Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача \~ \~ \~ \~ До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 27 грудня 2024 року надійшла позовна заява Університету митної справи та фінансів до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг та штрафних санкцій, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання освітніх послуг у розмірі 26\~800,00 грн., пеню в розмірі 8\~463,93 грн., 3% річних в розмірі 891,14 грн., інфляційні втрати в розмірі 3071,49 грн., а всього 39\~226,59 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що Наказом Університету митної справи та фінансів від 07 вересня 2022 № 622кс [PERSON] було зараховано із 12 вересня 2022 року за спеціальністю 075 студентом 1 курсу денної форми «Маркетинг» на навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. У день видання наказу про зарахування студента між університетом та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів для підготовки фахівців № 1830. За цим договором відповідач брав на себе обов`язки замовника під час надання освітньої послуги студентові. Протягом періоду із вересня 2022 року по грудень 2024 року студентові надавалася освітня послуга. Наказом університету від 09 грудня 2024 № 985кс студента було відраховано з університету через невиконання студентом індивідуального навчального плану. Указаний наказ ані студентом, ані відповідачем не оскаржувався. Заборгованість за Договором від 03 жовтня 2022 зберігається на даний час, що зумовлює звернення університету до суду. Згідно з пунктом 1 Розділу III Договору від 03 жовтня 2022 вартість освітньої послуги за весь строк навчання становила 92\~000 грн. (23\~000 грн. на навчальний рік). Наказом Університету від 19 квітня 2023 № 51 «Про підвищення розміру плати за навчання студентів Університету митної справи та фінансів набору 2020, 2021 та 2022 років за контрактною формою навчання» вартість освітніх послуг з 01 вересня 2023 року встановлювалася у розмірі 26 800,00 грн. за навчальний рік, а загальна вартість платної освітньої послуги за період навчання, що залишився становив 80 400,00 грн.: 2023 - 2024 навчальний рік 26 800,00 гривень; 2024 - 2025 навчальний рік 26 800,00 гривень; 2025 - 2026 навчальний рік 26 800,00 гривень. Підпунктом 5 пункту 3 розділу 5 Договору від 03 жовтня 2022 встановлено, що цей договір розривається у тому числі у разі відрахування студента. Розірвання договору в цьому випадку носить позапроцесуальний характер та не потребує звернення Університету до суду. Отже, Договір від 03 жовтня 2022 було розірвано 09 грудня 2024 року внаслідок видання наказу Університету № 985кс про відрахування студента. Відрахування студента після завершення ІІ навчального семестру 2023/2024 навчального року не звільняє відповідача від обов`язку оплатити освітню послугу, спожиту студентом протягом указаних навчальних семестрів. Згідно з наказом Університету від 19 квітня 2023 № 51 вартість освітніх послуг для відповідача у 2023/2024 навчальному році становила 26 800,00 грн. Таким чином, вартість одного навчального семестру 2023/2024 навчального року та розмір основної заборгованості відповідача станом на час звернення до суду складає: 26\~800 грн. Загальна сума штрафних санкцій за період із 01 лютого по 25 грудня 2024 року складає: 6517,67 грн. + 722,72 грн. + 2 678,43 грн. = 9918,82 грн Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 грудня 2024 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.24). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.25-26). До суду 30 грудня 2024 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.25-26). Ухвалою судді від 03 січня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Університету митної справи та фінансів до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання освітніх послуг та штрафних санкцій.(а.с.27-28). Від представника позивача 21 травня 2025 року до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей\~174,\~178 ЦПК України\~відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Наказом Університету митної справи та фінансів від 07 вересня 2022 № 622кс [PERSON] було зараховано із 12 вересня 2022 року за спеціальністю 075 студентом 1 курсу денної форми «Маркетинг» на навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. (а.с.12-13). У день видання наказу про зарахування студента між університетом та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг Університетом митної справи та фінансів для підготовки фахівців № 1830. (а.с.14-15). За цим договором відповідач брав на себе обов`язки замовника під час надання освітньої послуги студентові. Протягом періоду із вересня 2022 року по грудень 2024 року студентові надавалася освітня послуга. Наказом університету від 09 грудня 2024 № 985кс студента було відраховано з університету через невиконання студентом індивідуального навчального плану. Указаний наказ ані студентом, ані відповідачем не оскаржувався. (а.с.17) Згідно з пунктом 1 Розділу III Договору від 03 жовтня 2022 вартість освітньої послуги за весь строк навчання становила 92\~000 грн. (23\~000 грн. на навчальний рік). Наказом Університету від 19 квітня 2023 № 51 «Про підвищення розміру плати за навчання студентів Університету митної справи та фінансів набору 2020, 2021 та 2022 років за контрактною формою навчання» вартість освітніх послуг з 01 вересня 2023 року встановлювалася у розмірі 26 800,00 грн. за навчальний рік, а загальна вартість платної освітньої послуги за період навчання, що залишився становив 80 400,00 грн.: 2023 - 2024 навчальний рік 26 800,00 гривень; 2024 - 2025 навчальний рік 26 800,00 гривень; 2025 - 2026 навчальний рік 26 800,00 гривень. (а.с.19-21). Підпунктом 5 пункту 3 розділу 5 Договору від 03 жовтня 2022 встановлено, що цей договір розривається у тому числі у разі відрахування студента. Розірвання договору в цьому випадку носить позапроцесуальний характер та не потребує звернення Університету до суду. Отже, Договір від 03 жовтня 2022 було розірвано 09 грудня 2024 року внаслідок видання наказу Університету № 985кс про відрахування студента. Відрахування студента після завершення ІІ навчального семестру 2023/2024 навчального року не звільняє відповідача від обов`язку оплатити освітню послугу, спожиту студентом протягом указаних навчальних семестрів. Згідно з наказом Університету від 19 квітня 2023 № 51 вартість освітніх послуг для відповідача у 2023/2024 навчальному році становила 26 800,00 грн. Таким чином, вартість одного навчального семестру 2023/2024 навчального року та розмір основної заборгованості відповідача станом на час звернення до суду складає: 26\~800 грн. Загальна сума штрафних санкцій за період із 01 лютого по 25 грудня 2024 року складає: 6517,67 грн. + 722,72 грн. + 2 678,43 грн. = 9918,82 грн. Детальний розрахунок штрафних санкцій надано в позові. (а.с.5-7). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з вимогами ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пунктів 1,4 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею\~\~901 ЦК України, регламентовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 627 ЦК України\~,відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Заборгованість за Договором від 03 жовтня 2021 зберігається на даний час, що зумовлює звернення університету до суду. Відповідно до пункту 2 розділу 1 Договору від 03 жовтня 2021 предметом договору є надання Університетом студентові освітньої послуги у галузі вищої освіти за ступенем бакалавра за денною формою навчання у період із 12 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Відповідач є стороною цього договору замовником освітньої послуги. Підпунктом 1 пункту 2 розділу ІІ Договору визначено, що Університет має право вимагати від відповідача своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановленому цим договором. Пункт 3 розділу ІІ Договору встановлює, що відповідач зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених цим договором. Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становила 92 000 грн. (23 000,00 грн. на навчальний рік). Наказом Університету від 19 квітня 2023 № 51 «Про підвищення розміру плати за навчання студентів Університету митної справи та фінансів набору 2020, 2021 та 2022 років за контрактною формою навчання» вартість освітніх послуг з 01 вересня 2023 року встановлювалася у розмірі 26 800,00 грн. за навчальний рік, а загальна вартість платної освітньої послуги за період навчання, що залишився становив 80 400,00 грн.: 2023 - 2024 навчальний рік 26 800,00 гривень; 2024 - 2025 навчальний рік 26 800,00 гривень; 2025 - 2026 навчальний рік 26 800,00 гривень. (а.с.19-21). Пункт 3 розділу ІІІ Договору визначає, що відповідач вносить плату при укладанні договору безготівково на рахунок Університету одноразово за рік або частинами по семестрах. Здійснення плати за освітню послугу повністю або частково (по семестрах) має відбуватися у такі терміни: за весь рік або за першу половину навчального року до 01 вересня; за другу половину навчального року до 01 лютого. Відрахування студента після завершення ІІ навчального семестру 2023/2024 навчального року не звільняє відповідача від обов`язку оплатити освітню послугу, спожиту студентом протягом указаних навчальних семестрів. Крім того, пункт 1 розділу IV Договору визначає, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором. Пункт 3 розділу IV Договору визначає, що за несвоєчасну оплату освітніх послуг за кожен день прострочення перерахування указаних коштів відповідач сплачує Університету пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. \~\~\~ \~ \~ \~ \~За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь Університету митної справи та фінансів підлягають стягненню витрати по заборгованості за Договором від 03 жовтня 2022 року № 1830 про надання освітніх послуг, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог, які стосуються стягнення штрафних санкцій. Розділом ІV договору визначено відповідальність сторін, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього договору сторони несуть відповідальність згідно із законом та цим договором і за несвоєчасну оплату освітніх послуг за кожен день прострочення перерахування указаних коштів відповідач сплачує Університету пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Стаття 526\~Цивільного кодексу\~України зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзац перший частини першої статті 530\~Цивільного кодексу\~України вказує, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 625\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується з розрахунком позивача штрафних санкцій. Враховуючи вищевикладене, відповідно до взятих на себе відповідачем зобов`язань за договором, суд дійшов висновку про порушення останньою умов договору, у зв`язку з чим, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості, відтак позов є таким, що підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як роз`яснено в п.27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved