Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

У вересні 2023 року Акціонерне товариство "Кредит Європа Банк" (далі по тексту - позивач, АТ "Кредит Європа Банк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, [PERSON] ), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, [PERSON] ), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3, [PERSON] ), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3, [PERSON] ) треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Борківський Андрій Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляхар Олена Михайлівна про визнання недійсними договорів та відновлення становища, яке існувало до порушення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 00011-МL-000000000219 від 25.04.2008 (далі по тексту - Кредитний договір). Внаслідок тривалого порушення грошових зобов`язань за Кредитним договором [PERSON] перед Позивачем, останній 05.03.2015 звернувся до такого боржника з позовом до Деснянського районного суду м. Києва (справа № 754/4030/15-ц, номер провадження 2/754/79/16). Повторним заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.07.2018 задоволений позов позивача та стягнуто з боржника на користь позивача 56 935, 43 доларів США в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором та 3 654 грн. судового збору. Постановою Київського апеляційного суду від 13.03.2019 повторне заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02.07.2018 у справі № 754/4030/15-ц, провадження № 22-ц/824/600/2019 скасовано та ухвалене нове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за Кредитним договором 45 316, 35 доларів США та 624,89 грн - заборгованість по неустойці станом на 04.12.2014. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 754/4030/15-ц, провадження № 61-7982ск19 боржникові повернуто касаційну скаргу. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2022 в справі № 754/9339/21 (що набрало законної сили 21.03.2023 року за наслідком із змінами Київським апеляційним судом) визнані недійсними договори дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений 23.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським A. B., зареєстрований за номером 309, укладений між [PERSON] та [PERSON] , визнаний недійсним договір дарування 1/4 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений 26.05.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О., зареєстрований за номером 3218, укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також вирішене відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення [PERSON] 1/4 частки в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Ляпіна Д. В. від 12.08.2021 у черговий раз було закрите внаслідок відсутності у боржника майна, на яке можна звернути стягнення) відкрите виконавче провадження № 66479858 про стягнення з [PERSON] 45 316, 35 доларів США та 624,89 грн.-заборгованість по неустойці станом на 04.12.2014 року. В ході згаданого виконавчого провадження позивач дізнався, що не зважаючи на відкрите за ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01.04.2020 провадження за позовом позивача про визнання недійсним договору дарування нежилого приміщення № 1 (група приміщень № 400) (в літ. «А» загальною площею 16, 40 кв.м. за адресою [ADDRESS] (далі по тексту-нежиле приміщення) громадянкою [PERSON] нежиле приміщення було відчужене іншій особі, громадянину України [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений 25.12.222 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О. М. за реєстровим № 568. Проте за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.05.2021 в справі № 753/4815/20, що набрало законної сили 18.02.2022, визнаний недійсним договір дарування зазначеного вище нежилого приміщення від 12.03.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 12.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О. О. за реєстровим № 1212. Нехтуючи відкритим ще 01.04.2020 року Дарницьким районним судом міста Києва судовим провадженням з визнання недійсним правочину з дарування [PERSON] нежилого приміщення своєму синові [PERSON] , останній уклав договір дарування нежилого приміщення (щодо зазначеного вище нежилого приміщення) вже на користь своєї сестри [PERSON] (договір дарування 22.09.2020 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським A.B. за реєстровим № 305). Саме на підставі договору дарування від 22.09.2020 укладеного зі своїм братом й діяла продавець [PERSON] при укладенні з покупцем [PERSON] договору купівлі-продажу все того же самого нежилого приміщення. [PERSON] , що передавав у дарунок та [PERSON] , приймаючи у дарунок нежиле приміщення, були усвідомлені про борги власного батька [PERSON] перед АТ «КРЕДИТ ЄВРОПА БАНК». Наступний продаж нежилого приміщення [PERSON] відбувся 22.12.2022. Крім того, під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу не маючи прав власника нежилого приміщення продавець [PERSON] стверджувала, щодо них не ведуться судові спори (п. 1.4 розділу 1 договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 25.12.2022). Однак, на момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 25.12.2022 нежилі приміщення не належали на праві власності ані самому продавцеві ані її братові [PERSON] , згідно заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25.05.2021. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22.06.2023 скасовано заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25.05.2021 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10.08.2023 в справі № 753/4815/20, провадження № 2/753/5734/23 визнано недійсним договір дарування нежилого приміщення від 12 березня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 12.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою Оленою Олександрівною та зареєстрований за № 1212, а також скасоване рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фролової Олени Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28703606 від 12.03.2016 о 18:10:15, за яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] право власності на нежиле приміщення № 1 (гр. приміщень № 400) (в літ. «А») загальною площею 16,40 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості майна 876607080000). Таким чином, [PERSON] не мав правових підстав для укладення зі своєю сестрою [PERSON] договору дарування нежилих приміщень від 12 березня 2016 року оскільки на день укладення не набув права власності на оспорювані нежилі приміщення. Відповідно й [PERSON] не набула права власності на ці нежитлові приміщення й не мала права продавати їх покупцеві [PERSON] . Саме з метою ускладнення звернення стягнення на майно боржника й недопущення виявлення майна боржника у виконавчому провадженні, а також у порушення законних прав і інтересів стягувача, син боржника [PERSON] уклав договір дарування нежилого приміщення зі своєю сестрою [PERSON] , яка також на шкоду стягувачу уклала договір купівлі-продажу нежилого приміщення, підстави набуття яких оспорювалися у суді. На підставі наведеного позивач просить визнати недійсним договір дарування укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 22.09.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А. В, що зареєстрований в реєстрі за № 305. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 25.12.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О. М., що зареєстрований в реєстрі за № 568. Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення [PERSON] нежиле приміщення № 1 (група приміщень № 400) (в літ. «А» загальною площею 16, 40 кв.м. за адресою [ADDRESS] , які належать йому на підставі свідоцтва про право власності від 22.10.2012 року, виданого на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 22.10.2012 року № 911-В. Ухвалою суду від 22.09.2023 позовну заяву залишено без руху. Позивач належним чином та у встановлений судом строк усунув вказані недоліки. Ухвалою суду від 06.10.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 06.10.2023 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 09.11.2023 клопотання представника позивача - задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського Андрія Вікторовича належним чином засвідчену копію договору дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 22.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А. В., зареєстрованого в реєстрі № 305. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар Олени Михайлівни належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 25.12.2022 приватним нотаріусомКиївського міського нотаріального округу Ляхар О.М., зареєстрованого в реєстрі № 568. 09.11.2023 від адвоката Коростильова Володимира Борисовича, який діє в інтересах [PERSON] надійшла заява про зупинення провадежння у справі. 05.12.2023 від представника позивача надійшли заперечення на заяву про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 07.12.2023 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] про зупинення провадження у справі. 15.02.2024 від адвоката Корзнікова Сергія Васильовичв, який діє в інтересах [PERSON] надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 15.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовжено строки підготовчого засідання. 13.03.2024 від відповідача Новгородської І. Б. надійшло клопотання відкладення розгляду справи. 13.03.2024 від адвоката Навроцького Сергія Васильовича, який діє в інтетесах [PERSON] надійшло клопотання про продовження строків підготовчого засідання. 13.03.2024 від представника позивача про продовження строків підготовчого засідання. Ухвалою суду від 13.03.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання про відкладення підготовчого засідання та продовжено строки підготовчого засідання. 24.01.2024 від адвоката Коростильова Володимира Борисовича, який діє в інтересах [PERSON] надійшла повторна заява про зупинення провадежння у справі. 05.04.2024 від адвоката Навроцького Сергія Васильовича, який діє в інтетесах [PERSON] надійшло клопотання про зупиненя провадження у справі. Ухвалою суду від 10.04.2024 задоволено клопотання, зупинено провадження у цивільній справі № 753/16238/23 до вирішення Дарницьким районним судом м. Києва цивільної справи № 753/4815/20 за позовом АТ «Кредит Європа Банк» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Приватний нотаріус КМНО Фролова О.О. про визнання недійсними договорів дарування та скасування рішення про державну реєстрацію. 07.06.2024 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадежння у справі. 14.06.2024 від представника позивача надійшли доповнення до клопотання про поновлення провадежння у справі. Ухвалою суду від 24.06.2024 провадження у справі відновлено. 22.10.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 28.10.2024 від адвоката Навроцького Сергія Васильовича, який діє в інтетесах [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 29.10.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, залишено відзив відповідача [PERSON] без розгляду, у зв`язку з недотриманням вимог ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 29.10.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання адвоката Навроцького Сергія Васильовича, який діє в інтетесах [PERSON] про витребування доказів залишено без розгляду, у зв`язку з недотриманням вимог ст. 84 ЦПК України. Ухвалою суду від 29.10.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 24.10.2024 від відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява про встановлення факту визнання добросовісним набувачем. 26.11.2024 від адвоката Білецького Анатолія Івановича, який діє в інтересах [PERSON] надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження з метою подання відзиву та зустрічного позову. Ухвалою суду від 26.11.2024 в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про повернення до стадії підготовчого провадження, з метою подання відзиву та зустрічного позову - відмовлено. Ухвалою суду від 26.11.2024 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до Акціонерного товариства "Кредит Європа Банк", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляхар Олена Михайлівна про встановлення факту визнання добросовісним набувачем, до спільного розгляду з первісним позовом. Позовну заяву, [PERSON] до Акціонерного товариства "Кредит Європа Банк", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляхар Олена Михайлівна про встановлення факту визнання добросовісним набувачем, відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України повернуто заявнику. 18.11.2024 від представника позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 23.01.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у прийнятті відзиву, оскільки судом було відмовлено у прийнятті зустрічого позову позову та повернуто заявнику. У судовому засіданні 23.01.2025 представник позивача виступив зі вступною промовою, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що всі докази свідчать про ухилення відповідачів від виконання зобов`язань. Права позивача були порушені. 06.02.2025 на виконання вимог ухвави суду від 09.11.2023 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Борківського Андрія Вікторовича надійшла належним чином засвідчена копія договору дарування нежилого приміщення укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 22.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А. В., зареєстрованого в реєстрі № 305. Ухвалою суду від 20.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено належним чином засвідчену копію договору дарування до матеріалів справи. 25.02.2025 на виконання вимог ухвали суду від 09.11.2023 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ляхар Олени Михайлівни надійшла належним чином засвідчена копія договору купівлі-продажу нежилого приміщення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 25.12.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О. М., зареєстрованого в реєстрі № 568. Ухвалою суду від 20.03.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу до матеріалів справи. У судовому засіданні 20.03.2025 представник відповідача Коростильов В. Б., який діє в інтересах [PERSON] виступив зі вступною промовою, щодо позову заперечував, вважає позов необґрунтованим та таким, що складений на припущеннях. 07.04.2025 від відповідача 2, [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких зазначила, що сам по собі факт укладання договору дарування квартири між близькими родичами без доведення того, що договір вчинений без наміру створення правових наслідків, що дії сторін договору дарування були направлені на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення коштів, не дає підстави вважати цей договір фіктивним. Нежиле приміщення, що було подароване відповідачем 2 своїй сестрі то була особиста приватна власність відповідача 2 [PERSON] до того, на час укладення правочину нерухоме майно під будь-якою забороною не перебувало та в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення боргу, жодних обтяжень на спірне майно державним виконавцем накладено не було. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою суду від 15.04.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено письмові пояснення відповідача 2 до матеріалів справи. У судовому засіданні 20.03.2025 представник відповідача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] виступив зі вступною промовою, вважає, що відповідач добросовісно набув майно, просив відмовити у задоволенні позову. 22.05.2025 від представника відповідача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] надійшли письмові пояснення в судових дебатах. Ухвалою суду від 22.05.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено письмові пояснення в судових дебатах до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12, 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Судом встановлено, що 25.04.2008 між Закритим акціонерним товариством «Кредит Європа Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого останньому було надано в кредит грошові кошти у сумі 55700 доларів США з кінцевим терміном повернення 25.04.2023, якій відповідач 1 мав погашати разом з щомісячними відсотками. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.03.20216 у справі 754/4030/15 (провадження №2/754/79/16) стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Кредит Європа Банк» 51 727,96 доларів США в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 25.04.2008 та розподілено судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2016 у справі № 754/4030/15-ц задоволено заяву про перегляд заочного рішення суду, скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 03.03.2016, призначено справу до судового розгляду. Повторним заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.07.2018 задоволено позов позивача та стягнуто з відповідача 1 на користь позивача 56935,43 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та 3 654 грн. судового збору. Постановою Київського апеляційного суду від 13.03.2019 заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов Акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» (Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк») до [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» (Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк») заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 00011-МL-000000000219 від 25 квітня 2008 року, яка становить 45316,35 доларів США та 624,89 грн., з яких: 43766,13 доларів США - заборгованість за кредитом, 1550,22 доларів США - заборгованість за процентами станом на 04 грудня 2014 року та 624,89 грн. - заборгованість з неустойки станом на 04 грудня 2014 року. В іншій частині вимог Акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» (Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк») відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 754/4030/15-ц касаційну скаргу [PERSON] повернуто. На виконання постанови Київського апеляційного суду від 13.03.2019 Деснянським районним судом міста Києва був виданий виконавчий лист 04.04.2019 № 754/4030/15-ц. Вказаний виконавчий лист пред`явлено до виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича (ВП № 59015441). 06.05.2019 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 59015441. 16.10.2020 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д. В. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 59015441, якою виконавчий лист № 754/4030/15-ц, виданий Деснянським районним судом міста Києва 04.04.2019, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 00011-МL-000000000219 від 25 квітня 2008 року, яка становить 45316,35 доларів США та 624,89 грн, повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в результаті здійснення виконавчих дій іншого майна боржника, на яке можливе звернення стягнення не виявлено. 12.08.2021 приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д. В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 66479858. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2022 в справі № 754/9339/21 позовні вимоги АТ «Кредит Європа Банк» задоволено. Визнано недійсними договори дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений 23.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським A. B., зареєстрований за номером 309, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Визнано недійсним договір дарування 1/4 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений 26.05.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О. О., зареєстрований за номером 3218, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення [PERSON] 1/4 частки в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 21.03.2023 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2022 залишено без змін. Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25.05.2021 в справі № 753/4815/20 позовні вимоги АТ «Кредит Європа Банк» задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування зазначеного вище нежилого приміщення від 12.03.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 12.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О. за реєстровим № 1212. У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовленою. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22.06.2023 в справі № 753/4815/20 задоволено заяву про перегляд заочного рішення суду, скасовано заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25.05.2021, призначено справу до розгляду. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10.08.2023 в справі № 753/4815/20 позовні вимоги АТ «Кредит Європа Банк» задоволено. Визнано недійсним договір дарування зазначеного вище нежилого приміщення від 12.03.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 12.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О. за реєстровим № 1212 Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фролової Олени Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28703606 від 12.03.2016 о 18:10:15, за яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] право власності на нежиле приміщення № 1 (гр. приміщень № 400) (в літ. «А») загальною площею 16,40 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості майна 876607080000. Постановою Київського апеляційного суду від 04.06.2024 апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2023 залишено без змін. 22.09.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування нежилого приміщення № 1 (групи приміщень № 400) (в літ. А) загальною площею 16,40 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борківським А. В., зареєстровано в реєстрі за № 305 (а. с. 184-185, том 2). 25.12.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення № 1 (групи приміщень № 400) (в літ. А) загальною площею 16,40 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляхар О. М., зареєстровано в реєстрі за № 568 (а. с. 195-196, том 2). На момент укладання оспорюваних договів жодних обтяжень на відповідне майно не існувало та не було зареєстровано. Цей факт було перевірено нотаріусом під час посвідчення договорів. Приватним нотаріусом на виконання вимог Закону України «Про нотаріат» було встановлено осіб, а також перевірено відсутність податкової застави, заборони відчуження або арешту приміщення. Окрім того, з тексту оспорюваного договору вбачається, що сторони договору, тобто попередньо ознайомлені нотаріусом з правовими наслідками зазначеного договору, усвідомлюючи природу цього правочину, та значення своїх дій, перебуваючи при здоровому розумінні та ясній пам`яті, діючи добровільно, за відсутності будь-якого примусу, уклали цей договір. А воля саме сторін оспорюваного договору була спрямована на встановлення цивільно-правових відносин, які передбачені цим укладеним договором. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Таким чином, цивільно-правовий договір (в тому числі і договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних правовідносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, що набрало законної сили. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України. Частиною третьою статті 11 ЦПК України передбачається принцип диспозитивності, згідно з яким особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та пятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Саме такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 19.10.2016 (провадження № 6-1873цс16), від 23.08.2017 у справі 306/2952/14-ц та від 09.09.2017 у справі № 359/1654/15-ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном. Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2019 у справі № 646/3972/16-ц (провадження № 61-28761св18) та зазначила, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду доказів, що оспорювані договори дарування та купівлі-продажу нежилого приміщення мають бути визнані судом недійсними, не довів, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, діяли умисно та вчинили фраудаторний провочин. Сторони договору не є боржниками у виконавчому провадженні, не мають будь-яких зобов`язань перед позивачем.Вказане нежиле приміщення не є предметом іпотечного договору. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10.08.2023 в справі № 753/4815/20 позовні вимоги АТ «Кредит Європа Банк» задоволено. Визнано недійсним договір дарування зазначеного вище нежилого приміщення від 12.03.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 12.03.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фроловою О.О. за реєстровим № 1212 Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Фролової Олени Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28703606 від 12.03.2016 о 18:10:15, за яким у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] право власності на нежиле приміщення № 1 (гр. приміщень № 400) (в літ. «А») загальною площею 16,40 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомості майна 876607080000. Постановою Київського апеляційного суду від 04.06.2024 апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.08.2023 залишено без змін. Отже, вказане рішення набрало законної сили 04.06.2024. Станом на дати укладення правочинів 22.09.2020 та 25.12.2022 договір дарування від 12.03.2016 був дійсним, жодних обтяжень на відповідне майно не існувало та не було зареєстровано, що було перевірено нотаріусами під час посвідчення вказаних договорів. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів перевірено дотримання вимог закону та встановлено, що зміст та форма договору дарування та купівлі-продажу нежилого приміщення відповідали зазначеним вимогам цивільного законодавства, а тому підстави для визнання їх недійсними відсутні. Оскільки позовна вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення шляхом повернення [PERSON] нежиле приміщення № 1 (група приміщень № 400) (в літ. «А» загальною площею 16, 40 кв.м. за адресою [ADDRESS] , є похідною позовних вимог про визнання договорів недійсними, також задоволенню не підлягає. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які досліджені в судовому засіданні, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Враховуючи, що суд дійшов до висновків, щодо відмови у задоволенні позову, то з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

Outcome: dismissed