Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Житомирський області, про припинення права спільної часткової власності на земельну ділянку та виділення в натурі 2/3 частини земельної ділянки, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Так, позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) володіє часткою земельної ділянки на праві спільні часткової власності, що розташована за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, Брусилівська селищна рада, кадастровий номер земельної ділянки 1820983800:02:000:3101, загальною площею 1, 8158 та, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарської виробництва, а саме 1/6 часткою вказаної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.03.2021 р. після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 1/3 часткою вказаної земельної ділянки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.12.2019 р. після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] ; 1/6 часткою вказаної земельної ділянки на підставі договору дарування, укладеного 07.08.2024 р. Таким чином, в сукупності частка земельної ділянки, кадастровий номер 1820983800:02:000:3101, загальною площею 1, 8158 га, яка належить позивачці на праві спільної часткової власності, становить 2/3 (1/6 + 1/6 + 1/3). При цьому 1/3 частка вказаної земельної ділянки належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.01.2007 р. [PERSON] , який являвся братом батька позивачки [PERSON] , помер [INFO] , та після смерті дядьки позивачки була заведена спадкова справа № 64555856. Єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , в тому числі й 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, була його дружина [PERSON] . Проте [PERSON] не встигла оформити спадщину після смерті свого чоловіка та зареєструвати право власності на 1/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, оскільки померла [INFO] . Після смерті [PERSON] у спадщину (в тому числі, і щодо 1/3 частки земельної ділянки, кадастровий номер 1820983800:02:000:3101, загальною площею 1, 8158 га) ніхто не вступив через відсутність у неї спадкоємців за законом та заповіту. Відтак, станом на сьогоднішній день 1/3 частки земельної ділянки, кадастровий номер 1820983800:02:000:3101, загальною площею 1,8158 га, власником якої був дядько позивачки [PERSON] , є відумерлою спадщиною в розумінні ст. 1277 Цивільного кодексу України, тобто такою, що залишилася від власника (спадкодавця) і не перейшла до іншої особи (спадкоємця) і фактично безхазяйним нерухомим майном. Таким чином, позивачка як власниця 2/3 частки земельної ділянки з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, загальною площею 1, 8158 га на праві спільної часткової власності, не має змоги реалізувати свої права власника, передбачені ст. 78 Земельного кодексу України, а саме вільно користуватись (наприклад, здавати в оренду) і розпоряджатись земельною ділянкою за відсутності співвласника іншої частки земельної ділянки. Крім того, зважаючи на відсутність іншого співвласника на 1/3 частку спірної земельної ділянки, врегулювання питання розподілу вказаної земельної ділянки у добровільному порядку є неможливим. За таких обставин позивачка просила припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 1, 8158 га з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, яка знаходиться на території Житомирської області Житомирського району Брусилівської селищної ради, шляхом поділу її в натурі, та виділити в натурі у приватну власність [PERSON] 2/3 частки земельної ділянки (рілля), що становить 1, 2105 га із земельні ділянки площею 1, 8158 га з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарської виробництва, яка знаходиться на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2024 року у вказаній цивільній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.12.2024 року підготовче провадження у вказаній справі було закрито та справу було призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та поділити земельну ділянку відповідно до 2 варіанту розподілу, запропонованого експертом у висновку за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1911/24 від 19.11.2024 року (а.с. 130). Представник відповідача Брусилівської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував (а.с. 107-108). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головного Управління Держгеокадастру у Житомирський області, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при прийняття рішення покладалась на розсуд суду (а.с. 103-104). Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2021 року [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної часткової власності в рівних частках, а саме по 1/6, 1/3 частка земельна ділянка з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, площею 1, 8158 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, Приворотська сільська рада, що належала їх батьку [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 15, 35). Відповідно до договору дарування від 07.08.2024 року належну їй 1/6 частку у праві власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, площею 1, 8158 га [PERSON] подарувала [PERSON] (а.с. 27-29). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.12.2019 року [PERSON] є спадкоємцем майна баби [PERSON] , якій належала на праві власності 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, площею 1, 8158 га, яка знаходиться на території Приворотської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, яка померла [INFO] (а.с. 14,16, 17, 30). Таким чином, встановлено, що [PERSON] є власником 2/3 (1/6 + 1/6 + 1/3) частки земельної ділянки з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, загальною площею 1, 8158 га. Також судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, загальною площею 1, 8158 га, знаходиться у власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.01.2007 р. (а.с. 41-42). При цьому згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 22). З матеріалів спадкової справи № 930/20, заведеної до майна померлого [PERSON] , вбачається, що спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] (а.с. 153-166). Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] дружина [PERSON] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 26). З матеріалів спадкової справи № 184/2021, заведеної першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області до майна померлої [PERSON] встановлено, що спадщину після її смерті ніхто не прийняв. При цьому позивачка [PERSON] , а також [PERSON] звертались до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , втім, постановами державного нотаріуса Ковальчук Т.Б. у видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом було відмовлено через відсутність документів, що встановлюють факт родинних відносин між ними та померлою [PERSON] (а.с. 188-205). У зв`язку з цим позивачка, посилаючись на ст. 88 ЗК України, вказала, що не має можливості за відсутності іншого співвласника на власний розсуд розпоряджатись належною їй часткою спірної земельної ділянки, через що просила виділити їй її частку земельної ділянки в натурі, припинивши право спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями ЦК України та ЗК України. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тобто застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно позовної заяви всі аргументи позивача та предмет спору в цій справі стосується виділу в натурі його частки з майна, яке перебуває у спільній частковій власності двох співвласників. Відповідно до ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст.\~364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Частиною першою статті 86\~ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до частин першої, третьої статті 88\~ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. При вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядок користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1911/24 від 19.11.2024 року, наданого на підтвердження заявлених вимог позивачкою (а.с. 114-129), поділ земельної ділянки з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101, загальною площею 1, 8158 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є технічно можливим за трьома варіантами. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] обраний другий варіант поділу земельної ділянки з кадастровим номером1820983800:02:000:3101, загальною площею 1, 8158 га. При цьому, на думку суду, запропонований експертом та обраний позивачем 2 варіант поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1820983800:02:000:3101 найбільш враховує частки співвласників, конфігурацію земельної ділянки, розміщення земель загального користування відносно вказаної земельної ділянки. З врахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо виділу належної їй частки спірної земельної ділянки. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 358, 364, 367, ст.ст. 86, 88, 120 ЗК України та

Outcome: approved