Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання заяви до суду до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебувала з 2019 року. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, вони деякий час проживали окремо, та приблизно з травня 2022 року почали проживати разом. Від фактичних шлюбних відносин мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач потребує матеріальної допомоги відповідача, так як не працює, у зв`язку з доглядом за дитиною, отримує лише соціальну допомогу на утримання дитини. В досудовому порядку позивач і відповідач не дійшли згоди про матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона вимушена звернутися до суду. 30 грудня 2024 року позивач подала до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року справа №209/10062/24 було відмовлено у видачі судового наказу. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Корнєєвій І.В. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.187\~ЦПК України,\~у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 10 березня 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 02 квітня 2025 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін про слухання справи. Сторони у судове засідання не з`явилися. 24 березня 2025 року позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. 17 квітня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив стягнути аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмрі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою і до досягнення сином віку повноліття. На обґрунтування відзиву зазначає, що після припинення шлюбних відносин і в подальшому після розірвання шлюбу у 2021 році, вони з позивачем поновлювали сімейно-шлюбні відносини і з травня 2022 року проживали однією сім`єю. Відносно сина [PERSON] , [INFO] , відповідач визнав своє батьківство у встановленому законом порядку. Ще до народження сина він створив всі умови для комфортного проживання сім`ї, але відносини не склались, і майже одразу після народження дитини, сім`я остаточно розпалась, але це ніяким чином не позначилось на матреіальному утриманні сина та колишньої дружини з його боку. Відповідач постійно надавав і надає матеріальну допомогу, перераховує кошти на банківську карту позивча, купує необхідні речі для сина. Останній переказ аліментів був зроблений відповідачем у добровільному порядку 28 січня 2025 року, після чого йому стало відомо, що в грудні 2024 року позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини і з позовною заявою про стягнення аліментів на її утримання до виповнення сину трьох років, виставляючи відповідача як неплатника аліментів, в той же час їх отримуючи, навмисно вводячи суд в оману. Відповідач вважає, що позивач діяла недобросовісно, в позовній заяві вона не зазначила, що на утриманні відповідача вже перебуває непрацездатна особа, його старший син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого згідно рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2012 року, з нього стягуються аліменти у розмір 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісчно, починаючи з 20 серпня 2012 року, до досянення дитиною повнолітнього віку (справа №2-1650/5915/12). Після відкриття 07 грудня 2012 року Заводським відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське виконавчого провадження №35587892 про стягнення аліментів, відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , заборгованості не має. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років - задоволений частково, і з відповідача стягнуто 1/6 частини з усіх видів заробітків (доходів), щомісячно, до виповнення сином трирічного віку. Відповідач також зазначив, що у теперішній час поставлений на облік у лікаря-невропатолога полікліники МВС, потребує постійного прийому медпрепаратів. 21 травня 2025 року через канцелярію суду позивач подала відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позов та заперечувала проти відзиву, зазначила, що вважає його таким, що не підлягає задоволенню. На думку позивача, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували погіршення його матеріального стану через погіршення стану його здоров`я. Відповідач зазначив, що знаходиться під наглядом лікаря-невролога, потребує лікування, але не надав докази погіршення матеріального стану. Він продовжує працювати, отримує дохід. Крім того, відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, син [PERSON] , [INFO] , потребує постійного нагляду невролога та лікування в реабілітаційному центрі 2-3 рази на рік, відновної терапії цілорічно у зв`язку із затримкою розвитку та вродженому гіпертонусі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом\~встановлено,\~що сторони по справі знаходились в шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2019 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №440, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинска Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року (справа №209/3005/21), шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.10-11). Після розірвання шлюбу, вони деякий час проживали окремо, та приблизно з травня 2022 року почали проживати разом. Від фактичних шлюбних відносин мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Від першого шлюбу у відповідача є старший син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого згідно рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2012 року, з нього стягуються аліменти у розмір 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісчно, починаючи з 20 серпня 2012 року, до досянення дитиною повнолітнього віку (справа №2-1650/5915/12) (а.с.29-30 оберт). Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2025 року по справі №209/10063/24 за позовом позивача про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років - задоволений частково, і з відповідача стягнуто 1/6 частини з усіх видів заробітків (доходів), щомісячно, до виповнення сином трирічного віку (а.с.45-46). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки відповідач має дохід, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, є особою працездатного віку, а також враховуючи, що з відповідача вже стягуються аліменти на дитину від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини [PERSON] , [INFO] , з якою проживає дитина до досягнення трьох років в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 06 березня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.

Outcome: partial