Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позовних вказує на те, що 10 вересня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна", укладено електронний договір № 4754623 про надання споживчого кредиту в розмірі 10000,00 грн, строком на 27 днів (дата повернення кредиту 07.10.2021), однак строк кредиту міг бути продовжений у порядку та на умовах визначених розділом 4 договору. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору знижена процентна ставка становить 1.615 % на день та застосовується: в межах строку кредиту, у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, у межах нового строку, якщо відбулась автопролонгація. 07.10.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 4360,50 грн. у зв`язку із чим у відповідності до п. 1.4 та п.4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 27 днів (до 03.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 09.11.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6270,00 грн. у зв`язку із чим у відповідності до п. 1.4 та п.4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 27 днів (до 06.12.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 06.12.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку із чим та відповідно до п.4.3 Кредитного договору він був автопролонгований, а строк дії кредиту був продовжений на 90 календарних днів. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснювала. Беручи до уваги, невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 18 квітня 2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права вимоги за кредитним договором, ТОВ "Авентус Україна" повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, що була зазначена відповідачем під час укладення договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем складає 30330,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - тіло кредиту, 20330,00 грн. - нараховані проценти. Оскільки, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4754623 від 11.09.2021 в розмірі 30340 грн., а також, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 162). Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року змінено назву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а.с. 172). Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія» «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - Столітній М.М. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 169). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала що вона уклала електронний кредитний договір та утримала кредити у розмірі 10000,00 грн., однак вказувала, що її матеріальне становище не дає їй можливості сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Також вказувала, що вона не згодна з сумою витрат на правничу допомогу в розмірі 10000, 00 грн., які просить стягнути відповідача оскільки вказані витрати не передбачені кредитним договором який вона укладала. Крім того, 11.03.2025 року відповідач надала клопотання про застосування строків позовної давності. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши думку відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем, з використанням електронного підпису, укладено договір про надання споживчого кредиту № 4754623, згідно умов якого укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, у порядку, передбаченому\~ЗУ "Про електронну комерцію", у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства (а.с. 23-28). На умовах, установлених Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (пункт 1.2 договору про надання споживчого кредиту). Сума кредиту (загальний розмір) за договором становить 10000,00 грн. Строк кредиту 27 днів, що може бути продовженим на умовах договору. Тип процентної ставки фіксована (пункт 1.3, 1.4, 1.5). Згідно п.1.5.1 договору про надання споживчого кредиту, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 кредитного договору. Знижена процентна ставка 1,615% в день. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (пункт 2.1 договору). Крім того, 10.09.2021 відповідач електронним підписом підписала паспорт споживчого кредиту, у якому вона підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с.15-19). З листа ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" від 04.05.2023 видно, що на картку № [NUMBER] 10.09.2021 о 22:52 год. успішно зараховано кошти в розмірі 10000,00 грн. (а.с.67-70), про що в судовому засіданні не заперечувала відповідач. Як вказував в позові представник позивача, що також підтверджується карткою обліку договору(розрахунку заборгованості) (а.с. 30-44) та не заперечувала в судовому засіданні відповідач, 07.10.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 4360,50 грн. у зв`язку із чим у відповідності до п. 1.4 та п.4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 27 днів (до 03.11.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 09.11.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6270,00 грн. у зв`язку із чим у відповідності до п. 1.4 та п.4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 27 днів (до 06.12.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 18 квітня 2023 року між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та ТОВ "Авентус Україна" укладено договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 77-89). Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (пункт 1.1-1.2 договору факторингу). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30330,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20330,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.45). Крім того, ТОВ "ФК Фінтранс Україна" на електронну пошту відповідача було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за договором, однак останньою заборгованість так і не була погашена (а.с. 22). Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 162). За нормою\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як видно з матеріалів справи, відповідач користувалася кредитними коштами, разом з тим, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку із чим, станом на дату звернення до суду (29.02.2024) має заборгованість перед ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» (правонаступником якого є ТОВ «ФК « ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»), який відповідно до договору факторингу набув право вимоги за кредитним договором у загальному розмірі 30330,00 грн., яка складається з: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20330,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 30-44), що не оспорено відповідачем яка в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності зі ст. 267 ЦК України, особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як видно з матеріалів прави та неоспорено відповідачем, кредитний договір укладений 10.09.2021 строком на 27 днів (до 07.10.2021), з можливістю продовження у порядку та на умовах визначених в договорі, 07.10.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 4360,50 грн. у зв`язку із чим строку кредиту продовжено, ще на 27 днів (до 03.11.2021). 09.11.2021 відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6270,00 грн. у зв`язку із чим строку кредиту продовжено, ще на 27 днів (до 06.12.2021). Таким чином останній платіж відповідач здійснила 09.11.2021, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с. 30-44), таким чином строк позовної давності скінчився 10.11.2024, а позивач звернувся до суду 29.02.2024, тобто в межах строку позовної давності. Крім того, відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України», під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, в тому числі визначені\~статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Так, з 12.03.2020 на території України, на підставі постанови КМ України № 211 від 11.03.2020, встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який відмінено лише з 24:00 год 30.06.2023, на підставі постанови КМ України № 651 від 27.06.2023. Крім цього, 24.02.2022 в Україні оголошено воєнний стан у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією рф проти України, що неодноразово безперервно продовжувався, зокрема Указом Президента України № 740/2024 від 28.10.2024 продовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб. Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З огляду на зазначене суд приходить до висновку про те, що клопотання відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. Таким чином, аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що допущені відповідачем порушення умов за кредитним договором, є істотними, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 4754623 від 10.09.2021 року в розмірі 30330,00 грн. Крім того відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с.14). Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000,00 грн. Судом встановлено, що 10 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КРЕДИТ» (а.с. 161) та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 (а.с. 90-92). Також в матеріалах справи міститься рахунок на оплату замовлення №2334/22/02 від 22 лютого 2024 року, в якому зазначені надані адвокатом Столітнім М.М. позивачу види правової допомоги (а.с. 47); платіжна інструкція № 3579 від 23 лютого 2024 року про сплату позивачем на користь адвоката грошових коштів у сумі 10 000 грн за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви [PERSON] (а.с. 21); копія ордеру на надання правничої допомоги (а.с. 163); копія свідоцтва адвоката (а.с. 55). За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як видно з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача подано договір № 10/07-2023 про надання правничої допомоги від 10.07.2023; рахунок на оплату замовлення №2334/22/02 від 22 лютого 2024 року, в якому зазначені надані адвокатом види правової допомоги; платіжна інструкція № 3579 від 23 лютого 2024 року. Відповідач в судовому засіданні заперечуючи проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу, вказувала, що вказані витрати не передбачені договором про споживчий кредит який вона укладала з ТОВ «Авентиус Україна», однак, відповідно до ст. 133 ЦПК України, витрати на надання правничої допомоги є витратами пов`язаними з розглядом справа, а тому не можуть бути передбачені кредитним договором при його укладені. Таким чином, суд беручи до уваги, положення ст. 137 ЦПК України, є спів мірними з заявленими вимогами, доведеними позивачем, а тому вважає, що вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. за договором про надання правничої\~ допомоги, підлягають задоволенню .

Outcome: approved