Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

28 лютого 2025 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій представник позивача просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.07.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, актовий запис №359. В обґрунтування позову зазначає, що 21 липня 2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинилися. Спільне життя не склалося, оскільки мають різні характери, погляди на сімейне життя, поступово втратили почуття любові та поваги один до одного. Фактично між ними припинилися шлюбні стосунки. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. [PERSON] на примирення не згідна, просить розірвати шлюб. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.03.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Від адвоката Романовської А.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позов підтримують та просять його задовольнити. Рекомендовані повідомлення про вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження та судові повістки повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, на сайті суду розміщено відповідне оголошення про день, час та місце розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, заслухавши учасників судового процесу вважає, що позов слід задовольнити. Під час розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 21.07.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, актовий запис №359, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.07.2007. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу не змінилося. Сторони згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 05.02.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим мають двох синів - [PERSON] , [INFO] , та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] . Батьками дітей записані: [PERSON] та [PERSON] . Позивач на примирення не згідний. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є стійкими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved