Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, за якою просить встановити факт про те, що вона є онукою [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування заяви зазначає про те, що залишилась єдиною спадкоємицею після смерті свого діда [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Після смерті діда у спадщину вступила та фактично прийняла лише вона, оскільки інші спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини. На випадок смерті дід не залишив заповіту, тому спадкування відбувається за законом. За заявою представника заявника Коростишівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу до майна померлого №153/2024 від 06.12.2024р. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай), що перебуває на землях колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» на території с. Вільня Коростишівського району Житомирської області. Заявниця зазначає, що оскільки на момент відкриття спадщини діяли норми Цивільного кодексу Української РСР, то у відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вона прийняла спадщину шляхом фактичного володіння сертифікатом на земельну частку (пай). Оскільки інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом заявниця звернулась через свого представника до нотаріуса з відповідною заявою, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неможливістю встановити родинні стосунки між заявницею та дідом. При цьому заявниця зазначає, що родинні стосунки з померлим дідом [PERSON] прослідковуються по лінії матері. Померлий дід [PERSON] був батьком матері заявниці - [PERSON] . Після звернення до державного архіву Житомирської області заявниця отримала лист від 07.08.2024р. №Б-3993/04, за змістом якого у книгах реєстрації актових записів про народження по с. Вільня Брусилівського району за 1935 рік, що надійшла на зберігання до Державного архіву Житомирської області частково, запису про народження [PERSON] не виявлено. Таким чином, як зазначає заявниця, документально підтвердити свій родинний зв`язок з померлим дідом [PERSON] вона не може у зв`язку з відсутністю документальних доказів. При цьому, заявниця вказує, що факт родинних стосунків між нею та померлим дідом підтверджується актом депутата Коростишівської міської ради від 21.01.2025р. №328. Заявниця наголошує, що за таких обставин вона позбавлена можливості оформити спадкові права на майно, що залишилось після смерті діда [PERSON] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01.04.2025р. справу призначено до розгляду на 28.05.2025р. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . 06.12.2024р. Коростишівською державною нотаріальної конторою Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнято постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за якою відмовленою [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» села Вільня Коростишівського району Житомирської області, яка належала померлому [PERSON] , у зв`язку з неподанням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Державним нотаріусом згідно вказаної постанови було встановлено, що 06.12.2024р. [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] , звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належно померлому, на підставі якої було заведено спадкову справу №153/2024 до майна померлого. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79436171 від 06.12.2024р. заповітів, складених [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Оскільки [PERSON] має на руках оригінал Сертифікату на земельну частку (пай) серії ЖТ №0036056, виданого 11.02.1997р. Коростишівською райдержадміністрацією померлому [INFO] [PERSON] , вона вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] на підтвердження своїх родинних стосунків доказів не надала. З її слів, померлий [PERSON] був їй дідом по материній лінії, проте надати всі необхідні підтверджуючі документи, в тому числі свідоцтво про народження матері, вона не може, у зв`язку з відсутністю даних у Державному архіві. У матеріалах даної справи наявне Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , за яким батьками [PERSON] (за Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ») є [PERSON] та [PERSON] . У листі Державного архіву Житомирської області від 07.08.2024р. №Б-3993/04 зазначено, що у книгах реєстрації актових записів про народження по с. Вільня Брусилівського району за 1935 рік, що надійшли на зберігання до Державного архіву Житомирської області частково, запису про народження [PERSON] не виявлено. Депутатом Коростишівської міської ради 8 скликання [PERSON] у присутності сусідів [PERSON] , що проживає по [ADDRESS] , та [PERSON] , що проживає по [ADDRESS] , за зверненням гр. [PERSON] складено Акт №328 від 21.01.2025р. та зі слів сусідів встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлої [INFO] [PERSON] , уродженки с. Вільня Коростишівського району, Житомирської області, та є онукою померлого [INFO] [PERSON] (зі слів сусідів батька [PERSON] ). У абзаці 2 пункту 2, пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження (лист Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Отже, враховуючи встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що померлий [PERSON] , [INFO] , є дідом [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного та

Outcome: approved