Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

В лютому 2025 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Болюбаш І.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на її користь, визначений рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.09.2017 у цивільній справі №\~488/1816/17 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 1\~500,0 грн. на частку від заробітку (доходу) в розмірі частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття, з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.09.2017 з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. З часу призначення аліментів відповідач вказане рішення виконував, з лютого 2022 року по січень 2025 року за власним бажанням перераховував аліменти на утримання сина в розмірі 2\~000,00 грн. щомісячно. Проте [PERSON] вважає, що станом на день звернення до суду з даним позовом розмір аліментів 1\~500,00 грн. на місяць на утримання дитини є недостатнім, оскільки з часу постановлення рішення витрати на утримання сина значно зросли. Позивач офіційно працює та отримує заробітну плату в розмірі 8\~000,00 грн. щомісячно, чого недостатньо для повноцінного утримання дитини. Матеріальний стан відповідача змінився, він офіційно працевлаштований у ПАТ\~«Індустріальні та дистрибуцій ні системи», має стабільний дохід, інших дітей окрім сина [PERSON] не має. Між тим, [PERSON] має діагноз правобічний скаліоз І ступеня, в зв`язку з чим позивач одноосібно не витрати на його лікування та реабілітацію. Крім того, син сторін додатково займається з вчителями з української мови та математики, витрати на оплату навчання несе [PERSON] . Також [PERSON] займається на курсах англійської мови, навчання платне. Для організації навчального процесу дитини позивач самостійно забезпечує його технічними засобами. Окрім цього, позивач несе значні витрати на придбання збалансованого харчування для дитини-підлітка, оплату комунальних послуг, тощо. Через перелічені обставини вважає доцільним та обґрунтованим зміну способу стягнення аліментів. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання у справі. 25.03.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він позовні вимоги визнає частково. А саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 5\~000,00 грн. щомісячно, проти зміну способу стягнення аліментів заперечує. Зазначає про те, що твердження позивача про погіршення її матеріального стану жодним доказом не підтверджено. У своєму позові [PERSON] зазначила в якості переліку своїх витрат витрати на дитину видатки, які не входять до складу аліментів а є додатковими витратами у відповідності до положень Сімейного кодексу України. Надані нею квитанції мають призначення платежу «переказ особистих коштів», що не підтверджує того, що вони є витратами на утримання дитини. Окремо відповідач зауважував на тому, що заборгованості зі сплати аліментів він не має. 26.03.2025 від представника позивача [PERSON] адвоката Болюбаш І.О. надійшла відповідь на відзив, згідно якого позивач повністю заперечує проти доводів відповідача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що відповідно до положень діючого законодавства їй надано право на звернення до суду із позовом саме про зміну способу стягнення аліментів, тому твердження відповідача про достатність розміру аліментів в твердій грошовій сумі 5\~000,00 грн. не заслуговують на увагу. 07.04.2025 на адресу суду від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких він посилається на те, що завжди піклувався та турбувався про свого сина, ніколи не нехтував своїми батьківськими обов`язками, натомість позивач чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, що підтверджується Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 525 від 23.06.2017 про визначення способу його участі у спілкуванні з дитиною. Зазначає, що сплачуваний ним на теперішній час розмір аліментів перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та наполягає на стягненні з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ухвали суду від 07.04.2025 відповідач [PERSON] приймає участь у розгляд справи в режимі відео конференції, проведення якої доручено Броварському міськрайонному суду Київської області. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.04.2025 витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області відомості про отримані [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , доходи за період з 01.01.2024 по 01.04.2025. Витребувані відомості надійшли на адресу суду 12.05.2025. Представник позивача [PERSON] адвокат Болюбаш І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , які приймають участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнали частково не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5\~000,00 грн. щомісячно, проте просили суд відмовити в задоволенні позову в частині вимог про зміну способу стягнення аліментів. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.12.2011. Згідно рішення Корабельного районного суду м.\~Миколаєва від 14.09.2017 по справі №\~488/1815/17 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12). Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). У відповідності до рішення Корабельного районного суду м.\~Миколаєва 18.09.2017 по справі № 488/1816/17, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2017 і до повноліття дитини (а.с. 13-14). Згідно постанови державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 05.10.2017 відкрито виконавче провадження № 54835667 з примусового виконання виконавчого листа № 488/1816/17, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.\~18). У відповідності до розрахунку Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.\~Одеса) станом на 01.02.2025 заборгованість по аліментам у [PERSON] відсутня (а.с.\~15-17). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що її стан з часу стягнення аліментів на утримання сина погіршився, оскільки вона отриму заробітну плату в сумі 8\~000,00 грн. щомісячно, натомість витрати на утримання дитини-підлітка зросли. Крім того вказувала, що несе додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , а саме на оплату уроків з української та англійської мови, математики. Також зазначала про те, що неповнолітній [PERSON] за станом свого здоров`я потребує витрат на власне лікування та реабілітацію. Відповідно до довідок форми ОК-5, ОК-7, а також довідки ФГ «Сербулови», [PERSON] працює у вказаному фермерському господарстві на посаді агронома, її заробітна плата за період з червня 2024 року по грудень 2024 року становить 8\~000,00 грн. щомісячно (а.с. 19-23). Згідно консультативного висновку від 31.01.2025 [PERSON] , 2014 р.н., пройшов консультацію невролога у Центрі доктора Бубновського (ТОВ «Центр хребетно-суглобової реабілітації») 4 січня 2025 року, встановлено діагноз: правобічний скаліоз І ступеня; плоскостопість. На підставі діагнозу проходив реабілітаційне лікування в центрі (а.с. 26). Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 29.01.2025 [PERSON] ТОВ «Центр хребетно-суглобової реабілітації» було надано наступні послуги: консультація лікаря 400,00 грн., курс реабілітації № 12 3\~500,00 грн., два курсу масажу № 21 11\~600,00 грн. (а.с. 27). Оплату вказаних послуг підтверджено копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи (а.с. 28-29). Також до матеріалів справи позивачем долучено квитанції про оплату грошових коштів, які не містять відомостей про отримувача та в яких зазначено призначення платежу «переказ особистих коштів» (а.с. 30-32). У відповідності до угоди від 31.08.2024, укладеної мі курсами іноземних мов «Магістр» в особі ПП [PERSON] та [PERSON] , яка є законним представником дитини [PERSON] , [PERSON] навчається на курсах іноземних мов з 01.09.2024; батьки вносять плату за навчання дитини (а.с. 34-35, 36). На підтвердження оплатив казаних послуг позивачем до матеріалів справи долучено копії квитанцій, які не містять найменування отримувача (окрім одної) (а.с. 37-43). Також в обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що придбала для дистанційного навчання сина [PERSON] планшетний ПК Samsung, вартість якого 11\~999,90 грн. (а.с. 44, 46). Згідно відповіді Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області від 06.05.2025, отриманої на запит суду, дохід [PERSON] за період, зокрема, з жовтня 2024 року по березень 2025 року становить: жовтень 2024 року 67\~841,42 грн., листопад 2024 року 61\~204,47 грн., грудень 2024 року 69\~477,22 грн., січень 2025 року 87\~681,27 грн., лютий 2025 року 539,29 грн., 76\~837,08 грн., березень 2025 року 87\~747,70 грн., 2\~760,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з часу стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] сума аліментів на утримання дитини в розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно суперечить інтересам дитини, цієї суми недостатньо для утримання сина, забезпечення його потреб. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже як позивач, так і відповідач зобов`язані утримувати своїх дітей. Частина 2 статті 51 Конституції України визначає обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Цей же обов`язок закріплено в статті 180 СК України, за якою на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 частини 3 статті 181 СК України). За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема статті 182, 183, 184 СК України, саме про таке застосування цих норм сімейного права визначається у постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази суд виходить з інтересів та потреб дитини, враховує, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і неповнолітньої дитини, отримує заробітну плату, інших утриманців не має. Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування. Суд визнає, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну способу їх стягнення та, відповідно, збільшення їх розміру. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що він згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000,00 грн. щомісячно, оскільки право визначення способу стягнення аліментів відноситься до визначених діючим законодавством прав стягувача. Разом з тим, суд не враховує посилання позивача на те, що вона несе додаткові витрати на утримання сина, пов`язані з його навчанням та лікуванням, оскільки порядок стягнення таких витрат передбачений ст. 185 Сімейного кодексу України. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved