Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

22.10.2024 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 74 349 гривні 66 копійок, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно виконавчого листа по справі 159/994/18 від 12.11.2018. В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2018 у справі № 159/994/18 збільшено розмір аліментів на утримання дітей, які стягувалися з позивача на користь відповідачки, до 900 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Захворювання, на яке страждає позивач, множинна мієлома, є невиліковним. На лікування позивачем були витрачені всі гроші, які були ним накопичені за життя, продано все господарство, яке складалося з 2 корів та коня, витрачені заощадження рідної сестри. На даний час позивач знаходиться на підтримуючій терапії, приймає препарат «Леналідомід» на постійній основі і підтримує той стан, який було досягнуто завдяки трансплантації стовбурових клітин. На даний час існує заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 74 349, 66 гривень, яка виникла у позивача через тяжку хворобу, яка могла призвести до летальних наслідків. Оскільки, він виснажений фізично та матеріально, потребує постійного дороговартісного лікування, йому встановлено інвалідність II групи, то він не в змозі погасити заборгованість. Він не має професії, яка давала б змогу заробляти на життя не фізичною, а інтелектуальною працею, знайти іншу роботу йому не вдається, транспортних засобів та нерухомого майна, завдяки яким позивач міг би отримувати дохід, він не має. Таким чином, позивач вважає, що існують доведені обставини, що суттєво обмежують його працездатність, єдиним джерелом доходу позивача є пенсія по інвалідності, його сукупний дохід з червня 2021 року по серпень 2024 року склав 64 841,73 грн. За 2021 рік позивач отримав заробітну плату у розмірі 49 247,38 грн за період січень - вересень 2021 року. Вказані кошти були витрачені ним на обстеження, лікування. Оскільки, заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою, то просить суд звільнити позивача від її сплати. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.10.2024 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та надано позивачу строк для усунення недоліків. 05.11.2024 надійшла заява позивача про усунення недоліків. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 17.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка позовні вимоги не визнала. У відзиві зазначила, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей. Діти постійно проживали та проживають з відповідачкою. Рішенням суду від 29.04.2015 з позивача на користь відповідачки присуджено до стягнення аліменти на утримання дітей в розмірі 450 щомісячно на кожну дитину. Рішенням суду від 29.03.2018 розмір аліментів збільшено до 900 гривень щомісячно на кожну дитину. [PERSON] постійно з моменту народження дітей ухилявся від обов`язку утримувати та надавати допомогу своїм дітям, навіть після винесення рішення судом та відкриття виконавчого провадження. Відповідачка неодноразово зверталася до державного виконавця та в поліцію щодо невиконання позивачем рішення суду. Крім того, зазначила, що спільна донька сторін є дитиною з інвалідністю, тому відповідачка обмежена у виборі роботи та можливості повноцінно працювати, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною. Також, фактично на її повному утриманні знаходиться ще одна спільна дитина - [PERSON] . Позивач добровільно аліменти на утримання дітей не сплачує, участі в житті дітей не бере, не цікавиться їх навчанням. Основні витрати щодо лікування, навчання, харчування забезпечення дітей житлом та одягом лежать на відповідачці. Відповідачка звертає увагу, що до 2022 року позивач працював у філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця», з червня 2021 року по даний час отримує пенсію, має другу групу інвалідності з 01.07.2022 по причині - загальне захворювання, йому протипоказана робота з фізичними навантаженнями. Інвалідність встановлена в строк до 01.01.2025. Таким чином, група інвалідності позивача не виключає, що він взагалі не має можливості працювати. Відповідачка вважає, що в позовній заяві не вказано період протягом якого часу в позивача виникла заборгованість зі сплаті аліментів у сумі 74349,66 гривень і що саме дана заборгованість пов`язана з тяжкою хворобою, не наведено аргументів, що хвороба позивача є тяжкою, не вказано жодного нормативного документу який класифікує дану хворобу, як тяжку та не надано жодного висновку експерта, який підтвердив даний факт. Частина копій письмових доказів, зокрема виписки з медичних карток, квитанції є неналежної якості та унеможливлюють їх дослідження і підтвердження тих обставин на які посилаються в позовній заяві.Таким чином, на підставі вищевказаного відповідачка вважає, що вимоги позивача щодо звільнення його від сплати заборгованості за аліментами не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами, є такими, що не відповідають вимогам закону, отже немає підстав для звільнення позивача від заборгованості аліментами. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. 24.01.2025 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представниці позивача. 24.02.2025 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. 26.03.2025 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою позивача та його представника. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.04.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні представниця позивача просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представниця в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.04.2015. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.06.2012) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.11.2013). [PERSON] , 2012 року народження, є дитиною з інвалідністю, а [PERSON] є її законним представником (посвідчення серії [NUMBER] ). Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , неодноразово проходила стаціонарне лікування у медичних закладах, перебуває на індивідуальній формі навчання. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 450, 00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 31 березня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.03.2018 збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання\~ неповнолітніх дітей -\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та присуджено до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно,\~ починаючи з дня набрання рішенням законної сили\~\~ і до досягнення дітьми\~ повноліття. Постановою старшого державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Фіцом М.М. від 22.11.2018 відкрито виконавче провадження №57758792 на підставі рішення суду від 29.03.2018. [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи з 01.07.2022, загальне захворювання, інвалідність встановлено на строк до 01.01.2025, протипоказана робота з фізичними перенавантаженнями, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ від 13.07.2023. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 17.04.2025 № 50/25/1716/Р [PERSON] продовжено строк інвалідності. Згідно довідки про доходи № 8080340084002275, яка видана ГУ ПФУ у Волинській області, [PERSON] за період з червня 2021 по серпень 2024 отримав пенсійні виплати в загальному розмірі 64841, 73 гривень. Відповідно до довідки головного державного виконавця Голярчука О. від 18.07.2024 № 108211/6, у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.07.2024 в розмірі 74349, 66 гривень. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, боржник [PERSON] , загальний розмір заборгованості станом на вересень 2024 становить 91693, 21 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Тобто, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз "Множинна мієлома" у зв`язку з чим він неодноразово проходив обстеження і лікування в умовах стаціонару та є особою відносно якої встановлена інвалідність ІІ групи. Однак, належних доказів погіршення свого матеріального становища позивач суду не надав. Таким чином, позивач доказів на підтвердження погіршення стану свого здоров`я та неможливості працювати за станом здоров`я суду не надав. Суд враховує всі обставини справи, стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що [PERSON] може бути частково звільнений від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 14\~869,93 грн, яка виникла в період з січня 2021 року по липень 2024 року під час тяжкої хвороби та її лікування. Разом з тим, в статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. ст. 51 Конституції України, 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, зважаючи на особу платника аліментів, який є особою відносно якої встановлена інвалідність ІІ групи, а також беручи до уваги інтереси дітей, які мають право на достатній рівень матеріального забезпечення, на достатній рівень забезпечення гармонійного розвитку, дослідивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивач та відповідачка звільнені від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial