Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

28 березня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 23 жовтня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №104162190 в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно умов даного договору відповідач отримав 5000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови договору щодо повернення кредиту та сплати комісії і процентів. 28 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №105-МЛ/Т від 28.02.2024 р., згідно якого від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» перейшло до позивача право вимоги до [PERSON] за даним кредитним договором. Сума заборгованості відповідача становить 17735 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4450 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 12335 грн, прострочена заборгованість за комісією становить - 950 грн. Також зазначає, що відповідачу 26.02.2025 року було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Просить стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кретит-капітал» заборгованість за кредитним договором № 104162190 від 23 жовтня 2023 року у розмірі 17735,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 31 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29 квітня 2025 року. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 29 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 28 травня 2025 року у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання та відсутністю відомостей про вручення йому судової повістки про розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 69 на звороті). 21 квітня 2025 року від представника позивача Бондаренко М.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій не заперечує щодо ухвалення заочного рішення та просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 65). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 72). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Пунктом 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору. Судом встановлено, що 23 жовтня 2023 року [PERSON] уклав договір про споживчий кредит № 104162190 з ТОВ «Мілоан» в електронній формі, який було підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) [NUMBER] (а.с. 11-24). Із довідки про ідентифікацію виданої ТОВ «Мілоан» вбачається, що [PERSON] 23.10.2023 року о 15:20:11 на номер телефону [NUMBER] направлено одноразовий ідентифікатор [NUMBER] (а.с. 25). Відповідно до умов даного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] у сумі 5000 грн строком на 105 днів з 23.10.2023 року. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту і завершується 07.11.2023 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 05.02.2024 року. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 07.11.2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 05.02.2024 року. Згідно пункту 1.5.1. договору комісія за надання кредиту: 950 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Пунктом 2.3. договору передбачено пролонгацію: 2.3.1. Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 договору та розділом 6 правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, наведені у таблиці нижче: 3 дні - 3,00%, 7 днів - 6,00%, 15 днів - 10,00%. Згідно додатку №1 до кредитного договору про споживчий кредит № 104162190 від 23.10.2023 - графіку платежів, загальна вартість кредиту становить 23575 грн, з яких 5000 грн - сума кредиту за договором, 17625 грн - проценти за користування кредитом, 950 грн - комісія за надання кредиту (а.с. 22). Із копії платіжного доручення 75039605 від 23.10.2023 року вбачається, що ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кошти згідно договору 104162190 у сумі 5000 грн на рахунок № [NUMBER] (а.с. 28). Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №104162190, сформованого ТОВ «Мілоан», вбачається, що в перший день кредитування (23.10.2023 року) позичальнику надано грошові кошти у сумі 5000 грн та нараховано 950 грн комісії. Вподальшому протягом 15 днів здійснювалося нарахування процентів згідно п.1.5.2 договору (на пільгових умовах - 2,5% від фактичного залишку кредиту, що становить 125 грн в день). Також було двічі здійснено пролонгацію кредиту на пільгових умовах - на 3 дні та на 7 днів, за що було нараховано комісію - 150 грн та 300 грн. Відповідачем сплачено 550 грн тіла кредиту, 450 грн комісії за пролонгацію та 500 грн процентів. Починаючи із 18.11.2023 року по 06.01.2024 року (протягом 50 днів) відповідачу нараховувалися проценти на стандартних (базових) умовах (3,5% від фактичного залишку кредиту - 4450 грн), а саме 155,75 грн в день. Починаючи із 07.01.2024 року по 15.02.2024 року (протягом 40 днів) відповідачу нараховувалися проценти на стандартних (базових) умовах (2,3% від фактичного залишку кредиту - 4450 грн), а саме 102,35 грн в день. Крім того, 06 січня 2024 року відбулося списання прострочених процентів за рахунок фінансового результату, а саме 2060,25 грн. Таким чином, станом на 15 лютого 2024 року заборгованість у [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» зі сплати кредиту становила 17735 грн, з яких 4450 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12335 грн - заборгованість за відсотками, 950 грн - заборгованість за комісією (а.с. 29-31). Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 105-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» за плату право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 33-42). Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 28 лютого 2024 р. до договору відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т від 28 лютого 2024 року, ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» прийняло реєстр боржників (а.с. 43). Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 104162190 від 23.10.2023 року сформованого ТОВ «ФК «Кредит-капітал», заборгованість [PERSON] станом на 05 березня 2025 становить 17735 грн, з яких 4450 грн - прострочене тіло, 12335 грн - прострочені відсотки, 950 грн - комісія (а.с. 32). Отже, ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло право вимоги до [PERSON] та вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів, оскільки заборгованість за кредитним договором так і не була сплачена відповідачем. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок його платіжної карти, що підтверджується платіжною інструкцією та відомістю про щоденні нарахування та погашення. Таким чином, позикодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, в порушення положень договору споживчого кредиту та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, користуючись коштами наданими йому кредитором, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату комісії та процентів за користування коштами, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість за вищезазначеним правочином. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, відповідач правом на подання відзиву не скористався. З огляду на викладене, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт утворення заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 104162190 від 23 жовтня 2023 року у розмірі 17735 грн, з яких з яких 4450 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 12335 грн - сума заборгованості за відсотками, 950 грн - сума заборгованості за комісією. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст. ст. 526, 626, 628, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved