває на її утриманні. У додаткових витратах на [PERSON] відповідач добровільно участі не бере, самоусувається від цього. На сьогодні [PERSON] є здобувачем професії електрозварювальник та навчається в Ковельському центрі НТО, форма навчання - денна, за державним замовленням, з 01.09.2024 по 30.06.2025. Щодня [PERSON] здійснює витрати на громадський транспорт, харчування, також існують витрати на придбання книжок, канцтоварів, одягу, та усього того, що є необхідним для забезпечення звичайного процесу навчання дитини, тощо. Самостійно покривати вказані витрати позивач не має можливості. У зв`язку із навчанням [PERSON] відповідно не працює, не має будь-якого іншого джерела доходу. Свої вимоги [PERSON] мотивує положеннями статей 141, 185, 199, 200 Сімейного кодексу України (далі -СК України) щодо можливості стягнення аліментів. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. 2. Процесуальні дії у справі, заяви клопотання учасників справи. 20.03.2025 суд ухвалою відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 23.04.2025. 23.04.2025 сторони у справі не з`явились, суд відклав судовий розгляд на 15.05.2025. 15.05.2025 у судове засідання прибула позивач яка підтримала свої позовні вимоги частково, просила суд стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/8 частини всього доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох річного віку. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про час дату і місце розгляду справи, що підтверджуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке відповідач отримав 05.058.2025 під підпис. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи. Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти прийняття заочного рішення позивач не висловлював. У судовому засіданні 15.05.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 26.05.2025. 3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин. 18.02.2007 у позивачки та відповідача народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.02.2007. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.02.2011 у справі №2-228/11 стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у частці від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2011. Довідкою Державного навчального закладу «Ковельський центр професійно-технічної освіти» від 29.01.2025 №52 підтверджується, що [PERSON] з 01.09.2024 по 30.06.2025 навчається в ДНЗ «Ковельському ЦПТО» на денній формі навчання. Зміст спірних правовідносин, які склались між сторонами. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. 4. Мотивована оцінка аргументів учасників справи, застосування норм права та висновки щодо порушення прав та інтересів на захист яких подано позов. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61- 12782св18) зробив висновок про те, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Відповідно до приписів ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] з 01.09.2024 по 30.06.2025 навчається в ДНЗ «Ковельському ЦПТО» на денній формі навчання, а тому потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач не може надавати допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні позивач підтримав свій позов частково в розмірі 1/8 від усіх доходів відповідача. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved