Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

27 березня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 143218 від 11.06.2024 року в сумі 14522 грн. 51 коп., з яких: 14118 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 грн. 51 коп. заборгованість за відсотками, 401 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. В обгрунтування позову позивач зазначив, що 11.06.2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено за кредитний договір № 143218 у формі електронного документа з використанням електронного підпису шляхом введення в особистому кабінеті одноразового інентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зазначає, що ч. 4 п. 5.3 договору передбачено, що позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що вся інформація надана кредитодавцю, в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; згідно з правилами, до укладення договору про споживчий кредит, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надається паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Вказує, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС", перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання договору, перевірило особисті дані відповідача з метою ідентифікації, та його платіжну картку, а саме: приналежність платіжної картки позичальнику. Пунктом 5.2. індивідуальної частини сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку позичальника та аналогу власноручного підпису Кредитодавця, що відтворений засобами копіювання з боку кредитодавця, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис. Відповідно до 2.2.1 сума (загальний розмір) кредиту становить 14118 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 11983 грн. 56 коп. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №132916 від 01.03.2024 року укладеним з кредитодавцем; у розмірі 16.74 грн. на рахунок/картку Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2117 грн. 70 коп. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 2117 грн. 70 коп., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту,якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 11.06.2024 ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС". Кредитор своє зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 14522 грн. 51 коп., з яких: 14118 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 грн. 51 коп. заборгованість за відсотками, 401 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. 10.10.2024 року між ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" та позивач уклали договір факторингу №10102024, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 143218 від 11.06.2024 року. Відповідно до вищезгаданого договору клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Позивач вказує, що відповідач не погасив заборгованість, тому просить стягнути з відповідачача заборгованість за кредитним договором № 143218 від 11.06.2024 року в загальній сумі в сумі 14522 грн. 51 коп., а також стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. Представник позивача в позовній заяві просить проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився. Тому згідно вимог ст. 280, ст. 223 ч. 4 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази,суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.06.2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено за кредитний договір № 143218 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Електронний договір [PERSON] підписав аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 75f6170d, що був надісланий позичальнику на його номер телефону [NUMBER] (а.с. 13-16). Відповідно до ч. 4 п. 5.3 договору (індивідуальна частина), позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що вся інформація надана кредитодавцю, в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною. Відповідно до пункту 5.2. договору (індивідуальна частина), сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку позичальника та аналогу власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання з боку кредитодавця, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис. Відповідно до пункту 2.2.1 договору (індивідуальна частина), сума (загальний розмір) кредиту становить 14118 грн. 00 коп. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 11983 грн. 56 коп. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №132916 від 01.03.2024 року укладеним з кредитодавцем; у розмірі 16.74 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 2117.70 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 2117 грн. 70 коп., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту,якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 11.06.2024 ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , що підтверджується довідкою №13 від 26.12.2024 року, виданої ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" про успішність операцій згідно договору № 1412/22-1 від 14.12.2022 року, укладеного з ТОВ ФК «Контрактовий дім» (а.с.36). Відповідно до інформації АТ «ПУМБ» на ім`я [PERSON] було відкрито банківський рахунок та видано платіжну картку № [NUMBER] , за період 11.06.2024- 16.06.2024 була проведена операція по надходженню грошових коштів у сумі 16 грн. 74 коп. через сервіс іншого банку (а.с. 76-78). Згідно картки обліку виконання договору № 143218 заборгованість [PERSON] станом на 10.10.2024 року становить 14522 грн. 51 коп., з яких: 14118 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 грн. 51 коп. заборгованість за відсотками, 401 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією (а.с. 41-42). Відповідно до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ «ФК «ЕЙС», клієнт відступив фактору права вимоги за укладеним кредитним договором згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, в тому числі право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 143218 від 11.06.2024 року, що підтверджується витягом з додатку до договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року - Реєстром прав вимог №1, Актом прийому-передачі Реєстру №1 за Договором факторингу №10102024 від 10.10.2024 року (а.с. 45-49, 50, 51). Відповідно до платіжної інструкції № 4484 від 11.10.2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» ТОВ оплатив кошти в сумі 752267 грн. 50 коп. «ФК "КРЕДІПЛЮС" шляхом перерахунку на його банківський рахунок, призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги за договором факторингу №10102024 від 10.10.2024 року (а.с. 53). З виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 143218 від 11.06.2024 року в ТОВ «ФК «ЕЙС» вбачається, що станом на 05.03.2025 року заборгованість відповідача становить 14522 грн. 51 коп., з яких: 14118 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 грн. 51 коп. заборгованість за відсотками, 401 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією (а.с. 44). Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором. Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України). Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням кредитного договору № 143218 від 11.06.2024 року відповідач [PERSON] допустив заборгованність в розмірі 14522 грн. 51 коп., з яких: 14118 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 грн. 51 коп. заборгованість за відсотками, 401 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. Відтак, з врахуванням досліджених доказів суд дійшов висновку про доведеність факту укладення вказаного кредитного договору відповідачем, невиконання ним своїх зобов`язань щодо повернення отриманих коштів та наявність у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вказаним кредитним договором. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 14522 грн. 51 коп. доведена та підлягає задоволенню. Всупереч принципу змагальності цивільного судочинства, визначеного ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідач не надав свій розрахунок боргу за кредитним договором, не спростовував наведений позивачем розрахунок заборгованості, який узгоджується з дослідженими доказами, а також даними договорів факторингу щодо розміру боргу відповідача. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне. При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі в сумі 7000 грн., підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025 року, що укладений позивачем із адвокатським бюро "Тараненко та партнери" із Додатком №1 Протоколом погодження вартості послуг до договору (а.с. 54, 55-зворот); додатковою угодою № 14 до договору про надання правової допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025 року (а.с. 56), актом прийому- передачі наданих послуг від 04.02.2025 року, що містить детальний опис робіт (наданих послуг) робіт (а.с. 57); свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреністю від 04.12.2024 року (а.с.58, 59). Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. 00 грн.

Outcome: approved