Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

05 грудня 2024 року позивач звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2024 року по 01 жовтня 2024 року в розмірі 250 000 грн. В обгрунтування позову зазначила, що 24.05.2003 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народились діти. Заводським районним судом м. Миколаєва у справі №487/1381/22 було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі половини заробітку (доходу) боржника, але не менш, ніж 50 % (п`ятдесяти відсотків) встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2024 року у справі №468/42/24 було змінено спосіб та розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.05.2022 року по справі №487/1381/22 та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 10 000 (десять тисяч) гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку від 22.10.2024 року заборгованості із сплати аліментів у виконавчому провадженні №75909586 станом на 22.10.2024 року заборгованість [PERSON] складала 220000 грн. У зв`язку з тим, що відповідач неналежно виконує свої зобов`язання щодо сплати аліментів, позивач вважає що з нього також повинна бути стягнена пеня за неналежне виконання своїх обов`язків за прострочений період квітень-вересень включно 2024 року у розмірі 250000 грн. у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник надав клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд розглянути справу без їх участі. Відповідач надав заяву про розгляд справи без участі за наявними матеріалами у справі, заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив суд в їх задоволенні відмовити посилаючись на відзив, який був поданий 06.02.2024 року. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 24.05.2003 року між сторонами було укладено шлюб, від якого народились спільні діти. Заводським районним судом м. Миколаєва у справі №487/1381/22 було ухвалено судовий наказ від 04.05.2022 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі половини його заробітку (доходу), але не менш, ніж 50% встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання судового наказу було відкрито виконавче провадження № 70906555, яке було закінчено 22.10.2024 року відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~зі сплати\~аліментів від\~12.05.2025\~року по\~ВП №\~70906555\~станом на\~16\~квітня 2024\~року (момент\~набрання чинності\~рішення про\~зміну розміру\~аліментів) переплата становила 90787,88 грн. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 15 березня 2024 року у справі №468/42/24 було змінено спосіб та розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , та встановлено їх у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно з подальшою індексацією. На виконання цього рішення 27.08.2024 року було відкрито виконавче провадження № 75909586 та здійснено перерахунок заборгованості, враховуючи що з 16.04.2024 року щомісячний платіж складав 40000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.05.2025 року по ВП № 75909586 станом на 01.05.2024 року переплата склала 70787,88 грн., на 01.06.2024 року 30787,88 грн. Станом на 01.10.2024 року заборгованність по аліментам складала 129212,12 грн. [PERSON] в позовних вимогах обмежилась періодом стягнення неустойки (пені) з квітня по вересень місяць включно 2024 року. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.05.2025 року у відповідача була наявна заборгованість по сплаті аліментів за червень, липень, серпень та вересень 2024 року. Що стосується заборгованості відповідача за квітень та травень 2024 року, то відповідно до того ж розрахунку заборгованість відсутня. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: "правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)". Тобто, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; При застосуванні\~формулювання «не\~більше 100\~відсотків заборгованості»\~слід враховувати\~Постанову Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Другої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~судувід 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, в якій зазначено, що з урахуванням принципу розумності, оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. З огляду на зазначене, суд вважає, що в справі, що розглядається розмір пені на заборгованість зі сплати аліментів необхідно розраховувати наступним чином (враховуючи період за який стягувач просила стягнути пеню) : -пеня за квітень та травень 2024 року не нараховується, оскільки згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.05.2025 року відповідач заборгованості за ці місяці не мав;- червень 2024 року нараховані аліменти становлять 9212,12 грн х 0,01 (1%) х 92 дні (з 01.07.2024 року по 30.09.2024 року останній день періоду, за який позивач просить стягнути пеню) = 8475,15 грн. -липень\~2024\~року нараховані\~аліменти становлять\~40000\~грн.\~х 0,01\~(1%)\~х 61\~день (з\~01.08.2024\~ рокупо 30.09.2024 року останній день періоду, за який позивач просить стягнути пеню) = 24400 грн. -серпень 2024 року нараховані аліменти становлять 40000 грн. х 0,01 (1%) х 30 днів (з 01.09.2024 року по 30.09.2024 року останній день періоду, за який позивач просить стягнути пеню) = 12000 грн. -за вересень 2024 року пеня не нараховується, оскільки позивач визначила період стягнення неустойки з квітня по вересень включно. Загальна сума неустойки (пені) за період, яким обмежилася позивач, становить 44875,15 грн. Враховуючи вище зазначене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несплату аліментів по виконавчому провадженню № 75909586 в сумі 44875,15 грн. Суд також вважає за потрібне звернути особливу увагу відповідача [PERSON] на характер аліментних зобов`язань. Аліменти є періодичними платежами, які мають сплачуватися щомісяця. Незважаючи на те, що відповідач здійснює виплати з певною періодичністю, а не щомісячно, суд наголошує на важливості дотримання щомісячного графіку. Законодавство передбачає негативні матеріальні наслідки у вигляді стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, навіть якщо заборгованість виникла лише за один місяць. Що стосується заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 15000 грн., то відповідно до постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року №372/1010/16-ц для стягнення таких витрат суду має бути надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат. В даному випадку суду до закінчення судового розгляду жоден вказаний вище документів не був наданий, а тому у суду відсутні підстави для стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial