Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №33426-09/2024, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 11 000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, зазначений у кредитному договорі. За умовами кредитного договору кредит надається строком на 120 днів, дата погашення кредиту 27.10.2024 Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://starfin.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Всупереч умовам кредитного договору, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Заборгованість за договором №33426-06/2024 становить 36 300 грн., яка складається із: 11000 грн. заборгованість за кредитом; 19800 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 5500 грн. заборгованість за пенею (штрафами). 30.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №30102024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за договором №33426-06/2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором №33426-06/2024 від 30.06.2024 у розмірі 36300 грн., а також судові витрати у розмірі 9422,40 грн. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не подала. Правом на подання відзиву не скористалася. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 30.06.2024 ТОВ "Стар Файненс Груп" та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту № 33426-06/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (далі кредитний договір). Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Стар Файненс Груп» надає [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 11000 грн строком на 120 днів, дата надання кредиту 30.06.2024, дата погашення кредиту 27.10.2024. Денна процентна ставка становить 1,50 %. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національні валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платжної картки №4731-21хх-хххх-1377 протягом одного робочого дня з про видачу кредиту. Договір укладено в електронному вигляді через веб-сайт товариства та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором W2432. Також судом встановлено, що відповідач ознайомилася та підписала паспорт споживчого кредиту до вищевказаного договору. Як вбачається з листа ТОВ "Пейтек" вих. № 20241211-10 від 11.12.2024, ТОВ "Стар Файненс Груп" перерахувало на платіжну картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 11000 грн. Відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 30.10.2024 складає 36300 грн., з яких: 11000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 19800 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 5500 грн. заборгованість за пенею, що підтверджується розрахунком заборгованості. 30 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" було укладено договір факторингу № 3010202, у відповідності до умов якого, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Як вбачається з наданого акту приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 30 жовтня 2024 року до договору факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року, згідно з вимогами ст. 8 договору факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 30 жовтня 2024 року, складений у письмові формі згідно із додатком № 1 до договору та електронній формі згідно із додатком 1-1 до договору. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав № 1 від 30.10.2024 до договору факторингу № 30102024 від 30 жовтня 2024 року, ТОВ «Стар Файненс Груп» передало ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 33426-06/2024 у розмірі 36300 грн., з яких: 11000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 19800 грн. заборгованість з відсотками; 5500 грн. заборгованість за пенею. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» направило відповідачу [PERSON] вимогу №28/11-14 від 28.11.2024 з повідомленням перехід права вимоги за договором факторингу та запропоновано погасити заборгованість за кредитним договором №33426-06/2024 у розмірі 36300 грн. Доказів повернення відповідачем кредиту та сплати процентів в повному обсязі матеріали справи не містять. Відповідно до\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу приписів ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судовим розглядом встановлено, що вищевказаний кредитний договір був укладений між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч.ч. 1-2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно з якою пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Істотні умови електронного договору визначені Цивільним кодексом України та ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 3-5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно\~до акту\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання:\~електронного підпису\~відповідно до\~вимог законів\~України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг»\~та «Про\~електронну ідентифікацію\~та електронні\~довірчі послуги»,\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»). Частинами 1 -2 статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст.ст.509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторін. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. ст.610, 611, 612, 623, 625 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК України \~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1\~ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається з матеріалів справи, 30 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №33426-06/2024, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 11 000 грн. на строк 120 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% на день. Для підписання кредитного договору\~ [PERSON] \~було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов договору. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. TOB «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в загальній сумі 11\~000 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. В порушення умов укладеного кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилася заборгованість. З матеріалів справи також вбачається, що за договором факторингу №30102024 від 30.10.2024, укладеним з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №33426-06/2024 від 30.06.2024 у розмірі 36300 грн., з яких: 11\~000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 19800 грн. заборгованість з відсотками; 5500 грн. заборгованість за пенею. При перевірці розрахунку заборгованості судом встановлено, що відсотки нараховані відповідно до умов кредитного договору, та у межах строку його дії. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором, не довів відсутність заборгованості. Доказів того, що відповідач виконала свій обов`язок позичальника первісному кредитору, відповідачем суду також не надано. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами, однак порушила взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредиту, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №33426-06/2024 від 30.06.2024 в розмірі 30800 грн., з яких: 11 000 грн.\~ заборгованість за основною сумою боргу; 19800 заборгованість за відсотками. В той же час, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за пенею (штрафами), на загальну суму 5500 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені (штрафу) в сумі 5500 грн. слід відмовити. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати\~на професійну правничу допомогу. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представником позивача надано: - копія договору про надання правової допомоги від 28.11.2024 №3, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та адвокатом Боденко А.А.; ордер на надання правничої допомоги серії АХ №1235847 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002494 від 14.04.2021; - детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Боденко А.А, на виконання умов договору про надання правової допомоги №3 від 28.11.2024, підписаний сторонами договору 20.12.2024 та акт прийому передачі наданих послуг від 20.12.2024 до Договору про надання правової допомоги №3 від 28.11.2024, з яких вбачається, що на підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з Мироненко О.О. адвокатом витрачено 4 години, вартість наданих послуг складає 7000 грн. Заперечень проти розміру та розрахунку витрат на правову допомогу з боку відповідача не надходило. Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи критерії розумності та співмірності, а також часткове задоволення позовних вимог, дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягненню витрати за надання професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 5950 грн. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2059,04 грн.

Outcome: partial