Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

01.04.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (надалі - ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР) через систему «Електронний суд» звернулося до Монастирищенського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 30.09.2023-100002063 від 30.09.2023 року у розмірі 20371,00грн. та судові витрати в розмірі 2422,40грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 30.09.2023 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 30.09.2023-100002063, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 13000,00грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 30.09.2023 р., строком на 42 дні. Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 30.09.2023-100002063 від 30.09.2023 року Позичальнику надано Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 30.09.2023р.; сума Кредиту - 13000,00грн.; строк, на який надається Кредит - 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 10.11.2023 року; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Згідно з п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Позивач надав відповідачу кошти, проте відповідач умови договору не виконує, кошти не повертає, внаслідок чого станом на 10.11.2023 року утворилась заборгованість у сумі 20371,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 13000,00грн. та заборгованість по процентам розмірі 7371,00грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР». З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором № 30.09.2023-100002063 від 30.09.2023 року в розмірі 20371,00грн. та судові витрати в розмірі 2422,40грн. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 03.01.2025 року матеріали цивільної справи за даним позовом ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» передано на розгляд Гайсинського районного суду Вінницької області. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області 03 лютого 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Іллінецького районного суду Вінницької області, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого вона належить. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 березня 2025 року позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Не погоджуючись із позовом, представником відповідача, адвокатом Цвєтковим О.В. подано відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків в розмірі 7371,00грн., та задовільнити в частині стягнення 13000,00грн. тіла кредиту. В обґрунтування заперечень вказано, що позивачу було відомо, що на момент отримання кредиту (30.09.2023 року) відповідач проходив службу в ЗСУ, а саме у в/ч [NUMBER] в [ADDRESS] , про що вказано в Додатку до анкети позичальника. Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці та учасники бойових дій, які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на звільнення від сплати відсотків за користування кредитом. В зв`язку із вказаним, вважає, що позивач необґрунтовано нарахував відповідачу відсотки за користування кредитом та вони не підлягають безумовному стягненню з відповідача, який є учасником бойових дій. 29 квітня 2025 року представник позивача Балюх Є.О. звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог та враховуючи норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та проходження відповідачем військової служби, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу (тіло кредиту) в розмірі 13000,00грн. та сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача, ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», в судове засідання не з`явився. В поданому до суду клопотанні про зменшення позовних вимог просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавав. Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із доводами сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Зокрема, судом встановлено, що відповідно до копії Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 30.09.2023 року ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» пропонує укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодавця, заявки, сформованої на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті Кредитодавця, та підписаної Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Згідно з копією заявки Кредитодавець, відповідно до умов кредитного договору № 30.09.2023-100002063 (кредитної лінії) від 30.09.2023 року надає Позичальнику кредит у сумі 13000 грн. строком на 42 дні з дня його надання. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 2,1% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надано Кредит. Дата повернення кредиту 10.11.2023 року. Відповідач ознайомився і прийняв умови кредитного договору та підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 30.09.2023-100002063 (кредитної лінії) від 30.09.2023 року, з яким попередньо уважно ознайомився, шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору С825. Отже, відповідача повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредиту на суму 13000 грн., зокрема, типу кредиту, суму ліміту, строку кредитування, процентної ставки, типу процентної ставки; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, повернення кредиту та про наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до квитанції ID операції 2372344407 від 30.09.2023 року, на виконання умов договору на переказ коштів було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 30.09.2023 року о 14:46 13000,00грн., номер картки [NUMBER] , назва - швидкий кредит, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 30.09.2023-100002063. Сторонами не заперечується факт виконання кредитодавцем свого зобов`язання про видачу кредиту. Відповідачем [PERSON] не заперечується факт укладення вищевказаного кредитного договору та факт перерахування і отримання ним кредитних коштів. Будь яких доказів, які б спростували факти як укладення самого договору, так і отримання відповідачем коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять. Відповідачем не надано суду доказів погашення кредитної заборгованості. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 30.09.2023-100002063 від 30.09.2023 року заборгованість [PERSON] складає 20371,00грн.,з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 13000,00грн; заборгованість по процентам в розмірі 7371,00грн. Відповідач, відповідно до ст. 81 ЦПК України, не спростував розрахунки заборгованості, що надані позивачем до суду. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 30.09.2023 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 30.09.2023-100002063 у формі електронного документу, який було підписано з використанням позичальником [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором С825. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток та [PERSON] підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який ним особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, факт укладення договору між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] підтверджується достатніми та належними доказами, наданими позивачем, які було досліджено судом, та не заперечується відповідачем. Факт перерахування відповідачу коштів в розмірі 13000 грн. на виконання умов договору підтверджується відповідною квитанцією, що відповідає часу підписання електронним підписом підтвердження укладення кредитного договору та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), призначенням якої є «видача за договором № 30.09.2023-100002063». Окремо зазначено посилання на сайт sgroshi.com.ua (що є офіційним сайтом кредитора) та номер карти/рахунку отримувача: [NUMBER] . Отримання кредитних коштів визнається відповідачем. Оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13000 грн. з [PERSON] на користь позивача. Разом з тим, суд враховує, що позивач відмовився від стягнення із відповідача [PERSON] , який є учасником бойових дій та на даний час проходить військову службу в ЗСУ, заборгованості за процентами в розмірі 7371,00грн., зменшивши тим самим позовні вимоги, про що подано до суду відповідне клопотання, а відповідач визнає позовні вимоги ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13000,00грн. Таким чином, позов ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» в межах заявлених вимог підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 63,82%), тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1545,88 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved