Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в особі представника, адвоката Ганенка Романа Андрійовича звернулися до суду з позовом до Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову посилаються на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої, увійшли, з поміж іншого: - земельна ділянка, площею 0,2501 га, кадастровий номер 3222783801:01:007:0054; - домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом щодо спадкового майна померлої [PERSON] є її діти - позивачі [PERSON] та [PERSON] , які вказану спадщину прийняли у передбачену законом порядку. Проте, нотаріус позивачам відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] через розбіжності у документах. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, тип об`єкта нерухомого майна зазначено квартира, а згідно із Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно домоволодіння. Крім того, позивачі втратили оригінали правовстановлюючих документів на домоволодіння та не можуть отримати дублікати свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Співвласниками домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] були п`ять осіб, відповідно розмір частки кожного співвласника складає 1/5 частину, а тому до складу спадщини померлої [PERSON] увійшло право власності на 1/5 частину зазначеного домоволодіння. Водночас, позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласники цього домоволодіння, але не спадкоємцями за законом майна померлої [PERSON] , а тому просять суд визначити розміри часток померлої та інших співвласників у спільному майні та перерозподілити їх між співвласниками. Розміри часток позивачів [PERSON] та [PERSON] залишились незмінними і складають по 1/5 частині за кожним. Однак, позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] й кожен з них став власником 3/10 частини цього домоволодіння. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] втратили свідоцтво про право власності на нерухоме майно та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно під час пожежі у березні 2022 року, у зв`язку з чим, не можуть отримати дублікати правовстановлюючих документів. Суд ухвалою від 19 лютого 2025 року позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] иприйняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження, встановив відповідачу та співвідповідачу 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання призначене на 17 квітня 2025 року. Представник позивачів 16 квітня 2025 року надіслав до суду клопотання у якому просив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті, розгляд справи здійснювати за його відсутності. Від представника відповідача до суду 17 квітня 2025 року надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. Суд ухвалою від 17 квітня 2025 року за клопотанням представника позивачів, адвоката Ганенка Р.А. закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20 травня 2025 року. Від представника позивача, адвоката Ганенка Р.А. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з наведеним, суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є відповідно донькою та сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 17 січня 1970 року серії [NUMBER] , запис № 1 та Свідоцтвом про народження від 02 вересня 1974 року серії [NUMBER] , запис № 60 відповідно. Мати позивачів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 червня 2019 року серії [NUMBER] , актовий запис № 08. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, увійшли, зокрема: - земельна ділянка, площею 0,2501 га, кадастровий номер 3222783801:01:007:0054, цільове призначення для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] ; - домоволодіння розташоване, за адресою: [ADDRESS] . З витребуваної спадкової справи суд встановив, що [PERSON] 04 листопада 2016 року склала заповіт, посвідченим секретарем виконавчого комітету Липівської сільської ради Макарівського району Київської області Лозко Ю.Л., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини за заповітом та прийняли спадщину за законом після смерті матері, що підтверджується відповідними заявами від 18 жовтня 2019 року № 796 та № 797 й Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 липня 2024 року № 1-306. До матеріалів справи долучена копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 серпня 2003 року, серії [NUMBER] , зі змісту якого вбачається, що у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебуває квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 65,3 кв.м, житлова площа 39,0 кв.м, квартира трьох кімнатна. Також у матеріалах справи наявна копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 листопада 2003 року № 2132259, відповідно до якого, власниками домоволодіння, яке розташоване за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, згідно із Архівною довідкою від 19 травня 2023 року № Мк0523024, виданої КП КОР «Київське обласне БТІ», право власності на об`єкт нерухомого майна домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] зареєстровано на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності (серія [NUMBER] ), видного 18 серпня 2003 року Макарівською районною державно адміністрацією Київської області. За випискою з погосподарської книги села Липівка № 3 за 2021-2025 роки від 10 грудня 2024 року № 357, виданої старостою Липівського старостинського округу Макарівської селищної ради зроблено особовий запис № 0280-03, вбачається, що співвласниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є померла [PERSON] та позивачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 19 травня 2023 року КП КОР «Київське обласне БТІ, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок (літ. А), загальна площа 82,4 м2, житлова 47,2 м2, що складається з приміщень: коридор 4,0 м2, житлова 8,4 м2, житлова 12,6 м2, житлова 13,3 м2 житлова 12,9 м2, санвузол 5,1 м2, коридор 8,9 м2, кухня 12,7 м2, коридор 4,5 м2; господарські будівлі та споруди: прибудова (а), прибудова, ганок (а1), сарай (літера Б), погріб (під літерою Б), вбиральня (літера Г), ворота № 6, хвіртка №7, огорожа № 8, № 9, № 11, зливна яма № 10, 1/2 частина колодязя № 12. Наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] суд не встановив, що вбачається із Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18 жовтня 2019 року № 59973929, сформованої державним нотаріусом Макарівської районного державної нотаріальної контори Омельчук Катериною Андріївною. Проте, державний нотаріус відмовив позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння, оскільки виявлені розбіжності у документах (роз`яснення державного нотаріуса Тищенко В.Г. від 06 листопада 2024 року № 268/02-14). Хоча вказане роз`яснення нотаріуса не є постановою про вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з його змісту вбачається, що нотаріус не може видати позивачам свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно через розбіжності у зазначені типу об`єкта нерухомого майна у правовстановлюючих документах. Так, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 серпня 2003 року серії [NUMBER] , виданого Макарівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження органу приватизації від 18 серпня 2003 року № 58 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Також, державний нотаріус звернула увагу, що тип об`єкта у згаданому документі зазначений квартира, проте у графі адреса об`єкта, номера квартири не значиться, лише адреса: [ADDRESS] . Згідно із Архівною довідкою від 19 травня 2023 року № Мк 0523024 право власності на об`єкт нерухомого майна домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) [ADDRESS] зареєстровано на підставі зазначеного свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав, а саме: пошуку інформації в Реєстрі прав власності, який функціонував до 2013 року, всупереч того, що документ, який посвідчує право власності виданий на квартиру, право власності зареєстровано на житловий будинок (домоволодіння). Разом з тим, позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками цього домоволодіння, але не є спадкоємцями за законом до майна [PERSON] , а тому їм необхідно визначити розміри часток померлої та інших співвласників у спільному майні й перерозподілити їх між співвласниками. Так, суд встановив, що співвласниками домоволодіння розташованого за адресою: [ADDRESS] були п`ять осіб, відповідно розмір частки кожного співвласника складав 1/5 частину, а тому до складу спадщини померлої [PERSON] увійшло право власності на 1/5 частину зазначеного домоволодіння. Розміри часток позивачів [PERSON] та [PERSON] залишаються незмінними і складають по 1/5 частині за кожним. Однак, позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] й кожен з них став власником 3/10 частини домоволодіння (1/5 частина набута згідно із Свідоцтвом про власності на нерухоме майно від 18 серпня 2003 року та 1/10 частка підлягає набуттю в порядку спадкування). Однак під час пожежі у березні 2022 року правовстановлюючі документи на домоволодіння: Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 серпня 2003 року та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 листопада 2003 року № 02132259, знищені, що підтверджується довідкою Макарівської селищної ради від 13 листопад 2024 року № 346 (лист Бучанської РДА Київської області від 17 листопад 2023 року № 90-503/01.4-07; копія Акта про пожежу від 07 травня 2022 року). Отримання дублікату правовстановлюючих документів є неможливим. Відповідно до статей 12161218 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 Цивільного кодексу України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 3.4 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753-0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із статтею 368 Цивільного кодексу України спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Приписами статті 357 Цивільного кодексу України встановлено, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до частини другої статті 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (пункт 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Статтею 392 Цивільного кодекс України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, що [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] [INFO] , однак через розбіжності в документах на домоволодіння, у встановленому законом порядку позбавлені можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно та через втрату правовстановлюючих документів позивачами [PERSON] та [PERSON] , які є співвласниками домоволодіння, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved