Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

04 лютого 2025 року позивач Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк») звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4/2370072R від 05 вересня 2022 року в розмірі 154862,96 гривень, а також просить стягнути судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 05 вересня 2022 року між відповідачем та позивачем укладено кредитний договір №4/2370072R, за умовами якого банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 159886,63 грн. Строк користування кредитом з 05 вересня 2022 року по 04 вересня 2028 року включно. Процентна ставка за користування кредитом складає 12% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 4000 грн. Кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитним договором №№4/2370072 від 06 липня 2021 року. AT «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Позивач вказує, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 154862,96. Оскільки, відповідач відмовляється повернути кошти, з її боку відносно позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення. Представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, а також висловлено згоду на ухвалення заочного судового рішення, за наявності для того передбачених законодавством підстав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, неодноразово повідомлялася про розгляд справи, а саме на 14 березня 2025 року, 24 квітня 2025 року та 19 травня 2025 року, що підтверджується довідками про доставку СМС-повідомлень, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення особисто, реєстрами вихідної кореспонденції Вишгородського районного суду Київської області, в якому містяться номери поштових відправлень судових повісток [PERSON] , трекінгами поштових відправлень Укрпошти, оголошеннями на офіційний портал «Судова влада України», поштовим відправленням з відміткою про повернення «за закінченням терміну зберігання», особистою розпискою про ознайомлення із датою судового засідання, які містяться в матеріалах справи, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала, свого представника до суду не направила, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутність не подала. (а.с. 74-76, 81-82, 87-92) Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 лютого 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. Відповідно до інформації про підтверджене місце проживання відповідача [PERSON] , остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 72) Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що одночасно існують умови, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань сторони відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних відносин, докази, на підставі яких встановлені обставини справи. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви від 05 вересня 2022 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №4/2370072R, відповідно до розділу 1 договору банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 159886,63 грн. Строк користування кредитом з 05 вересня 2022 року по 04 вересня 2028 року включно. Процентна ставка за користування кредитом складає 12% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 4000 грн. Кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за кредитним договором №4/2370072 від 06 липня 2021 року. Договір підписано сторонами особисто, про що свідчать власноручні підписи представника АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] (а.с. 38-46) Згідно Паспорту споживчого кредиту, тип кредиту кредит, сума кредиту 159886,63 грн, строк кредиту 72 місяці, мета отримання кредиту рефінансування кредитної заборгованості, процентна ставка 12% річних, тип процентної ставки фіксована, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,50% в місяць від початкової суми кредиту, за кредитним договором, на який спрямовується рефінансування. (а.с. 49-51) Відповідно до вимоги щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за договором №4/2370072R від 05.09.2022, позивач здійснював заходи досудового врегулювання спору із відповідачем. (а.с. 7) Згідно виписок з рахунку [PERSON] за період з 05.09.2022 по 02.01.2025, відповідач погодилась на умови договору шляхом сплати грошових коштів в рахунок погашення заборгованості. (а.с. 13-37) Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 02.01.2025 загальна сума боргу [PERSON] становить 154862,96 грн, з яких прострочена заборгованість 3957,27 грн, строкова заборгованість 111744,58 грн, нараховані відсотки, 1079,88 грн, прострочена комісія 28000 грн, прострочені відсотки 6081,23, комісія 4000 грн. (а.с. 6) Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 626, частина перша статті 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (частина друга статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а стаття 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Щодо позовних вимог суд дійшов наступних висновків за результатами розгляду. Судом встановлено, що відповідач звернувся до банку з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав кредитний договір №4/2370072R від 05 вересня 2022 року, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 159886,63 грн у вигляді та з метою рефінансування попередньої заборгованості за кредитним договором №4/2370072, з відсотковою ставкою 12% річних, строком користування кредитом з 05 вересня 2022 року по 04 вересня 2028 року включно, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 4000 грн. Вказаний кредитний договір укладений у письмовій формі у двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу, шляхом особистого підпису кожного з екземплярів. Прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав у повному обсязі, а саме рефінансував заборгованість за кредитним договором №4/2370072. Судом встановлено, що спірний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір відсотків, умови кредитування. Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2024 року у справі справа №331/2974/23, яка наразі є останньою правовою позицією щодо правової оцінки умов кредитних договорів саме АТ «Креді Агріколь Банк» щодо комісії за здійснення операції по видачі кредиту, її розмір та розмір процентів за користування кредитом, які є складовими плати за користування кредитом, а також суму кредиту, вказав на відсутність дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та не вважав спірну умову несправедливою. Верховний Суд врахував, що у спірних правовідносинах слід брати до уваги сукупну вартість плати за користування кредитом (яка складається, зокрема, з процентів та комісії), а не лише її складові, та враховувати суму кредиту. Таким чином, із змісту умови кредитного договору щодо нарахування щомісячної комісії за обслуговування заборгованості, не вбачається її невідповідність вимогам законодавства. Судом встановлено, що відповідач належно не виконувала зобов`язання по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом та щомісячної комісії, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Розрахунком про розмір заборгованості підтверджується заборгованість, яка станом на 02.01.2025 становить 154862,96 грн, та складається з простроченої заборгованості, строкової заборгованості, нарахованих відсотків, простроченої комісії, прострочених відсотків, комісії. Враховуючи наведене, оскільки відповідач порушила умови кредитного договору №4/2370072R від 05 вересня 2022 року, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №4/2370072R від 05 вересня 2022 року у розмірі 154862,96 грн. Щодо судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України\~при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028 грн., який підтверджено платіжною інструкцією №1277352 від 07 січня 2025 року. (а.с. 5) Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved