Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.10.2021 року між ним та відповідачкою Бобровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) актовий запис № 77 був укладений шлюб. Під час шлюбу, [INFO] , в них народилася дочка [PERSON] . 01.08.2023 року шлюб між позивачем та відповідачем, був розірваний, за рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бобровицької міської ради Чернігівської області від 26.09.2023 № 368 місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено у сім`ї батька [PERSON] по [ADDRESS] . [PERSON] з часу свого народження і по даний час проживає з батьком і перебуває повністю на його утриманні. [PERSON] самостійно займається її вихованням, піклується про її добробут та здоров`я, забезпечує дочку всім необхідним . Зареєстрована дочка і фактично проживає за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] . З вересня 2023 року відповідачка покинула дочку і позивача без жодних на те причин та пояснень. Але і під час спільного проживання відповідачка вихованням дочки практично не займалась. У період з вересня 2023 року і даний час відповідачка ні разу не відвідувала дочку і не телефонувала. Тобто дитина зростає не знаючи своєї рідної матері, вона не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Позивач довгий час чекав, що у [PERSON] прокинуться материнські почуття до своєї доньки, але цього не відбулось. Відповідно до рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16.08.2024 з [PERSON] стягнено аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу винесення рішення про стягнення аліментів і на час подачі позову відповідачка аліменти не сплачує. Також [PERSON] , згідно інформації, наданою ВП № (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Позивач має можливість забезпечувати фізичний, духовний і моральний розвиток та належні умови життя для малолітньої дитини, тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, нададала заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Бобровицької міської об`єднаної територіальної громади в особі Бобровицької міської ради Чернігівської області у судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки про кількість осіб зареєстрованих у житловому приміщенні № 28180 від 16.10.2024 року та довідки №14378 від 28.05.2024 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована і фактично проживає за місцем проживання батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні(а.с.13, 20). Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що з 02.10.2021 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі(а.с.14). Згідно копії заочного рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 01.08.2023 року встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем, був розірваний(а.с.15) Відповідно до копії виконавчого листа Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16.08.2024 року по справі №729/945/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вирішив стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розміри 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.16). Згідно довідки про неотримання аліментів № 258054 від. 06.12.2024 року встановлено, що у період з 16.10.2024 року по 30.11.2024 року згідно з виконавчим листом № 2/729/343/24 від 04.10.2024 року виданого Бобровицьким районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розміри 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття становить: за жовтень 2024 - 0,00 грн.; за листопад 2024 - 0,00 грн.(а.с.17). Відповідно до рішення виконавчого комітету Бобровицької міської ради Чернігівської області від 26.09.2023 № 368 місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначено у сім`ї батька [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.18). Згідно довідки виданої КНП «Бобровицька опорна лікарня» від 28.05.2024 року встановлено, що з приводу захворювань та профілактичних оглядів дитину [PERSON] на прийом до лікаря педіатра завжди супроводжує батько [PERSON] . Батько виконує всі рекомендації щодо лікування дитини, вчасно являється на повторні огляди, піклується за станом здоров`я своєї дитини(а.с.19). Як видно зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов проживання № 478 від 30.10.2024 року, за місцем проживанням [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що він створив належні умови для повноцінного розвитку та виховання дитини (а.с.21). Згідно рішення Бобровицької міської ради Чернігівської області №426 від 19.11.2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.22). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бобровицької міської ради 19.11.2024 року було вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 61-14351 св 21 зроблено висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, судом встановлено, що [PERSON] як мати малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з вересня 2023 року, належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток,не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку, не піклується про стан її здоров`я, матеріально не забезпечує. Станом на день розгляду справи свою поведінку по відношенню до дитини не змінила. Таким чином, підстав, які б могли заперечити позбавленню відповідача батьківських прав судом не встановлено, оскільки, остання не цікавиться життям своєї дитини, розвитком та станом її здоров`я, допомоги моральної або матеріальної не надає, хоча має реальну можливість належним чином виховувати дитину, проте не вчиняє цього. Як встановлено матеріалами справи, позивач, як батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , проживає разом з дитиною, створює всі умови придатні для її проживання. Таким чином, у суду є всі підстави вважати що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини в розумінні положень Сімейного кодексу України, а тому, позбавлення відповідачки батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що відповідач позовні вимоги визнала, з неї підлягає стягненню на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову до суду, а 50 відсотків від суми сплаченого судового збору підлягають поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved