Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Савчук В.Р. звернувся в суд з позовом в інтересах позивача [PERSON] до Богородчанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок по [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , яка померла [INFO] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] була її дочка [PERSON] , яка спадщину прийняла та не оформила своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , які також спадщину прийняли, однак спадкових прав не оформляли. Після їхньої смерті позивач є єдиним спадкоємцем на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колгоспний двір) під [ADDRESS] . Позивач у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняв, однак свідоцтво про право на спадщину отримати не зміг, оскільки житловий будинок, відноситься до колгоспного двору, і нотаріус не має можливості встановити інших членів колгоспного двору та їхні частки. Оскільки в інший спосіб, окрім звернення до суду, не може підтвердити своє право власності на успадковане домоволодіння, просить суд ухвалити відповідне рішення. Представник позивача адвокат Савчук В.Р. до початку засідання подав заяву у якій вимоги позов підтримка з наведених підстав та просив позов задовольнити. Клопотав проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача - Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, у поданій заяві вимоги позову визнав, просив проводити розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] в селі Старуня померла мама позивача [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України в день її смерті відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Старунської сільської ради не зареєстрований і не посвідчувався. Довідкою від 04 квітня 2024 року Старунського старостинського округу № 7 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , бабуся позивача, була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] та померла [INFO] . На день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Старунської сільської ради не зареєстрований та не посвідчувався. Згідно з довідкою від 04 квітня 2024 року, Старунського старостинського округу № 7 встановлено, що його мати позивача [PERSON] . [INFO] , була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] та померла [INFO] . На день\~її смерті\~за вказаною\~адресою були\~зареєстровані та\~проживали:\~чоловік [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] та\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] .\~Також, членом колгоспного двору на час смерті [PERSON] , серед інших, була онука [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Заповіт від імені [PERSON] у виконкомі Старунської сільської ради не зареєстрований і не посвідчувався. Відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 24 вересня 2024 року, встановлено, що станом на 20 травня 1991року (момент здійснення реєстрації права власності) до складу домоволодіння [ADDRESS] , входило: житловий будинок (літ. А) загальною площею 37,5кв.м.; сарай (літ. Б), площею 26,3кв.м.; вбиральня (літ. В), площею 1,0кв.м.. Станом на 24 вересня 2024 року (момент здійснення поточної технічної інвентаризації), до складу домоволодіння входило: житловий будинок (літ. А), загальною площею 38,2кв.м.; сарай (літ. Б), площею 26,3кв.м. та вбиральня (літ. В), площею 1,0кв.м.. Технічні характеристики об`єкта змінились, а саме загальна та житлова площа житлового будинку літ. А збільшилась на 0,7кв.м. за рахунок зміни опалювальних приладів. Щодо реєстрації права власності встановлено, що згідно з архівними даними за колгоспним двором, головою якого була [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації права власності було свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Старунської сільської ради від 20 травня 1991 року згідно рішення виконкому Богородчанської районної ради від 08 серпня 1990 року № 178. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 20 травня 1991року, реєстровий запис № 616, книга № 4. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось. Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зі вступом в дію 15.04.1991 року Закону України\~«Про\~власність» колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування, стали співвласниками у рівних частках. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановами приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Любінець О.П. від 06 лютого 2025 року у видачі такого йому відмовлено у зв`язку з тим, що житловий будинок відноситься до колгоспного двору, і нотаріус не має можливості встановити інших членів колгоспного двору та їхні частки. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, постановою у справі № 523/3522/16-ц від 14 серпня 2019 року Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Отже, право на спадщину спадкоємця, який не здійснив держреєстрацію права, входить до складу спадщини після його смерті. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23.01.2013року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є фактичним власником цього майна, це право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця й після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання права власності на будинок та господарські споруди підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Відповідно до ст.182 ЦК України, право власності на нерухомість підлягає державній реєстрації. Позивач [PERSON] правомірно, в порядку спадкування за законом, набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння його право власності слід визнати в судовому порядку. На підставі викладеного, ст. 11, 16, 182, 392, 1216-1218, 1220, 1268, 1296 ЦК України ст.120, 123 ЦК УРСР,

Outcome: approved