Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

У провадження Чечелівського районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 26 листопада 2016 року та зареєстрованого виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №92 від 26 листопада 2016 року. Позивач зазначила, що від вказаного шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Однак, незважаючи на спільні наміри створити міцну та щасливу родину, подружнє життя не склалося. Основною причиною цього стали суттєві розбіжності у поглядах на сімейні цінності, що призводило до постійних конфліктів і сварок. Відсутність взаєморозуміння, підтримки та спільних підходів до ведення сімейного життя призвели до того, що починаючи з 2020 року подружжя фактично припинило шлюбні відносини: сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, та майже не спілкуються один з одним. Позивач вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить її особистим інтересам, а подальше спільне життя є неможливим. У зв`язку з цим позивачка просить не надавати строку на примирення. На момент звернення до суду спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній. Крім того, позивач має намір скористатися своїм правом та залишити після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Ураховуючи викладене, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася. Разом із позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи факт неявки в судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26 листопада 2016 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №92 від 26 листопада 2016 року (а.с. 5). Від шлюбу у сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №557 від 21 червня 2018 року (а.с 6). Сімейне життя позивача та відповідача не склалось, сторони мають різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, на теперішній час кожен живе окремим життям. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, відповідно до статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок», ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимог щодо відновлення дошлюбного прізвища позивачем заявлено не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 110 112, 141 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved