Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Хустського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яку мотивує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитні договори: -15.10.2021 кредитний договір №1001995342601, за яким позичальнику видано кредит у сумі 47098 грн.; -13.01.2022 кредитний договір №1002071028501, за яким позичальнику видано кредит у сумі 32750 грн.; При цьому позивач зазначає, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: за кредитним договором від 15.10.2021 № 1001995342601 63500,12 грн., з яких: 38732,35 грн. - заборгованість за кредитом; 9,36 грн. - заборгованість за процентами; 24758,41 грн. - заборгованість за комісією; за кредитним договором від 13.01.2022 № 1002071028501 51332,75 грн., з яких: 30508,97 грн. - заборгованість за кредитом; 7,52 грн. - заборгованість за процентами; 20816,26 грн. - заборгованість за комісією. З урахуванням наведеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 114832,87 гривень та судові витрати зі сплати судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому в позовній заяві просить у випадку неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності сторін. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 15 жовтня 2021 року [PERSON] підписала заяву №1001995342601 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, згідно якої просить АТ «ПУМБ» видати їй кредит на споживчі цілі на суму 47098 грн., на строк 24 місяці з процентною ставкою 0,01 % річних, та сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% на місяць (а.с.16-18). Цього ж дня відповідачем підписано також паспорт споживчого кредиту за аналогічними умовами (а.с.19). Банк свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав належним чином та надав кредитні кошти у розмірі 47098 грн. (а.с.60). 13 січня 2022 року [PERSON] підписала заяву №1002071028501 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, згідно якої просить АТ «ПУМБ» видати їй кредит на споживчі цілі на суму 32750 грн., на строк 24 місяці з процентною ставкою 0,01 % річних, та сплатою комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% на місяць (а.с.20-24). Цього ж дня відповідачем підписано також паспорт споживчого кредиту за аналогічними умовами (а.с.25). Банк свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав належним чином та надав кредитні кошти у розмірі 32750 грн. (а.с.61). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, станом на 01.12.2024 року за нею рахується непогашена заборгованість: за кредитним договором від 15.10.2021 у розмірі 63500,12 грн., яка складається з: 38732,35 грн. заборгованості за кредитом; 9,36 грн. заборгованості по відсоткам; 24758,41 грн. заборгованості за комісією (а.с.62-64); за кредитним договором від 13.01.2022 у розмірі 51332,75 грн., яка складається з: 30508,97 грн. заборгованості за кредитом; 7,52 грн. заборгованості по відсоткам; 20816,26 грн. заборгованість за комісією (а.с.65-67). Правильність таких розрахунків ніким не оспорюється, надані банком розрахунки не викликають у суду сумнівів щодо їх правильності, а тому такі беруться до уваги як докази щодо розміру заборгованості відповідачки . Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком і повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші. Тобто положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений. Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано вважає, що банком за допомогою належних доказів доведені обставини, які підтверджують укладення з відповідачкою договору-приєднання з погодженням усіх суттєвих умов, які нею підписані у заяві-приєднанні, зокрема, процентів, комісії та пені, та умов повернення кредитних коштів лише з можливістю договірного списання. Стосовно інших умов договору комплексного банківського обслуговування, в тому числі наслідків несвоєчасного виконання кредитних зобов`язань, позичальницею зазначено лише про ознайомлення з ними та їх розуміння. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до положень пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Отже, судом встановлено, що умовами обох заяв про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування передбачено нарахування та сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості, визначену сторонами кредитування та безпосередньо узгоджену з позичальником шляхом підписання заяв з такими умовами кредитування, а тому платежі за комісією правомірно включені банком до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідач відзиву з належними та допустимими доказами в заперечення проти позову та спростування доводів позивача не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 15.10.2021 у розмірі 63500,12 грн. та за кредитним договором від 13.01.2022 у розмірі 51332,75 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, в розмірі 2422,40 грн., які слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved