Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Представник позивача Левадна Л.В. звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 серпня 2024 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за спожиті послуги в сумі - 1 861,20 грн., пені - 19,84 грн., 3% річних - 18,72 грн., інфляційні збитки - 59,04 грн. та понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі - 242,24 грн. 01 листопада 2024 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська була винесена ухвала про відмову у видачі судового наказу. Згідно з відомостей Дніпровської філії ТОВ «ГРМУ» боржник [PERSON] - споживач послуг з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , а за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , опалювальна площа складає 45,3 м2, обладнано газовими приладами: газова плита - 1 шт., котел - 1 шт., кількість споживачів 1 особа. Між Дніпровською філією ТОВ «ГРМУ», як оператором ГРМ, та [PERSON] , як споживачем послуг за вказаною адресою, укладено договір розподілу природного газу, за умовами якого оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу і сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором, а цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641,642 ЦК України на невизначений строк. 06 січня 2024 року [PERSON] приєднався до умов типового договору шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) відповідно до типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року. Фактом приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] , і вказане споживання документально підтверджується, шляхом надання ним підписаної заяви-приєднання. Розрахунок неоплаченої відповідачем заборгованості за спожиті послуги з розподілу природного газу за період з червня 2023 року по лютий 2025 року включно складає 4 428,92 грн. У зв`язку з чим, позивачем нараховано заборгованість, яка утворилася у відповідача, пеню - 91,04 грн., 3% річних - 79,72 грн., інфляційні збитки - 360,29 грн. На підставі вищезазначеного, представник позивача звернулась до суду з цією позовною заявою в якій просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «ГРМУ» в особі Дніпровської філії ТОВ «ГРМУ» в сумі 4 428,92 грн., пеню -91,04 грн., 3 % річних - 79,72 грн., збитки від інфляції - 360,29 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2025 року позовну заяву було прийнято до провадження та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача надала до суду заяву в якій просила справу розглядати справу без засобів технічної фіксації, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Новокодацького районного суду міста Дніпра, однак заперечень проти позову суду не представив, відзив не надав. 22 травня 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06 січня 2024 року відповідачем [PERSON] було підписано заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) щодо приватного об`єкту будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 19). Пунктом 2 частини 1 статті 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 1 статті 40 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року затверджено Кодекс газорозподільних систем, який розроблений відповідно до ЗУ «Про ринок природного газу» та визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Згідно з постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «ГРМУ», із змінами згідно з постанови НКРЕКП №971 від 31 травня 2023 року, ТОВ «ГРМУ» здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відокремленим підрозділом ТОВ «ГРМУ» є Дніпровська філія ТОВ «ГРМУ», яка згідно з Положенням про Дніпровську філію ТОВ «ГРМУ» діє від імені ТОВ «РМУ» та здійснює діяльність з забезпечення розподілу природного газу від місць його надходження до споживачів природного газу. Постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829, затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Пунктом 1.1 Типового договору зазначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Відповідно до п. 1.2 Типового договору умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494. Згідно з пунктом 1.4 Типового договору розподілу природного газу послуга з розподілу природного газу - це послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу і включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. В кодексі ГРМ, зазначено, що оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Пунктом 2 глави 1 розділу 6 кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року. У пункті 7 глави 3 розділу 6 кодексу ГРМ зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 5 правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року та п.4 глави 1 розділу 1 кодексу газорозподільних систем). Як вбачається з вищевикладеного та наявних у матеріалах справи доказів, [PERSON] є споживачем природного газу у приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 глави 6 розділу 6 кодексу ГРМ рахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Як встановлено судом з наявного в матеріалах справи розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу природного газу Дніпровською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», загальна сума заборгованості [PERSON] за послуги розподілу природного газу за період з 01 червня 2023 року по 28 лютого 2025 року складає 4 428,92 грн. (а. с. 20). Згідно з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримував надані послуги з розподілу природного газу, проте своїх обов`язків щодо оплати за вказану комунальну послугу не виконує, чим порушує права та законні інтереси позивача. Доводи позивача щодо розміру заборгованості у встановленому законом порядку відповідачем не спростовано і ці обставини суд вважає доведеними, як і доведеним факт наявності заборгованості з оплати за надані позивачем послуги за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 4\~428,92 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Також згідно з п.8.2 договору розподілу природного газу, у разі порушення споживачем, що є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Як вбачається з матеріалів справи, а саме загального розрахунку заборгованості побутового споживача [PERSON] (з урахуванням пені, 3% річних і інфляції) позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь також пені 91,04 грн., 3% річних 79,72 грн., та інфляційних збитків - 360,29 грн., які нараховано на суму несплаченої заборгованості за період з 01 червня 2023 року по 28 лютого 2025 року. Вказаний розрахунок не спростований відповідачем та іншого розрахунку матеріали справи не містять, тому суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок інфляційних збитків, пені і 3% річних саме у такому розмірі та за вказаний період. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи здобуті у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір у сумі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved