Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

24.12.2024 позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими приміщеннями згідно технічного паспорту, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] . В обґрунтування\~позовних вимог\~вказує,\~що після\~смерті чоловіка [PERSON] у встановлені законом строки звернулася до Валківської ДНК, де відкрито спадкову справу №54/2014. До складу спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Діти померлого\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] від\~належних їм\~часток у\~спадщині відмовились.\~ \~ \~ \~ Незважаючи на те, що свідоцтво на право приватної власності на домогосподарство видане 02.03.1993, в ньому, як і в технічному паспорті, значиться, що житловий будинок належить до колгоспного типу двору, в зв`язку з чим нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду. Зазначила, що окрім неї, членами колгоспного двору були: чоловік [PERSON] , який помер; син [PERSON] , який помер [INFO] , але ні дружини, ні дітей не мав. Ніхто на виділення частки колгоспного двору не претендував та не претендує. Вважає, що є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину у встановлений законом спосіб. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 20.01.2025 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 19.03.2025 позивач подала заяву про зміну позовних вимог, в якій визначивши відповідачем [PERSON] , третіми особами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , як за членом колгоспного двору, на 1/8 частку - після смерті сина [PERSON] та на 3/8 частки - після смерті чоловіка [PERSON] , всього на частки житлового будинку. Вказала, що станом на 1991 рік в спірному житловому будинку, окрім неї, були зареєстровані: чоловік [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , тобто їм належало по частині колгоспного двору. [INFO] помер син [PERSON] , спадкова справа після його смерті не відкривалась. Спадкоємців першої черги, окрім позивача та батька [PERSON] , не має. Після смерті сина [PERSON] позивач з чоловіком фактично прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, їх частини стали складати по 3/8 кожному, тобто по частині, які мали, та частина [PERSON] , розділена між ними. Таким чином, після смерті члена колгоспного двору сина [PERSON] , частки позивача з чоловіком стали складати по 1/8 кожному, а частка сина [PERSON] 1/4. Зауважила, що є спадкоємцем першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки всі його діти відмовилися від прийняття спадщини, а на момент його смерті йому належала 1/8 частка, яку вона і повинна успадкувати та разом з її часткою, що складає частки спірного житлового будинку, саме на цю частку просить визнати за нею право власності. 06.05.2025 відповідач [PERSON] надав заяву, посвідчену 02.05.2025 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О., зареєстровану в реєстрі за №486, в якій просить суд прийняти його відмову від права на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та визнати право власності на цю частину за позивачем [PERSON] . Вважає, що таким рішенням спір буде врегульованим, підтвердив відсутність будь-яких претензій як зараз, так і в майбутньому до позивача відносно предмету спору. Підтвердив, що розуміє всі наслідки відмови від права на частину в житловому будинку, на які має право як член колгоспного двору. 22.05.2025 позивач надала заяву, в якій вказала, що 08.05.2025 в підготовчому судовому засіданні їй стало відомо, що син [PERSON] відмовився від свого права на частку у колгоспному дворі, тому просить визнати за нею право власності на весь будинок, як викладено у первісній позовній заяві. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. Представник позивача адвокат Куляшова С.М. позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Кожен із відповідачів надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали, не заперечують проти їх задоволення. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідачі визнали пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09.01.1960 перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчать дані свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №1. За даними свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого\~02.03.1993 виконкомом Заміської сільської ради за реєстровим №175 в реєстровій книзі №1, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] в цілому належить колгоспному двору, головою якого значиться [PERSON] , що також підтверджується даними технічного паспорту, виготовленого КП «Валківське БТІ» станом на 12.09.2024, інвентаризаційна справа №197, та інформаційними довідками КП «Валківське БТІ» від 13.11.2024. Згідно довідки\~№13.05-51/160\~від 06.12.2024,\~відповідно до\~запису у\~по господарській\~книзі №1\~Заміської сільської\~ради Валківського\~району Харківської\~області за\~1991-1995\~роки,\~номер особового\~рахунку [NUMBER] ,\~за адресою: [ADDRESS] значаться: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29.04.1996 Валківським РВ УМВС України в Харківській області, [PERSON] з 06.05.1996 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №25 від 18.09.2003. Після його смерті спадкова справа не відкривалась, що слідує із витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №80320460 від 04.03.2025. Враховуючи, що його батьки є спадкоємцями 1 черги, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняли спадщину після смерті сина у встановлені законом строки, так як проживали та були зареєстровані за однією адресою з померлим. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №15 від 16.09.2013. Зі змісту інформації Валківської ДНК Харківської області №1189/02-14 від 27.11.2024, спадкова справа №54/2014 рік щодо майна померлого [PERSON] відкрита 04.03.2014 на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини за законом згідно ст.1261 ЦК України, зареєстрованої у книзі обліку та реєстрацій спадкових справ за №132. Діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від належних їм часток у спадщині відмовились, про що 04.03.2014 подали заяви до нотаріальної контори, які зареєстровані у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №133,134,135,136. Будь-які інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від неї до нотаріальної контори станом на 27.11.2024 не надходили. Відомості про заповіт [PERSON] відсутні. 10.03.2015 позивачу видано свідоцтво на право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,3231 га, кадастровий номер 6321282500:03:000:0446, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території колишньої Заміської сільської ради Валківського району Харківської області. Свідоцтва про право на спадщину щодо іншого майна спадкодавця [PERSON] станом на 27.11.2024 не видавались. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , який належить до колгоспного типу двору та за життя голови двору [PERSON] не був переоформлений на робочий тип двору і відповідно не був належним чином зареєстрований згідно законодавства, що діяло до 01.01.2013, на цей час переоформити неможливо так як один із власників помер. Крім того, невизначені майнові права інших членів колгоспного двору (у разі наявності таких), тому склад спадкового майна є невизначеним, що унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У цьому випадку питання спадкування житлового будинку має бути вирішене у судовому порядку. У відповідності до ст.318 ЦК України суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у ст.2 ЦК України. За ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ст.1299 ЦК України передбачено обов`язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.120-126 ЦК України в редакції 18.07.1963, які втратили чинність на підставі ЗУ №3718-12 від 16.12.1993. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов`язків щодо майна колгоспного двору іншими суб`єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. Ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом. За положеннями ст.120,123 ЦК України (в редакції 18.07.1963), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Право власності припиняється у разі відмови власника від права власності (п.2 ч.1 ст.346 ЦК України). Ч.1 ст.347 ЦК України визначено, що особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В цьому випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Аналізуючи наведені правові норми, суд доходить висновку, що померлий [PERSON] ,\~як голова\~колгоспного двору,\~його померлий\~син [PERSON] ,\~а також\~дружина [PERSON] \~та син\~ [PERSON] \~як члени\~колгоспного двору,\~станом на\~15.04.1991\~не втратили\~право власності\~на спірний\~будинок. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, яка має частку в праві спільної сумісної власності, є єдиним спадкоємцем померлих співвласників [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням відмови співвласника [PERSON] від своєї частки, має передбачене законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в цілому, але через відсутність правовстановлюючого документа, чинного на час розгляду справи, з визначеними частками та смерті двох співвласників, не може оформити його в нотаріальній конторі. На підставі викладеного,

Outcome: approved