Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

13 грудня 2024 року (через систему «Електронний суд») позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» через свого уповноваженого представника адвоката Пархомчука С.В., звернувся до Баришівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 850 грн. та судових витрат 2422,40 грн.. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 02-17/02/2022 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] 15.07.2021 між первісним кредитором ТОВ «ФК АВІРА ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19730 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 2 000 гривень, дата надання кредиту - 04.02.2021, строк кредиту - 18 днів, валюта кредиту - UAH, стандартна процентна ставка - 2,5 % в день або 912,5 % річних. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 22.07.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 11 850 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2 000 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 9 850 грн.. 31 січня 2025 року представник позивача - адвокат Пархомчук С.В., подав заяву з додатками, в якій просив стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. розгляд заяви про розподіл судових витрат просив здійснити без виклику сторін. Орієнтовний розмір судових витрат ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» понесених сплату судового збору та на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді щодо стягнення заборгованості за кредитним договором складає 12922,40 грн.. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 17.01.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.07.2021 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 19730. Цей договір, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та п. 6.1 кредитного договору, підписаний [PERSON] , в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www/aviracredit.com.ua/ з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором KL6211, який був надісланий на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний відповідачем у договорі (а.с. 17 - довідка про ідентифікацію, а.с. 22-26 - копія кредитного договору). Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 18 днів, тобто до 21.02.2021. Строк дії договору 18 днів. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором (п. 1.3 кредитного договору). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом - [NUMBER] (розділ 7 Реквізити та підписи сторін). Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (п. 1.5 кредитного договору). Згідно з п. 2.1 кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з Графіком розрахунків: строк, на який видано кредит - 18 днів; сума кредиту - 2 000 грн.; фіксована процентна ставка за день користування - 2,5%; сума нарахованих процентів за користування кредитом - 900 грн.; до оплати - 2 900 грн. (а.с. 27). У п. 2.3 кредитного договору сторони узгодили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Без письмової згоди клієнтаТовариство не має права збільшувати процентну ставку. Хоч даний пункт договору не містить посилання на норму ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте з аналізу положення п. 2.3 кредитного договору вбачається, що сторони фактично узгодили розмір процентів, який нараховується у випадку прострочення грошового зобов`язання, обмеживши строк нарахування таких процентів. Відповідно до п. 3.1.4 кредитного договору товариство має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку з чим відбудеться заміна сторони - кредитодавця за цим договором. ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання щодо видачі кредиту виконало в повному обсязі, а саме 15.07.2021 у безготівковій формі перерахувало на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом - [NUMBER] (емітент платіжної картки - PRIVAT BANK). Номер транзакції - 31238-96040-54223, опис - видача кредиту № 19730 (а.с. 43 - інформаційна довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН»). Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим, утворилась заборгованість. 17 лютого 2022 року ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», код ЄДРПОУ 43174156, (клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», код ЄДРПОУ 42228158, (фактор) уклали договір факторингу № 02-17/02/2022 (далі - договір факторингу), виходячи з того, що клієнт володіє, використовує та розпоряджається правами грошової вимоги до третіх осіб боржників, пов`язаними з отриманими боржниками кредитами у відповідності до укладених кредитних договорів, погашення боржниками заборгованості за якими не відбулось в строк з тих чи інших причин. На підставі цього договору факторингу ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 19730 від 04.02.2021 у загальному розмірі 11 850 грн., з яких: 2 000 - залишок по тілу кредиту; 9 850 грн. - залишок по відсотках (а.с. 28-35 - копія договору факторингу, а.с. 16 - копія витягу з реєстру боржників, а.с. 41-42 - копія платіжної інструкції та платіжного доручення). ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 20.06.2024 звернулось до [PERSON] з вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій повідомило, що за ним рахується заборгованість у розмірі 11 850 грн, в т.ч.: заборгованість за сумою кредиту - 2 000 грн.; заборгованість за комісіями і відсотками - 9 850 грн., яку необхідно сплатити у строк до 30 днів з дати отримання вимоги. А у разі невиконання вимоги кредитор буде вимушений вживати заходів для захисту своїх прав та інтересів в порядку, передбаченому чинним законодавством України (а.с. 14 - копія вимоги). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 19730, станом на 22.07.2024 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» складає 11 850 грн., з яких: прострочене тіло - 2 000 грн., прострочені відсотки - 9 850 грн. (а.с. 15 - копія виписки). Відповідач [PERSON] відзиву та своїх заперечень на позовну заяву не подав, так само як і доказів на спростування заявлених позивних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 5 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Як зазначено у статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ та підтвердження цілісності даних в електронній формі. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З досліджених судом доказів встановлено, що 15.07.2021 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19730, на підставі та на умовах якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 2 000 грн.. ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на підставі договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, укладеного з ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», набуло права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 19730 від 15.07.2021 у розмірі 11 850 грн, з яких: прострочена сума заборгованості за сумою кредиту - 2 000 грн., прострочена заборгованість за процентами - 9 850 грн. Заборгованість нарахована первісним кредитором відповідно до умов кредитного договору та позивачем (новим кредитором) будь-яких додаткових нарахувань не здійснювалося. Враховуючи вищезазначене суд вбачає за необхідне позов задовольнити повністю. Вирішуючи питання судових витрат, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1). Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500, 00 гривень. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст.137 ЦПК України). За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с.18-21); акт про отримання правової допомоги від 27.01.2025, згідно з яким адвокат Пархомчук С.В. надав правову допомогу щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 19730 від 15.07.2021 на загальну суму 10500 грн.; рахунок № 27.01.2025-4 від 27.01.2025 на суму 10500 грн. згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023; платіжну інструкцію № 3 4656 від 27.01.2025, відповідно до якої ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перерахувало [PERSON] - 10500 грн. у рахунок оплати за правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023 (а.с.71). Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 року у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved