Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, зазначаючи, що 25 листопада 2021 року вона надала в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 421 000,00 грн., про що було складено письмову розписку, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти до 25 листопада 2022 року, а також сплатити відсотки у розмірі 15 % річних у випадку прострочення зобов`язання за увесь період такого прострочення. Вказана розписка була власноручно складена та підписана відповідачем, який в зазначений строк свого зобов`язання по поверненню грошових коштів не виконав та відмовляється добровільно повертати взяті в борг кошти. Зважаючи на умови боргової розписки, у випадку неповернення позичених коштів до 25 листопада 2022 року, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти у сумі 421 000,00 грн. та відсотки - 15 % річних за весь період прострочки. Станом на 04 липня 2024 року загальна кількість днів прострочення повернення грошових коштів з 26 листопада 2022 року по 04 липня 2024 року (включно) становить - 587 календарних днів, а отже, 15 % річних за вказаний період складає 101 471,11 грн. З огляду на те, що відповідач свої зобов`язання за договором позики своєчасно не виконав, грошові кошти в обумовлений строк не повернув, тому наполягає на стягненні з відповідача на її кописть боргу з урахуванням 15 % річних, у відповідності до положень ст. 625, 1048 ЦК України, а також судових витрат по справі. В судовому засіданні, 19 травня 2025 року представниця позивачки, адвокат Гладка О.В. (що здійснює представництво відповідно до Ордеру серії ВК № 1139069, що був виданий 07 серпня 2024 року на підставі Договору про надання правничої допомоги № б/н від 07 серпня 2024 року) повністю підтримала позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Вважає поведінку відповідача недобросовісною, оскільки такий, користуючись довірливими та дружніми відносинами з її довірителькою, набув грошові кошти, які в установлений строк не повернув. Надалі відповідач всіляко ухиляється від своїх зобов`язань перед позивачкою, заявив про проведення експертизи, однак ухилився від участі у її проведенні, тим самим, жодним чином не спростував факт укладення спірного договору, шляхом підписання боргової розписки. Зважаючи на зазначене, наполягає на стягненні заборгованості та 15% річних за період прострочення повернення грошових коштів (що передбачено домовленістю), які є свого роду мірою відповідальності за невиконане зобов`язання, однак не відноситься до\~штрафних санкцій, таких як 3% річних та інфляційних витрат. Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, 23 вересня 2024 року до суду надіслав відзив на позов, в якому позовних вимог не визнав, вважаючи такі необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Факт отримання коштів від позивача за борговою розпискою заперечив, вказуючи на відсутність доказів на підтвердження факту передачі йому позикових коштів. Крім того, заперечив факт підписання ним боргової розписки, заявляючи про підробку його підпису, у зв`язку із чим клопотав на необхідності проведення почеркознавчої експертизи. Крім того, наголосив також про безпідставність нарахованих процентів, посилаючись на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких не можуть бути нараховані відсотки за прострочення грошового зобов`язання в період починаючи з 24 лютого 2024 року. В подальшому, в судові засідання не з`являвся, на виконання ухвали суду від 25 вересня 2024 року до суду не прибув (хоча про таку необхідність був повідомлений належно в телефонному режимі, а також поштою) та станом на 15 січня 2025 року не здійснив оплату вартості за виконання судової почеркознавчої експертизи, яка була ним же ініційована. У зв`язку із чим проведення такої експертизи виявилось не можливим та справа повернулась до суду. 17 березня 2025 року до суду було подано клопотання, за підписами\~ [PERSON] та [PERSON] про відкладення розгляду справи та надання можливості ознайомлення з матеріалами справи, з правом отримання письмових копій, засвідчених належним чином. У поданому клопотанні покликались на укладення з [PERSON] усного договору про надання правничої допомоги. Цього ж дня ухвалою суду [PERSON] , [PERSON] було відмовлено\~у допуску до участі у справі, як представникам за довіреністю [PERSON] та роз`яснено відповідачу, що згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України він має право брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника. Тому, має право\~укласти угоду на представництво інтересів в даному цивільному процесі з будь-яким професійним адвокатом, в тому числі на звернення\~в установленому законом порядку до відповідного відділу надання безоплатної правничої допомоги щодо наданння йому такої допомоги в безоплатному порядку. Після чого, судовий розгляд було двічі відкладено (на 14 квітня та 19 травня 2025 року), проте [PERSON] чи його представник, знову ж таки до суду не з`явились та жодних заяв чи клопотань не надходило. Зважаючи на зазначені обставини, враховуючи позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.\~1047\~ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 25 листопада 2021 року, [PERSON] , [INFO] , власноручно, без будь-якого примусу (так зазначено у розписці) написав розписку про отримання у борг від [PERSON] , [INFO] , кошти в сумі 421\~000,00 грн. (чотириста двадцять одну тисячу гривень 00 коп.), які зобов`язався повернути до 25 листопада 2022 року без відсотків. У випадку прострочення, зобов`язався повернути вказану суму із відсотками в кількості 15 % річних за увесь період прострочення. Наслідки ст. 1046, 1047 ЦК України йому зрозумілі. Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст.\~1047\~ЦК України. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України). З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця згідно зі статтею 1051 ЦК України, позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання, чи навпаки, непередання грошових коштів або речей доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. Відповідач, в поданому до суду відзиві не визнав позовних вимог, заперечуючи факт отримання мим коштів від позивачки та підписання ним боргової розписки, заявляючи про підробку його підпису, у зв`язку із чим наполягав на необхідності проведення почеркознавчої експертизи. Подане клопотання суд задоволив та 25 вересня 2024 року постановив ухвалу про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої було поставлено питання: чи дійсно [PERSON] виконано підпис на борговій розписці від 25 листопада 2021 року. На час проведення експертизи провадження у справі вирішено зупинити. Оскільки [PERSON] в зазначене підготовче судове засідання не прибув, цією ж ухвалою, його було зобов`язано з`явитись до суду для надання\~оригіналів документів з його підписами та відібрання експериментальних зразків підписів в положенні сидячи та стоячи правою та лівою рукою. Проте, на виконання ухвали, до суду не прибув (хоча про таку необхідність був повідомлений належно в телефонному режимі секретарем судових засідань (телефонограма від 25 вересня 2024 року міститься в матеріалах справи (а.п. 34), а також поштою (про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення (а.п.33). Згодом ухвалу разом з матеріалами цивільної справи було направлено до Рівненського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.п. 35), при цьому, відповідач на виконання вимог ухвали, жодних оригіналів документів з його підписами не надав, відповідно, також не вдалося відібрати експериментальні зразки підписів в положенні сидячи та стоячи правою та лівою рукою. 27 листопада 2024 року судом також було скеровано на адресу [PERSON] . Клопотання судового експерта від 08 листопада 2024 року про надання додаткових матеріалів необхідних для складання висновку експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи у справі, а також Рахунок-фактуру для проведення оплати судової почеркознавчої експертизи, які [PERSON] отримав, відповідно до Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.п. 43). Станом на 15 січня 2025 року відповідач оплату вартості за виконання судової почеркознавчої експертизи не здійснив, тому, проведення експертизи виявилось не можливим, відповідно до Повідомлення про неможливість проведення судової експертизи № СЕ-19/118-24/13213-ПЧ від 15 січня 2025 року. Таку поведінку Відповідача суд розцінює як спосіб затягування строків розгляду справи та ухилення від виконання своїх зобов`язань. Таким чином, посилання відповідача на недійсність боргової рописки та підробку його підпису - є необґрунтованими та недоведеними. На підтвердження таких тверджень не надано, жодних належних та допустимих доказів, в тому числі висновку експерта про справжність підпису на борговій розписці від 25 листопада 2021 року (або спростування такого). Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконала та передала [PERSON] грошові кошти у розмірі\~421\~000,00 грн., про що останній засвідчує у своїй розписці. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] зобов`язався повернути позивачці [PERSON] позику в сумі\~421\~000,00 грн.\~до 25 листопада\~2024\~року без сплати відсотків. Однак, у випадку порушення взятого на себе зобов`язання та неповернення суми боргу у встановлений строк, повинен був сплатити 15 % річних за увесь період прострочки. Статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку сторонами встановлено інший розмір процентів (15% річних від простроченої суми). Як зазначає позивачка, у встановлений строк позику повернуто не було, тому за період прострочення позивачка нарахувала відсотки - 15 % річних, з 26 листопада 2022 року по 04 липня 2024 року (день подачі до суду позову) - 587 днів, що становить 101\~471,11 грн. Водночас, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого\~2022\~року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до правової позиції ВС, що міститься у постанові від 31.01.2024\~року у справі № 183/7850/22, касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого\~2022\~року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, у зв`язку з введенням в дію в Україні воєнного стану, з 24.02.2022 року\~неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами та ст. 625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних), за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за договором позики, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, нарахування 15 % річних, які позивачка нарахувала починаючи з 26 листопада 2022 року, є безпідставним. Отже, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути заборгованість за розпискою від 25 листопада 2021 року у загальному розмірі 421\~000,00 грн. (основна сума боргу). Крім того, згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 4\~210,00 грн. пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed