Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

20.12.2024 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, про встановлення факту не проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього, визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з майна. Ухвалою суду від 08.01.2025 у даній цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання та задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Мухіної Л.С. про витребування додаткових доказів, а саме: витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової Олени Володимирівни, що знаходиться за адресою: проспект Соборний, 153, м. Запоріжжя, 69032, копію спадкової справи № 15/2022 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яни Станіславівни, що знаходиться за адресою: вул. Сергієнка Василя, 15, прим. 69, м. Запоріжжя, 69114, копію спадкової справи № 27/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 12.02.2025 представник позивачки [PERSON] адвокат Мухіна Л.С. подала до суду клопотання про витребування доказів, а саме про витребування у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яни Станіславівни що знаходиться за адресою: вул. Сергієнка Василя, 15, прим. 69, м. Запоріжжя, 69114, копії спадкової справи № 27/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Хортицького районного суду від 28.02.2025 задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яни Станіславівни копію спадкової справи № 27/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувані копії спадкових справ надійшли до Хортицького районного суду 12.03.2025 та 18.03.2025. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Позивачка [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 24 квітня 1966 року Жовтневим бюро ЗАГС м. Запоріжжя та свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим 19 липня 1985 року Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру за адресою [ADDRESS] . Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією, на праві спільної сумісної власності з її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції 03.08.2005). На час смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована разом з ним за адресою [ADDRESS] , тому вважається такою, що прийняла спадщину. За її зверненням приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] за № 27/2020, але свідоцтво про право на спадщину [PERSON] за життя не отримала. Ніхто з інших осіб за отриманням права на спадщину після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався. Таким чином, до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла вся квартира за адресою [ADDRESS] . Спадкову справу № 15/2022 після смерті [PERSON] було відкрито 16.02.2022 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. за заявою про прийняття спадщини онуки померлої [PERSON] , право на спадщину у якої могло виникнути в разі відмови або неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги, якими, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є доньки померлої [PERSON] (позивачка), [PERSON] (відповідачка) та син [PERSON] . Син померлої [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, зареєстрованим разом зі спадкодавицею на день смерті останньої не був, отже не є таким, що прийняв спадщину. Позивачка стверджує, що її брат [PERSON] на протязі більш як 40 років взагалі не проживає в Україні, є громадянином Російської Федерації і на спадщину не має наміру претендувати. Згідно відповіді на запит адвоката Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 21.02.2024, особа з персональними даними [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Запоріжжя, паспортом громадянина України не документувався. Позивачкою [PERSON] спадщину після смерті матері прийнято шляхом подання заяви про прийняття спадщини на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2024 року про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Що стосується відповідачки [PERSON] , то вона на день смерті спадкодавиці [PERSON] була зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї». Тому вона вважається такою, що прийняла спадщину. Але фактично відповідачка [PERSON] не проживала разом з матір`ю на день її смерті. Вже більше як 30 років тому вона виїхала за межі України і постійно проживає за кордоном. Вже станом на час смерті батька вона в квартирі з батьками не проживала, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів № 6 міського комунального підприємства «Основаніє», яку було видано 15.10.2015 року (при оформленні матір`ю позивачки спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ). Як відомо позивачці, реєстрацію [PERSON] в квартирі було здійснено на її прохання для оформлення нею чергового закордонного паспорту. Її зв`язки з родиною обмежувались одиничними телефонними дзвінками, навіть на похованні матері вона не була присутня. Наміру отримати частину спадкового майна вона не виказала, але і заяву про відмову від спадщини своєчасно нотаріусу не подала, пояснюючи це труднощами оформлення документів за кордоном. Позивач вважає, що за таких обставин реєстрація відповідачки [PERSON] за адресою [ADDRESS] є формальною і не є свідченням прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] . На підтвердження перебування відповідачки [PERSON] фактично постійно за кордоном і, відповідно, не проживання її в квартирі на день смерті матері, адвокатом було вчинено адвокатський запит до Державної прикордонної служби щодо перетину кордону України громадянкою [PERSON] . В зв`язку з отриманням відповіді , що зазначена інформація є інформацією з обмеженим доступом, до позовної заяви було долучено клопотання про витребування доказів. Факт не проживання [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] на день смерті [PERSON] також підтверджується Актом від 19.10.2024 року, складеним головою ОСББ «Гудименка 21». Згідно довідки ФОП [PERSON] , всі витрати на поховання [PERSON] було здійснено онукою померлої [PERSON] , [PERSON] ніякої участі в похованні не брала і не була присутня. Не надавала вона матеріі і будь-якої матеріальної допомоги, не приймала і не приймає участі і в витратах на комунальні послуги за квартиру. Оплату за комунальні послуги натепер здійснює [PERSON] , що підтверджується копіями чеків про оплату комунальних послуг. Факт не проживання [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] на день смерті [PERSON] можуть також підтвердити свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заява про виклик яких додається до позовної заяви. Відсутність заяви про відмову від спадщини відповідачки [PERSON] свідчить про наявність спору щодо спадкового майна між нею та позивачкою [PERSON] . Також відсутні документи про належність померлій [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 401941334 від 01.11.2024 року, на квартирі, яка є спадковим майном, наявне обтяження у вигляді арешту, накладеного постановою АА № 759811 від 28.11.2006 Державної виконавчої служби у Хортицькому районі, д/в Войтович Г.В. та зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою за № 4127931 від 28.11.2006. В якості особи, майно якої обтяжується, зазначено: [PERSON] . На звернення представника [PERSON] адвоката Мухіної Л.С. до Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) отримано відповідь від 26.11.2024 року, згідно якої інформація щодо постанови АА № 759811 від 28.11.2006, реєстратором якої є Восьма запорізька державна нотаріальна контора, у відділі відсутня. З отриманої нотаріусом Чепковою О.В. копії постанови АА № 759811 від 28.11.2006 вбачається, що зазначеною постановою арешт було накладено на належну [PERSON] частину квартири за адресою [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] [PERSON] ніколи не був. Як вбачається з наявних у позивачки документів про право власності на квартиру, станом на час накладення арешту квартира за адресою [ADDRESS] належала не боржнику [PERSON] , а померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності з її чоловіком [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією. Їх право власності було належним чином зареєстроване в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації відповідно до чинного на той час законодавства. Таким чином, арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] було накладено реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою помилково, а державний виконавець не пересвідчився в результатах виконання своєї постанови. Ні померла [PERSON] , ні позивачка [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, в якому накладено арешт на квартиру, тому права оскаржити дії державного виконавця в порядку ст . 447 ЦПК України [PERSON] права не має. Наявність арешту на квартирі, яка є спадковим майном, є перешкодою для здійснення позивачкою права користування та розпорядження майном. Тому [PERSON] звертається до суду з позовом, в якому об`єднано вимоги: про встановлення факту не проживання спадкоємиці [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] на день відкриття спадщини після смерті останньої; про визнання за [PERSON] права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; про зняття арешту з вищезазначеної квартири. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Всі заявлені позовні вимоги виникають з правовідносин спадкування після смерті [PERSON] , а вимога про зняття арешту є похідною від вимоги про визнання права власності на квартиру, тому такі об`єднані в одній позовній заяві. Згідно Висновку про діапазон ймовірної ринкової вартості об`єкта нерухомості, виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] станом на 09.09.2024 року, ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] складає 1062213,00 грн. Судовий збір сплачено в розмірі 1% за вимогу майнового характеру та по 1211,20 грн за кожну. Просить суд, встановити факт не проживання [PERSON] разом з [PERSON] на день смерті останньої [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; зняти арешт з квартири за адресою [ADDRESS] , накладений постановою АА № 759811 від 28.11.2006 року Державної виконавчої служби у Хортицькому районі, д/в Войтович Г.В. та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою за № 4127931 від 28.11.2006. 20.03.2025 від представника заінтересованої особи Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява в якій зазначено, що згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 28.11.2006 року, державним виконавцем Войтович Г.В, винесено постанову АА № 759811 від 28.11.2006 року, про арешт нерухомого майна, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власник право якого обтяжуються - [PERSON] , реєстратором є Восьма запорізька державна нотаріальна контора. З метою ідентифікування особу/боржника старшим державним виконавцем Фуклєвою І.Ф. було направлено запит до Першої запорізької державної нотаріальної контори, з метою надання копії постанови АА № 759811 від 28.11.2006 року, для ідентифікації за яким виконавчим провадженням було накладено арешт. 19.02.2025 на електронну адресу відділу надійшла відповідь від Першої запорізької державної нотаріальної контори, з копією постанови АА 759811 від 28.11.2006, в якій зазначено, що 28.11.2006 року державним виконавцем Войтович Г.В, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА № 759811 за виконавчим документом № 2-2020, виданим Ленінським районним судом від 29.08.1995 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , аліментів, згідно змісту постанови встановлено, що: боржником рішення суду не виконується, згідно відповіді МБТІ за боржником зареєстрована частина квартира [ADDRESS] . Накласти арешт на майно, що належить [PERSON] [INFO] : а саме частину квартири [ADDRESS] , дана постанова була направлено до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори для виконання. Згідно пошуку ВП (спецрозділ), відділом встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 3139001 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2030, виданого 29.08.1995 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 06.03.2007 державним виконавцем Войтович Г.В. на підставі зазначеного вище виконавчого документу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 03.06.2013 виконавче провадження на підставі п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла на той час) було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Зважаючи, що матеріали виконавчого провадження № 3139001 знищені, неможливо встановити, чи наявна заборгованість зі сплати аліментів боржника [PERSON] на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Представник позивача [PERSON] адвокат Мухіна Л.С. позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала заяву до суду про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , третя особа: [PERSON] в судове засідання не прибули, за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник третьої особи: Хортицький ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, також в цій заяві надав пояснення по справі. Суд вважає можливим провести підготовче судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Стосовно вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, судом встановлено таке. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.02.1966 у Жовтневому бюро РАЦС актовий запис № 159. Після укладання шлюбу дружина набула прізвище - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Жовтневим бюро РАЦС 24.04.1966 у подружжя народилась донька [PERSON] [INFO] 17.11.2000, згідно Свідоцтва № [NUMBER] про право власності, заступником голови Хортицької районної адміністрації встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (арк. 20). Після смерті [PERSON] [INFO] , дата смерті [INFO] , відкрилась спадщина на квартиру за адресою [ADDRESS] . Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією, на праві спільної сумісної власності з її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції 03.08.2005). На час смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована разом з ним за адресою [ADDRESS] , тому вважається такою, що прийняла спадщину. За її зверненням приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] за № 27/2020, але свідоцтво про право на спадщину [PERSON] за життя не отримала. При житті [PERSON] заповіт не складала, спадкування здійснювалось за законом. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось. Спадкову справу № 15/2022 після смерті [PERSON] було відкрито 16.02.2022 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. за заявою про прийняття спадщини онуки померлої [PERSON] , право на спадщину у якої могло виникнути в разі відмови або неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги, якими, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є доньки померлої [PERSON] (позивачка), [PERSON] та син [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Чепковою О.В. від 17.12.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку квартирі [ADDRESS] . у зв`язку з накладенням обтяження на нерухоме майно згідно постанови АА № 759811 від 28.11.2006 ДВС у Хортицькому районі. З`ясувавши усі обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає, що квартира [ADDRESS] , була спільним сумісним майном подружжя [PERSON] , [PERSON] , на підставі Свідоцтва № [NUMBER] про право власності, виданого Хортицькою районною адміністрацією. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина - [PERSON] та їх діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті - [PERSON] є її діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру за адресою [ADDRESS] . Зазначена квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією, на праві спільної сумісної власності з її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції 03.08.2005). На час смерті чоловіка [PERSON] була зареєстрована разом з ним за адресою [ADDRESS] , тому вважається такою, що прийняла спадщину. За її зверненням приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] за № 27/2020, але свідоцтво про право на спадщину [PERSON] за життя не отримала. Позивачкою [PERSON] спадщину після смерті матері прийнято шляхом подання заяви про прийняття спадщини на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2024 року про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Стосовно вимоги про встановлення факту не проживання спадкоємці з [PERSON] зі спадкодавцем на день смерті останньої, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , на день смерті спадкодавиці [PERSON] була зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Згідно витребуваної інформації з Державної прикордонної служби України [PERSON] виїхала за межі території Україн и 27.08.2019 і до часу подання позовної заяви до суду до України не повернулась. Факт не проживання [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] на день смерті [PERSON] також підтверджується Актом від 19.10.2024 року, складеним головою ОСББ «Гудименка21». Згідно довідки ФОП [PERSON] , всі витрати на поховання [PERSON] було здійснено онукою померлої [PERSON] . Згідно відповіді № 1020079 від 09.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що дає підставу суду вважати, що на день смерті останній не проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] . Також в судовому засіданні були допитані свідки. Зокрема свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] була знайома з 1973 року, була її сусідкою. [PERSON] останні роки проживала одна, в останньої є діти: доньки [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] . Також свідок пояснила, що син померлої [PERSON] більше 15 років проживає за кордоном у росії, донька [PERSON] проживає в [PERSON] , донька [PERSON] проживає за межами території України в Японії, останній раз свідок бачила її 10 років тому, на похорон та після смерті матері донька [PERSON] не приїздила, в квартирі її речей не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] була її знайомою. Брат свідка є чоловіком позивачки [PERSON] . Коли брат свідка познайомився з позивачкою остання проживала за адресою в [ADDRESS] , разом з батьками, сестра позивачки [PERSON] на той час за цією адресою вже не проживала. Свідку відомо, що в померлої [PERSON] є дві доньки та син. Відомо що відповідачка [PERSON] виїхала за кордон в [PERSON] останній раз свідок бачила її 10 років тому, на похорон та після смерті матері донька [PERSON] не приїздила, в квартирі її речей не було. Брат позивачки проживає в росії, останній раз бачила його коли була ще дитиною. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] була її сусідкою, проживали в одному будинку, їй відомо шо відповідачі син [PERSON] та донька [PERSON] проживають за кордоном тривалий час. Син виїхав за кордон до росії ще в юному віці і проживає там близько 30-40 років. Донька померлої [PERSON] проживає в Японії близько 20 років, на похорон до матері [PERSON] донька [PERSON] не приїздила і після цього також. Речі відповідачів в квартирі померлорї свідок не бачила. Похороном [PERSON] займалась її онучка [PERSON] , яка стежила за квартирою в якій жила померла. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не відмовився від неї в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч.ч. 1, 6\~ст. 29 ЦК України\~передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно з вимогами\~ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Дослідженими судом доказами підтверджено факт непроживання [PERSON] та [PERSON] за місцем своєї реєстрації, в тому числі станом на день смерті спадкодавця [PERSON] 03.11.2021 та протягом достатньо тривалого часу до цього, та відповідно неприйняття ними спадщини після смерті матері. Щодо позовних вимог про зняття арешту зі спадкового майна суд встановив що, згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 401941334 від 01.11.2024 року, на квартирі, яка є спадковим майном, наявне обтяження у вигляді арешту, накладеного постановою АА № 759811 від 28.11.2006 Державної виконавчої служби у Хортицькому районі , д/в Войтович Г.В. та зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою за № 4127931 від 28.11.2006. В якості особи, майно якої обтяжується, зазначено: [PERSON] . Згідно з відповіді від 26.11.2024 на запит представника позивачки [PERSON] адвоката Мухіної Л.С. з Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), згідно якої інформація щодо постанови АА № 759811 від 28.11.2006, реєстратором якої є Восьма запорізька державна нотаріальна контора, у відділі відсутня. З отриманої нотаріусом Чепковою О.В. копії постанови АА № 759811 від 28.11.2006 р. вбачається, що зазначеною постановою арешт було накладено на належну [PERSON] частину квартири за адресою [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] [PERSON] не являється. Як вбачається з наявних у позивачки документів про право власності на квартиру, станом на час накладення арешту квартира за адресою [ADDRESS] належала померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності з її чоловіком [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.11.2000 року, виданого Хортицькою районною адміністрацією. Їх право власності було належним чином зареєстроване в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації відповідно до чинного на той час законодавства. Таким чином, арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] було накладено реєстратором Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою помилково, а державний виконавець не пересвідчився в результатах виконання своєї постанови. Постановою нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. від 17.12.2024 року [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину квартиру за адресою [ADDRESS] в зв`язку з обтяженням. З аналізу норм\~Закону України «Про виконавче провадження»\~щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до\~Закону України «Про виконавче провадження»\~підлягає примусовому виконанню. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно з\~ст. 59 зазначеного Закону\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем нерухомого майна, на яке накладено арешт. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України\~закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо. Отже державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved