Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з онуками бабусею, яка проживає окремо від них. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вона є бабою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які народились від цивільного шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] .. Після початку бойових дій у 2022 році виїхала до Австрії з донькою та її малолітніми дітьми. Відповідач наполягав на поверненні дітей до України, тому вирішила повернутися та передати малолітніх дітей на виховання відповідачу. Станом на дату подання позову сторони не дійшли згоди щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей. Відповідач та його батьки чинить позивачу перешкоди в побаченнях з онуками. Тому просить визначити їй спосіб участі у спілкуванні та вихованні онуків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний графік побачень з онуками: кожний понеділок\~неділі з\~15:00\~години по\~середу 7:30\~годину перебування\~онука та\~ону\-ки за\~місцем її\~фактичного проживання:\~ [ADDRESS] ,\~в тому\~числі,\~з ночівлею\~(за\~їх бажанням)\~(в\~цей період\~зможе особисто\~як відводити\~дітей до\~садку так\~і забирати\~їх).\~Якщо з\~поважних причин,\~незалежним від\~неї,\~їй доведеть\-ся\~змінити місце\~свого проживання,\~то дозволити\~онуку та\~онуці бути\~з нею\~у встановлені\~дні та\~час спілкування\~і за\~новим,\~офіційно зареєстрова\-ним\~місцем її\~проживання,\~яке повинно\~буде розташоване\~тільки поряд\~(в\~межах міста\~чи передмістя)\~з місцем\~реєстрації (проживання)\~онука та\~онуки;спілкування з малюками особисто засобами телефонного та відео зв`язку за допомогою різних месенджерів (Viber, Telegram, [PERSON] , тощо); щоліта відпочинок з нею та їх старшим братиком, [PERSON] (не менше 10-и днів) з метою оздоровлення та екскурсій; у разі неможливості спілкування з онуком та онукою у визначений судом день та час, перенести зустріч на наступні дні за домовленістю з відповідачем. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2024 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 18). Відповідно до\~ч.\~6\~ст.187\~ЦПК України,\~у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 26 листопада 2024 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 18 грудня 2024 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 19). Так,\~за даними відповіді № 19/18364 від 10.12.2024 року відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, яка надійшла на запит суду 18.12.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 16.08.2019 року по теперішній час. Ухвалою судді від 18 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.20). Відповідач [PERSON] 27.01.2025 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, який підтримав під час розгляду справи по суті, відповідно до якого просив частково задовольнити позовні вимоги з урахуванням інтересів дітей та призначити час, який буде відповідати режиму дня, обов`язково у його присутності, посилаючись на те, що він з 2018 року перебував у шлюбних відносинах з донькою позивачки - [PERSON] , від яких мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки на час народження дітей вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, то відносно і доньки, і сина він визнав своє батьківство у встановленому законом порядку і був записаний батьком дітей. Однак, сімейне життя було дуже напруженим. Дружина зловживала спиртними напоями, провокувала конфліктні ситуації, залишала дітей і могла не приходити додому по кілька днів без пояснення будь-яких причин, агресивно поводила себе по відношенню до них. Він в свою чергу, всіляко намагався зберегти родину, просив перестати вживати спиртне і приділяти більше уваги родині, маленьким дітям, які дуже потребували турботи мами. На деякий час [PERSON] змінювала своє відношення до сім`ї, але згодом поверталась до своєї пагубної звички, тоді всі турботи по догляду за маленькими дітьми брав на себе він. У березні 2022 року, у зв`язку з воєнним вторгненням росії на територію України, дружина з дітьми вимушені була поїхати у більш безпечне місце, виїхати за межі країни - у Австрію. Через деякий час став помічати, що дружина виходить на зв`язок у нетверезому стані і не завжди поруч з нею були діти, однак запевняла, що у них все добре. При черговому спілкуванні з [PERSON] у травні 2022 році, вона повідомила, що соціальні служби відібрали у неї дітей, і наразі донька з сином знаходяться у дитячому притулку, так як вона знов почала пиячити і залишала маленьких дітей без нагляду. Він одразу звернувся до матері дружини - [PERSON] , яка також перебувала в Австрії, з проханням забрати дітей із притулку і повернути їх додому. Як йому було відомо [PERSON] забрала дітей до себе і деякий час, до врегулювання питань з оформленням документів, діти перебували з нею. У травні 2023 року [PERSON] привезла дітей у м. Кам`янське, Дніпропетровської області, і з цього часу донечка [PERSON] і син [PERSON] постійно стали проживають разом з ним, їм також допомагали і допомагають його батьки [PERSON] та [PERSON] .. З моменту, коли [PERSON] привезла дітей у м. Кам`янське, [PERSON] жодного разу не зателефонувала, щоб дізнатись хоч якусь інформацію про їх життя і місце перебування, а у відповідь на його телефонні дзвінки повідомляла, що діти їй не цікавлять, вона не знає де вони та не бажає нічого про них знати, і наміру повертатись у родину вона не має. [PERSON] тривалий час веде антигромадський спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, що позбавляє її можливості бути хорошою матір`ю для своїх маленьких дітей, вона повністю звільнила себе від батьківських обов`язків щодо [PERSON] і [PERSON] , так само як колись звільнила себе і від батьківськи обов`язків по відношенню до сина від попереднього шлюбу, який є інвалідом з дитинства, і відносно якого за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2017 року (справа №209/341/17), позбавлена батьківських прав. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року, позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2023 року до досягнення дітьми віку повноліття. Бабуся [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] , з моменту, коли привезла дітей і передала йому, також не цікавилась більше їх життям та потребами. Однак, приблизно з червня 2024 року [PERSON] стала проявляти увагу до онуків і висловлювати бажання бачитись з ними, проти чого він не заперечував. Ці побачення були дуже рідкими, нетривалими і завжди відбувались у його присутності. Однак, позивачка просила залишати дітей з нею на кілька днів, і саме проти цього він категорично заперечує, оскільки вже тривалий час [PERSON] не займалась вихованням дітей, вона не знає, що діти люблять і чим цікавляться, до того ж має на меті залучати їх до активної участі у релігійній конфесії, яку відвідує сама, і віровчення якої він не поділяє і не бажає, щоб його діти у такому несвідомому віці заохочувалися до участі у подібних заходах, які надають право бабусі отримувати додаткові бенефіти за збільшення кількості прихожан за рахунок його дітей. Ухвалою судді від 26 березня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с. 63). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник третьої особи\~\~Служба у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю з урахуванням висновку від 17.01.2025 року № 8вих-20/46 щодо доцільності спілкування [PERSON] з її онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 31, оберт-31-32). Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, вислухавши пояснення сторін, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, від цивільного шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (відповідач) народились діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про\~народження серії [NUMBER] , виданого повторно 23.12.2022 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області, актовий запис № 157 (а.с.12); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про\~народження серії [NUMBER] , виданого повторно 23.12.2022 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 132 (а.с.13), де батьком дітей записано [PERSON] . Заочним Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.12.2023 року по справі № 209/5408/23, яке набрало законної сили 17.01.2024 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.09.2023 року до досягнення дітьми віку повноліття (а.с.77-80). Судом також встановлено, [PERSON] (позивач) є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Юнокомунарівським виконкомом міста Єнакієва Донецької області, актовий запис № 23 (а.с.14). З`ясовано, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 28.10.2014 року за № 1207-680165 (а.с. 11). Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що після повернення до України з малолітніми онуками, зять [PERSON] та його батьки [PERSON] та [PERSON] позбавили позивача можливості спілкуватися з онуками, відводити їх до дитсадка та спілкуватись по телефону. У позивача повністю відсутня інформація про життя онуків, а саме: про стан їх здоров`я, про їх вікові уподобання, про стан розвитку дітей, тощо. Відповідач безпричинно перешкоджає законному спілкуванню позивача з онуками та її участі у її вихованні. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Згідно зі ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої статті 257\~СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Відповідно до статті 159 СК України, суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення статті 159\~СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року) Відповідно до ч. 3 ст.\~291\~ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків. Разом з тим, саме батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша\~статті 151 СК України) та саме батьки несуть відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною. З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки. Згідно із частиною восьмою статті 7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем по справі на даний час склалися складні неприязні відносини, сторони конфліктують з приводу участі у вихованні та спілкуванні з онуками, неспроможні без сварок досягти згоди. В тому числі, між останніми відсутнє взаєморозуміння і щодо часу та способу спілкування баби з онуками. Відносини між сторонами склалися таким чином, що виключають позасудовий компроміс щодо порядку зустрічей та спілкування баби з онуками. Суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування баби з онуками, а тому доводи позивача про те, що відповідачем їй чиняться перешкоди у спілкуванні та у вихованні онуків є обґрунтованими та доведеними. Позивач бажає приймати участь у вихованні онуків та спілкуватися з ними. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування онуків з бабусею служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб останніх. Позивач має право на спілкування з онуками та приймати участь у їх вихованні і при цьому відповідач не має права перешкоджати цьому в інтересах дітей. Позбавлення баби права на спілкування з онуками може позбавити їх родинних зв`язків, турботи та любові з її боку. Судом не встановлено наявність негативного впливу позивача на своїх онуків, а також будь-яких її дій всупереч інтересам дітей. Обставин, які б унеможливлювали спілкування позивача з малолітніми онуками чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування не відповідає інтересам дітей, в судовому засіданні не встановлено. Наявні відносини між сторонами по справі жодним чином не можуть впливати на спілкування дітей із бабою по лінії матері. Тривалість часу, проведеного дітей з бабою може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дітей (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з онуками, а, в даному випадку, батько дитини не має права перешкоджати їх спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дітей. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області наданий висновок вих. № 8 вих-20/46 від 17.01.2025 року про доцільність спілкування [PERSON] з її онуками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , враховуючи інтереси малолітніх (а.с. 31, оберт-31). Висновок ґрунтується на поясненнях позивача [PERSON] ..

Outcome: partial