Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. [PERSON] , в інтересах якої діє представник Бовсунівський О.В., звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в ніч з 14.07.2024 року на 15.07.2024 року, поряд з будинком [ADDRESS] , в якому вона проживає, сталося падіння дерева, в результаті якого був пошкоджений припаркований автомобіль "VOLKSWAGEN JETTA", номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ "VOLKSWAGEN JETTA" [NUMBER] . Відповідно до висновку експерта №19 транспортно-товарознавчої експертизи по дослідженню колісного ТЗ "VOLKSWAGEN JETTA" реєстраційний номер [NUMBER] від 24 липня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 113956 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень. Оскільки ОСББ «Іскорость» є управителем будинку [ADDRESS] , а земельна ділянка під вказаним будинком знаходиться у їх постійному користуванні для розміщення та обслуговування житлових будинків і пов`язаних з ними господарських будівель і споруд, то саме Відповідач зобов`язаний забезпечувати утримання будинку та прибудинкової території, організацію і виконання робіт по утриманню зелених насаджень на вказаній ділянці. Таким чином, Відповідач як балансоутримувач не виконав покладених на нього нормативними актами обов`язків по забезпеченню благоустрою, а також не забезпечив належного контролю за станом благоустрою. Невзяття Відповідачем на баланс прибудинкової території про [ADDRESS] , в той час як вона передана йому в постійне користування та він є управителем, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів на утримання, також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за шкоду заподіяну позивач в наслідок неналежного виконання обов`язків по утриманню будинку та прибудинкової території. Позивач просить стягнути з відповідача 113\~956 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень матеріальної шкоди, 7878 (сім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень за проведену експертизу, та судові витрати на правничу допомогу. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2025 року справу призначено до судового розгляду (а.с. 130). ІІІ. Позиції учасників судового провадження. 25.02.2025 року відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Іскорость» надіслав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 73). Просить відмовити в задоволенні позову в повному об`ємі за безпідставністю, оскільки відсутні відомості про видачу посвідчення водія позивачу, відсутні відомості про передачу права користування третій особі, відсутні докази, що дерево було в аварійному стані, відповідач не є балансоутримувачем земельної ділянки, на якій розміщено дерево, зупинка автомобіля не була у не встановленому для паркування місці, міською радою не визначено балансоутримувача зелених насаджень за вказаною адресою (а.с.73-75). 03.03.2025 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив (а.с. 85-87). Просить задовольнити позов в повному обсязі, оскільки відповідач не навів жодних та допустимих доказів того, що в його діях (бездіяльності) відсутня вина у завданні шкоди позивачеві. 07.03.2025 року відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків «Іскорость» надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 101-104). Просить не приймати до уваги відповідь на відзив, відмовити у задоволенні позову за безпідставністю як заявлених до неналежного відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги з підстав, викладених у відзиві на позов, просив суд відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи\~\~ Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Встановлено, що третя особа [PERSON] припарковала автомобіль "VOLKSWAGEN JETTA", номерний знак [NUMBER] поряд з будинком [ADDRESS] , де в ніч з 14.07.2024 на 15.07.2024 року сталося падіння дерева на вказаний автомобіль, в результаті якого був пошкоджений припаркований автомобіль "VOLKSWAGEN JETTA", номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ "VOLKSWAGEN JETTA" [NUMBER] . Проведеною перевіркою Коростенського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області встановлено, що подія сталася внаслідок природнього фактору, а саме падіння дерева на автомобіль. (а.с. 15-23). 07.08.2025 року щодо факту пошкодження автомобіля марки VOLKSWAGEN JETTA", номерний знак [NUMBER] , позивачу була видана довідка та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 22-23). Згідно з висновком експерта № 19 від 24 липня 2024 року, складеним на замовлення позивача, вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля станом на 15.07.2025 становить 113\~956 грн., вказаний транспортний засіб підлягає відновлювальному ремонту (а.с.24-39). Як вбачається із відповіді Коростенської міської ради № 02-17/1651 від 23.07.2024 на адвокатський запит, земельна ділянка по [ADDRESS] перебуває у ОСББ «Іскорость» на праві постійного користування згідно державного акту на право постійного користування землею ІІ-ЖТ № 002581 від 13.02.2001 року. ОСББ «Іскорость» (код ЄДРПОУ 22050027) рішенням 31 сесії Коростенської міської ради, VIII скликання від 22.02.2024 року № 1654 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Жодних договорів між Коростенською міською радою чи її виконавчим комітетом та ОСББ «Іскорость» про утримання та благоустрій прибудинкової території по [ADDRESS] не укладалось. Інформації про те, чи укладались ОСББ «Іскорость» подібні договори з іншими організаціями та підприємствами, у виконавчого комітету Коростенської міської ради немає. Оскільки земельна ділянка по [ADDRESS] перебуває у ОСББ «Іскорость» на праві постійного користування, відповідно догляд за її благоустроєм та станом зелених насаджень на зазначеній ділянці має забезпечувати ОСББ «Іскорость». Догляд за станом зелених насаджень, які знаходяться на загальноміських територіях, здійснюється Комунальним виробничо-господарським підприємством, яке, у разі необхідності, проводить роботи з кронування чи видалення дерев. (а.с. 41). Як вбачається із відповіді Комунального Виробничо-господарського підприємства № 695 від 18.07.2024 на адвокатський запит, між ОСББ «Іскорость» та КВГП відсутні договірні відносини, надання інформації щодо утримання зелених насаджень та земельних ділянок за вказаною адресою не належить до компетенції підприємства (а.с. 43). Як вбачається із відповіді Комунального Виробничого житлово-ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 № 863 від 17.07.2024 на адвокатський запит, між ОСББ «Іскорость» та КВЖРЕП № 1 жодних договорів на утримання прибудикової території по [ADDRESS] не укладалось (а.с. 45). Як вбачається із відповіді ОСББ «Іскорость» № 49 від 22.07.2024 на адвокатський запит, рішенням виконкому Коростенської міської Ради народних депутатів від 06.09.2000 р. за № 478 прибудинкову територію по [ADDRESS] було надано ЖБК «Іскорость», яке у 2002 р. реорганізовано в ОСББ «Іскорость», у постійне користування для розміщення та обслуговування житлових будинків і пов?язаних з ними господаських будівель і споруд. Між ОСББ «Іскорость» та Коростенською міською радою, її органами чи комунальними підприємства, договір на утримання та благоустрій прибудинкової території по [ADDRESS] не укладався. Кронування дерев та видалення їх в разі аварійності здійснює ОСББ «Іскорость» на підставі поданих заяв від мешканців будинків. На балансі ОСББ «Іскорость» прибудинкова територія по пр. М.Куліша, 3 не перебуває. (а.с. 47-49). Надана позивачем довідка щодо погодніх умов не підтверджують настання надзвичайних погодних умов (грози, шквального вітру) 15.07.2025 р. (а.с.51). V. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вина заподіювача шкоди.\~\~ Стаття 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»\~визначає загальні засади організації благоустрою та відповідальність органів місцевого самоврядування у цій сфері. Частина перша цієї статті покладає на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування обов`язок забезпечувати організацію благоустрою населених пунктів відповідно до їхніх повноважень. Утримання об`єктів благоустрою, включаючи зелені насадження, здійснюють їх балансоутримувачі. У разі відсутності балансоутримувача, обов`язок з утримання покладається на органи місцевого самоврядування. Пункт 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених\~наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105, встановлює, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на безхазяйних територіях, пустирях є місцеві органи самоврядування.\~\~ Аналізуючи зазначені норми, суд дійшов висновку, що у випадку відсутності балансоутримувача зелених насаджень, обов`язок щодо їх утримання покладається на органи місцевого самоврядування. З наданих й долучених до позову відповідей на адвокатські запити та відзивів від усіх відповідачів та третіх осіб по справі, які їх надали, зелені насадження, де відбулась подія, обслуговується ОСББ «Іскорость», але на їх баланс у визначеному законодавством порядку не передавалась та на їх балансі не перебуває. Тобто, дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності. В матеріалах відсутні відомості, що це дерево відповідно до вимог ч.5 ст.28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" перебувало на балансовому обліку будь-якої організації, підприємства, в той час як організація роботи з цього питання згідно чинного законодавства проводиться виключно органами місцевого самоврядування. (Постанова ВС від 25.091.2023 справа № 522/2891/20). Відповідно до підпункту 7 пункту «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. З урахуванням вищевикладеного, при відсутності балансоутримувача зелених насаджень, матеріально - відповідальною особою, внаслідок падіння гілки дерева на автомобіль позивача, є виконавчий орган місцевої ради, що здійснює організацію благоустрою населеного пункту та контроль за станом благоустрою та озелененням та мав би визначити такого балансоутримувача. (Вказана обставина узгоджується з правовою позицією Верховного Суду по справі № 2-1474/11-ц від 04.04.2018). Згідно ст. 76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» («J. K. AND OTHERS v. SWEDEN») зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Пріоритет у доказуванні надається не тому хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України) є склад цивільного правопорушення, його елементи: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). У випадку заподіяння майну чи здоров`ю особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, останній зобов`язується відшкодувати таку шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV) визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі статтею 25 Закону № 2807-IV утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до частини 5 статті 24 Закону № 2807-IV посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Частиною четвертою статті 28 Закону № 2807-IV визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Утримання зелених насаджень у населених пунктах здійснюється у відповідності з Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України (надалі - «Правила»), затвердженими Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України за № 105 від 10.04.2006. Відповідно до п. 2.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту. Відповідно до п.5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою. Таким чином, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»). За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо (пункт 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Поняття благоустрою населених пунктів визначене ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до положень якого це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Статтею 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що зокрема елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (частина сьома статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). У пункті 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Тобто дерево є елементом благоустрою. Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Відповідно до п. 3.1. Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території. Згідно з п. 5.2. Правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. Відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі (пункту 5.5. Правил). Пунктом 9.1.11.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева. Згідно з п. 9.1.12. вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти. Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень. Відповідний правовий висновок висловлено Верховним судом у постанові від 17 травня 2022 року по справі № 522/2890/20. Таким чином, суд погоджується з тим, що відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі зелених насаджень, уповноважені органами місцевого самоврядування підприємства, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень. Судом встановлено, що дерево, яке впало на автомобіль позивача, розташоване на землі комунальної власності, на балансі ОСББ не перебуває, відповідно його власником є територіальна громада міста. Відсутні дані, що дане дерево відповідно до вимог частини п`ятої\~статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»\~перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду по справі № 200/22129/16-ц від 04.09.2019 визначено правову позицію, що якщо дерево, яке пошкодило автомобіль, знаходиться на землі комунальної власності, власником якого у свою чергу є територіальна громада та внаслідок відсутності даних про балансовий облік відповідних зелених насаджень, то обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди слід покладати на міську раду, до відання виконавчого органу якої згідно з підпунктом 7 пункту «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» належить організація благоустрою населеного пункту, здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, а також організація озеленення, яким належним чином не забезпечено організацію роботи з цього питання та щодо обліку зелених насаджень, проведення їх інвентаризації та періодичних оглядів. Відтак, оскільки дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що таке дерево відповідно до ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» не перебуває на балансовому обліку інших відповідачів чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тому суд приходить до висновку, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди має бути покладений на міську раду. Тому ОСББ «Іскорость», на думку суду, є неналежним відповідачем. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Суд зазначає, що відповідно до\~статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed