Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи з ТОВ «Авентус Україна» електронного договору №6435277 від 06.03.2023 [PERSON] надано кредит у розмірі 10000 грн із строком кредитування на 351 день до 20.02.2024 з процентною ставкою 1,99% в день. 27.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінантраст Капітал», укладено договір факторингу №27.11/23-Ф з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 44377 грн, та складається з: 10000 грн - тіла кредиту, 17263 грн - нарахованих процентів за користування грошовими коштами, 17114 грн - процентів донарахованих в межах строку дії договору, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу 24.03.2025 направлялись позовні матеріали, що підтверджується супровідним листом. Проте кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». За відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без повідомлення (виклику) учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 06.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір №6435277 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредит на споживчі потреби у розмірі 10000 грн із строком кредитування на 351 день до 20.02.2024 з фіксованою процентною ставкою 1,99% в день. Згідно п.4.4 договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені у встановлений договором строк. У відповідності до п.5.1 договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення змінюватиметься згідно графіка платежів. Згідно п.5.5 договору повернення кредитної заборгованості споживачем, всі платежі та розрахунки, зазначені в цьому договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені у договорі або на веб-сайті банківські рахунки товариства в гривні. За змістом п.6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 150 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 100 грн починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець свої зобов`язання виконав належним чином. Після укладення договору відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором належним чином не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 08.03.2025 становить 44377 грн, та складається з: 10000 грн - тіла кредиту, 17263 грн - нарахованих процентів за користування грошовими коштами, 17114 грн - процентів донарахованих в межах строку дії договору. 27.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінантраст Капітал», укладено договір факторингу №27.11/23-Ф з відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи, позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, видано ордер на надання правничої допомоги від 24.02.2025, складено акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1264 від 24.02.2025, рахунок на оплату №1264-24/02-2025 від 24.02.2025, на підставі якого вартість надання правової допомоги (збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості, складання позовної заяви, подання позовної заяви до суду) склала 10000 грн. Вищевказаний акт приймання-передачі містить посилання про те, що загальна сума гонорару підлягає сплаті клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18). При цьому, як вбачається з ухвали суду від 17.03.2025, у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, судові засідання у справі не призначались, тобто фактично правова допомога, яка надавалась позивачу, полягала у складанні процесуальних документів, а саме позовної заяви, оскільки інших процесуальних заяв та клопотань у справі адвокатом не складалось. Суд також зауважує, що визначені адвокатом послуги такі як зустріч, консультація, роз`яснення з правових питань, аналіз чинного законодавства, підготовка декількох позицій, письмова консультація, складання консультаційного висновку, а також складення та подання позовної заяви, підготовка доказів, моніторинг/аналіз судової практики є взаємопов`язаними послугами, натомість адвокатом у вказаному акті всі вони розписані як окремі дії, які фактично входять до послуг щодо надання консультації, дослідження документів, аналізу чинного законодавства та складання позовної заяви, у зв`язку з чим було штучно збільшено кількість та вартість наданих адвокатом послуг. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, а також клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5040 грн. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved