Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Гладких В.С. звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1245-6486 від 26.07.2023 в розмірі 38000 грн 00 коп., а також понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://credоs.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1245-6486. Зазначений кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа. На виконання вимог договору, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А8758, для підписання кредитного договору № 1245-6486 від 26.07.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] надано кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7600,00 грн; строк кредитування 300 днів; заявлений строк, протягом якого позичальником може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою 15 днів; знижена процентна ставка 2,50 % в день; стандартна процентна ставка 3,00 % в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме, отримавши кредитні кошти, вона не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання нею грошових коштів. У подальшому відповідач порушила вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 02.01.2025 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору, становлять грошову суму в розмірі 75430,00 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом\~ 7600,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 67830,00 грн. Ухвалою суду від 29 січня 2025 року справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст.\~279\~Цивільного процесуального\~кодексу\~України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Поштове відправлення на ім`я відповідача [PERSON] з копією ухвали про відкриття провадження та позовною заявою з пакетом документів, надіслані за адресою зареєстрованого місця проживання, наведеною у позовній заяві та згідно з даними з ЄДДР від 16.01.2025, повернулися повторно до суду без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже, вважається врученим відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. При спробі повідомити відповідача 03.02.2025 про день та час судового засідання в телефонному режимі за номером телефону, зазначеним в матеріалах справи, оператор повідомив, що абонент перебуває не в мережі. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд даної справи. Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. Згідно з ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79\~ЦПК\~України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом становлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] 26.07.2023 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1245-6486. Відповідно до умов договору товариством надано позичальнику кредит у розмірі 7600,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Строк кредиту складає 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 20.05.2024. Стандартна процентна ставка на дату укладення договору становить 3,00 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 76000,00 грн та включає суму кредиту та проценти за користування кредитом у перший базовий період. За умовами договору (п. 4.6) кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми 7600,00 грн на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб зазначений позичальником при оформленні кредиту. Договір позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (номер пароля) [NUMBER] . До договору позивачем долучено графік платежів за договором, яким обчислено загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку за договором, який є невід`ємною частиною договору, а також паспорт споживчого кредиту, де зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в розмірі 7600,00 грн позивачем підтверджено довідкою, в якій зазначено, що перерахування суми кредиту за договором № 1245-6486 від 26.07.2023 здійснювалось за допомогою системи LIQPay на платіжну картку [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 02.01.2025 заборгованість за кредитом становить 75430,00 грн та складається із основного боргу 7600,00 грн; заборгованості за відсотками 67830,00 грн. Відсотки за користування кредитними коштами нараховані станом на 20.05.2024, тобто станом на останній день узгодженого сторонами строку кредитування. Із розрахунку вбачається, що відповідачем в рахунок погашення кредиту не було внесено жодного платежу. В позовній заяві позивачем вказано на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було прийнято рішення про застосування до відповідачки Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання відповідачці заборгованості за нарахованою комісією та процентами у загальній сумі 37430,00 грн за умови погашення відповідачкою решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 38000,00 грн. Так, до позову додано Правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Відтак, просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 38000,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 7600,00 грн; прострочена заборгованості за відсотками 30400,00 грн. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530\~ЦК України\~передбачено,\~що якщо\~у зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.\~3\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з\~ст.\~1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками а\~позичальник зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (сум\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та ч. 6 ст. 81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновків, що позовні вимоги слід задовольнити. Між сторонами дійсно виникли правовідносини, починаючи з 26.07.2023, що підтверджується укладеним кредитним договором № 1135-4804 від 03.01.2023 шляхом надання позичальнику одноразового ідентифікатора А9925 для підписання кредитного договору та подальшого його укладення в письмовій формі у вигляді електронного документа. Зазначений кредитний договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2023 відповідачка отримала кредитні кошти від позивача, проте, оплату за договором не здійснювала. Факт укладення кредитного договору та здійснення платежів по рахунку відповідача підтверджується підписаним кредитним договором № 1245-6486 від 26.07.2023, довідкою про перерахування суми кредиту, розрахунком заборгованості за договором № 1245-6486 від 26.07.2023 за період з 26.07.2023 по 02.01.2025. Наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача перед позивачем за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом слідує з умов укладеного між сторонами по справі договору, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, враховуючи часткове списання заборгованості за нарахованою комісією та процентами у загальній сумі 37430,00 грн, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 38000 грн 00 коп. підлягають задоволенню.

Outcome: approved