Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

04 квітня 2025 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення на її користь 35103 грн, що становить половину додаткових витрат на дитину, які вона понесла по оплаті за навчання в Національному університеті «Чернігівська політехніка» за перший курс навчання, [PERSON] , [INFO] , та на придбання ноутбуку «Appеl Nev MacBook», для розвитку здібностей дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] .За рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області у цивільній справі №748/256/22 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та перебуває на утриманні останньої. На даний час донька навчається в Національному університеті «Чернігівська політехніка» за першому курсі на денній формі навчання. У звязку з тим, що навчання є платним позивач понесла додаткові разові витрати по оплаті за навчання, зокрема за 1 семестр -15355 грн та 2 семестр 15355 грн , що в цілому складає суму 30710 грн. а також були понесені додаткові витрати для розвитку здібностей доньки в процесі навчання на придбання ноутбуку «Appеl Nev MacBook» в сумі 39496 грн Відповідач не приймав участі у додаткових витратах на дитину, тому половину вказаних витрат, зокрема по сплаті на навчання в сумі 15355 грн та половину суми по придбанню ноутбуку «Appеl Nev MacBook» в сумі 19748 грн, позивач просить стягнути з відповідача, що стало підставою для звернення до суду. Чернігівський районний суд Чернігівської області своєю ухвалою від 09 квітня 2025 року відкрив спрощене провадження по справі та призначив її до розгляду на 22 травня 2025 року Відповідач ухвалу суду отримав 16.04.2025 року, відзиву на позов не подав . Позивач про дату час та місцем розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с 23), в судове засідання не з`явилася. Разом з тим в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити ( а.с 5) Відповідач, будучи повідомленим належним чином, в судове засідання не з`явився ( а.с 24) Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого є дитина [PERSON] , [INFO] ., що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] (а.с. 9) [PERSON] , [INFO] досягла повноліття. З досягненням повноліття [PERSON] втратила правовий статус дитини. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року у цивільній справі №748/256/22 шлюб між сторонами було розірвано. Рішення вступило в законну силу 23.06.2022 року ( а.с 10) З дослідженої в судовому засіданні довідки виданої виконавчим комітетом Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за № 02-22/114 від 06.03.2025 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом зі своєї донькою [PERSON] 2007 року народження ( а.с 8) З довідки з Національного університету «Чернігівська політехніка» за № 2778 від 06.03.2025 року , слідує, що [PERSON] навчається на першому курсі в навчально-науковому інституті бізнесу, економіки та адміністрування Національного університету «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання за договором з 01.09.2024 року . Закінчення навчання 30.06.2028 рік ( а.с 11) Відповідно до укладеного договору про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою від 12 серпня 2024 року за №1524 , який укладено між Національним університетом «Чернігівська політехніка» в особі ректора Новомлинця О.О. та позивачем [PERSON] для [PERSON] 11.04.2007 року загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 122840 грн . Плата вноситься щосеместрово не пізніше дня початку кожного навчального семестру ( а.с 12) З платіжної інструкції № 4241286849096328 наданої позивачем вбачається, що 28.08.2024 року на рахунок Національного університету «Чернігівська політехніка» була внесена сума коштів 15355,00 грн. Призначення платежу - оплата за навчання [PERSON] , 11.04.2007 року, 1 курс , група ФК-241. Платник - [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) ( а.с 13) З квитанції АТ «Райффазен Банк» № 313732195 від 05.02.2025 року вбачається внесення на рахунок Національного університету «Чернігівська політехніка» суми коштів 15355,00 грн. Призначення платежу - оплата за навчання [PERSON] , 11.04.2007 року, 1 курс , група ФК-241. Платник - [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) ( а.с 14) З наданого фіскального чеку ТОВ «Комфі Трейд» вбачається безготівкова оплата 13.03.2025 року з карти [NUMBER] в сумі 39496,00 грн на придбання ноутбуку «Appеl Nev MacBook» ( а.с 15) В цій справі позивача просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання їх доньки. Участь батьків у додаткових витратах на дитину регламентована статтею 185 СК України, відповідно до якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що додаткові витрати на дитину не є аліментами (коштами на утримання дитини). Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). В постанові Верховного Суду від 14.01.2019 р. (справа №751/4312/16-ц) зазначено, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Позивач просить стягнути з відповідача половину витрат понесених нею на оплату за навчання дитини . З урахуванням заявлених вимог суд має встановити чи викликанні такі витрати особливими обставинами які охоплюються ст. 185 СК України. Відповідно до приписів ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права , викладені у постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц (провадження № 61-16115св19) вказано, що суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, оскільки навчання дитини у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно зі статтею 185 СК України. Також донька сторін досягла повноліття, тому немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 185 СК України. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 521/16268/18 від 01 квітня 2020 року відповідно до якого навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. З урахуванням чого вимога щодо стягнення витрат на навчання задоволенню не підлягає. Щодо стягнення половини витрат на придбання ноутбуку суд зазначає, що позивачем не доведено того факту, що навчання в Національному університеті «Чернігівська політехніка» відбувається за електронними підручниками, а відповідно не доведено і того, що дитина не може навчатися, не маючи комп`ютера. Наданий фіскальний чек підтверджує лише витрати позивача на придбання ноутбуку «Appеl Nev MacBook», однак він не може вважатися належним доказом на доведення обставин , які свідчать про те, що витрати придбання ноутбуку є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами Аналогічна позиція викладена у постанові КЦС ВС від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 відповідно до якого суд дійшов до висновку, що придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не відноситься до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed