Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Адвокат Дуднік-Дубіняк Дмитро Ігорович в інтересах Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу. В обґрунтування необхідності ухвалення додаткового рішення зазначив, що 13.03.2025 судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги було задоволено. Позивач у позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, пов`язаних із розглядом справи складається з витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 12000 грн., а остаточний розрахунок та докази понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Судові витрати, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи №752/25174/24, складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн., що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг №125 від 27.03.2025. Рішення від 13.03.2025 була направлено до електронного кабінету позивача 24.03.2025, а тому позивач був позбавлений можливості дотриматися п`ятиденного строку на подання даної заяви, регламентованого ст.137 ЦПК України, з дня проголошення рішення 13.03.2025. Просив: поновити, регламентований ст.137 ЦПК України, п`ятиденний строк на подання даної заяви з 24.03.2025; ухвалити додаткове рішення по справ №752/25174/24, яким стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно з ухвалою від 19.12.2024 розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 08.05.2025 постановлено ухвалу про призначення до розгляду заяву представника позивача адвоката Дудніка-Дубіняка Дмитра Ігоровича в інтересах Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про ухвалення додаткового рішення на 19 травня 2025 року без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію. 13.03.2025 судом ухвалено рішення, згідно з яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 184201, 99 грн., 3% річних від простроченої суми за період з 29.12.2023 по 01.10.2024 у розмірі 4197, 50 грн., інфляційні втрати за період з 29.12.2023 по 01.10.2024 у розмірі 11897, 13 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн. Питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу під час ухвалення рішення від 13.03.2025 не вирішувалось. Рішення було надіслано до електронних кабінетів позивача та його представника 25.03.2025. На виконання ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивачем до позовної заяви подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та заявлено про понесення витрат на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги адвоката. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Частиною 8 ст. 142 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу були надані договір про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024, додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024, акт приймання - передачі наданих послуг №125 від 27.03.2025 на суму 12000 грн., додаток № 1 до акту приймання - передачі наданих послуг №125 від 27.03.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4519 від 31.05.2011, довіреність №18/2025 від 21.01.2025, довіреність №35/2025 від 21.01.2025. Відповідно до п. 3.1. договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024 приймання - передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами приймання-передачі наданих послуг, що є підтвердженням надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 акту приймання - передачі наданих послуг №125 від 27.03.2025 надання правничої допомоги - ціна без ПДВ 10000 грн., всього з ПДВ - 12000 грн. (детальна інформація наведена у додатку до цього документа). Відповідно до додатку № 1 до акту приймання - передачі наданих послуг №125 від 27.03.2025 до договору про надання правничої допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024 та на замовлення клієнта виконавцем у період з 01.10.2024 по 27.03.2025 надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи №752/25174/24, а саме: роз`яснення клієнту правової позиції по судовій справі та узгодження її з клієнтом, підготовка та подання позовної заяви, підготовка та подання відповіді на відзив. Суд зауважує, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved