Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

24 березня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що він є особою з інвалідністю третьої групи, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради та отримує щомісячну державну соціальну допомогу у розмірі 2361 грн. Крім соціальної допомоги єдиним його доходом є виплата за оренду земельного паю, яку отримує один раз на рік. Однак, коштів на достатній рівень життя не вистачає. Незважаючи, що його син зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , всі витрати по сплаті комунальних послуг сплачує одноособово. В той же час, його син [PERSON] , який є особою працездатного віку, матеріальної допомоги не надає. Оскільки через інвалідність не має змоги працювати, розмір соціальної допомоги є недостатнім для забезпечення власних потреб, оплати комунальних послуг, тому потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином - рекомендованою кореспонденцією за адресою реєстрації. Відзив до суду не надійшов. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] , є особою з інвалідністю третьої групи та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю, що підтверджується посвідчення серії [NUMBER] . Згідно довідки управлінні соціального захисту населення Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради № 613 від 18.03.2025 року, розмір державної соціальної допомоги за період з січня 2024 по грудень 2024 становить 28332 грн. Відповідно до довідки від 18.03.2025 року № 1603-25-05375 з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період з січня 2024 року по грудень 2024 року, крім, державної соціальної допомоги позивачем [PERSON] у серпні 2024 одержано дохід у розмірі 14314,38 грн. за надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Згідно наданих [PERSON] квитанцій ним частково сплачені комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] о/р [NUMBER] за період з березня 2024 по лютий 2025. Залишок заборгованості станом на березень 2025 року становить 20573,23 грн. Як зазначає позивач розмір соціальної допомоги та дохід від надання в оренду земельної ділянки є недостатнім для забезпечення власних потреб, оплати комунальних послуг, тому потребує матеріальної допомоги від повнолітнього сина. Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206). Так, згідно ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх «дітей» утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Відповідно до п.21Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", зазначено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Згідно з ч.2ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Таким чином, право на утримання від дочки, сина - мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц). Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №757/52096/18. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю III групи та потребує коштів на лікування. Відповідач [PERSON] є особою працездатного віку. Судом встановлено щодо наявності у власності відповідача земельної ділянки, інших доказів матеріального стану [PERSON] матеріали справи не містять. Доказів на підтвердження того, що [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] та ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків суду не надано. На момент розгляду справи позивач отримує державну соціальну допомогу у розмірі 2361 грн. щомісячно, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність та дохід за надання в оренду земельної ділянки у розмірі 14314,38 грн. у 2024 році, однак, як вбачається з долучених до матеріалів справи квитанцій позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг у розмірі приблизно 500 грн. на місяць та оскільки є особою з інвалідністю постійно потребує коштів на ліки та медичні послуги. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Позивач просить визначити розмір аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що позивач є непрацездатним, особою з інвалідністю, розмір його доходу 3560 грн. щомісячно, виходячи з його стану здоров`я, умов проживання та постійних витрат на ліки та комунальні послуги, не може задовольнити його життєві потреби, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, відповідач [PERSON] є працездатною особою, та враховуючи розмір доходу позивача суд приходить до висновку, що наявні підстави для часткового задоволення позову, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 24 березня 2025 року і довічно. Відповідачем не надано доказів того, що у нього немає можливості надавати допомогу та судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати непрацездатного батька. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial