Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] , в інтересах якого діє його представниця адвокатка Кос Т.В., звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить: - зменшити розмір аліментів, які щомісячно стягуються з нього на користь відповідачки, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 4\~500 грн до 1\~600 грн.; - стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він з відповідачкою [PERSON] є батьками трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що на даний час з нього щомісячно стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4\~500 грн., та на повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 8\~000 грн. Як на підставу для зменшення розміру стягуваних з нього на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів, посилається на зміну його матеріального стану, а саме - вказує, що на момент ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів він працював та мав стабільний дохід, однак з 31.01.2023 він не працює та живе за рахунок тимчасових підробітків. У судовому засіданні представниця позивача [PERSON] адвокатка Кос Т.В. позовні вимоги підтримала, пославшись на обставини викладені у позові, просила їх задовольнити. Представниця відповідачки [PERSON] адвокатка Креховецька Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити за безпідставністю таких. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 14 листопада 2024 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представниця відповідачки [PERSON] адвокатка Креховецька Н.М. 12.12.2024, 13.01.2025, 14.04.2025, 01.05.2025, 19.05.2025 на адресу суду надіслала клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку із погіршенням її стану здоров`я (тимчасова непрацездатність). Представниця позивача [PERSON] адвокатка Кос Т.В. 23.01.2025, 28.01.2025 подала клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку із необхідністю ознайомитись з матеріалами справи та у зв`язку із сімейними обставинами. 13 грудня 2024 року представницею відповідачки [PERSON] адвокаткою Креховецькою Н.М. подано зустрічний позов, вимоги якого 13.01.2025 уточнено, у прийнятті якого ухвалою суду від 04.02.2025 відмовлено. 01 квітня 2025 року представниця відповідачки [PERSON] адвокатка Креховецька Н.М. подала клопотання про об`єднання даної справи із справою №343/2452/24, у задоволенні якого ухвалою суду від 08.04.2025 відмовлено. Представницею відповідачки [PERSON] адвокаткою Креховецькою Н.М. 08.04.2025, 01.05.2025, 26.05.2025 подані додаткові докази та клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 26.05.2025 задоволено. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] щомісячно стягуються аліменти: на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4\~500 грн та на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 8\~000 грн. Вказані вище обставини визнаються представницями сторін, останні підтвердили дані обставини під час надання пояснень і у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, а тому ці обставини у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Як на підставність зменшення розміру стягуваних на користь відповідачки [PERSON] аліментів, на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , сторона позивача посилається на такі докази: - довідку про працю, згідно із якою, трудові відносини позивача [PERSON] були припинені 20.01.2023 за згодою сторін (а.с. 21); - рішення Гданського центру зайнятості, відповідно до якого, позивач [PERSON] з 10.10.2024 визнаний безробітною особою (а.с. 20). Як на відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, сторона відповідачки посилається на те, що у малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , виникли проблеми зі здоров`ям (а.с. 122, 151, 167). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками, зокрема, [PERSON] , [INFO] . З позивача на користь відповідачки, на утримання малолітнього сина [PERSON] , за судовим рішення, стягуються аліменти, в щомісячному розмірі 4\~500 грн. Позивач [PERSON] , посилаючись на зміну, з часу ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів, його матеріального стану, просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із наявністю/відсутністю підстав для зменшення розміру аліментів. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення представниць сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить такого висновку. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Нормами Сімейного кодексу України (ст. 183, 184) визначено, що аліменти на утримання дитини можуть стягуватись як у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, так і в твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014, справа № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09.09.2021, справі № 554/3355/20, провадження № 61-7397св21, зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, як на підставу для зменшення розміру аліментів, позивач [PERSON] , посилається на зміну його матеріального стану, оскільки він є безробітним. Досліджуючи дану обставину, суд вважає за необхідне зазначити таке. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Справді, ч. 1 ст. 192 СК України вказує на можливість зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального стану. В той же час, як встановлено судом, позивач [PERSON] звільнився з свого місця робити за згодою сторін. Тобто, трудові правовідносини позивача були припинені не з ініціативи роботодавця, або з інших незалежних від волі позивача причин, а саме за згодою сторін. І лише та обставина, що він на даний час є безробітним, не є належним доказом для зменшення розміру аліментів. Більше того, слід зазначити, що стороною позивача не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість позивача працювати. Таким чином, враховуючи вказане вище, беручи до уваги те, що позивачем [PERSON] не доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову. Доводи сторони відповідачки про те, що малолітній син сторін [PERSON] на даний час хворіє, суд не бере до уваги, оскільки дана обставина не є предметом розгляду даної справи. Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі. V. Розподіл судових витрат: частина 1 статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним витрат на оплату судового збору та витрат на правничу допомогу. На підставі вищевикладеного, ст. 4, 13, 80, 81 ЦПК України, ст. 141, 183, 192 СК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та

Outcome: dismissed