Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Представник ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 50489,02 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.02.2024 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику №3114460224. Як вбачається із змісту договору, разом із правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 20.02.2024, складають єдиний договір, в якому зазначаються всі достатні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до вищеозначеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн., строком на 360 днів на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2,2 % в день (стандартна фіксована ставка), у розмірі 1% в день (знижена процентна ставка). Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі, в той же час відповідач, всупереч умовам договору позики, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про надання грошових коштів у позику №3114460224 від 20.02.2024 складала 89200 грн, з яких: 10 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 79200,00 грн. заборгованість за процентами (10000,00 грн *2,2 %*360) де: 10000,00 грн. тіло кредиту; 2,2 % - процентна ставка; 360 - кількість днів прострочення. Разом з тим, відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме проведено часткові сплати боргу на загальну суму 14828,35 грн. Таким чином, остаточний розрахунок заборгованості, зокрема за процентами проводився на залишок суми основного боргу (тіла кредиту) у розмірі 7065,88 грн та на залишок кількості днів прострочення виконання зобов`язання, протягом якого нараховувалися відсотки - 285 днів (з 06.05.2024 по 14.02.2025). Загальний розмір процентів з урахуванням часткового погашення боргу становить 43423,14. Отже, станом на дату підготовки позовної заяви поточна сума заборгованості складає 50489,02 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 10.04.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. У зазначений відповідачу строк у вищевказаній ухвалі суду, останній не скористалася своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України для подання відзиву на позов. Окрім того, вищезазначеною ухвалою витребувано від АТ КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: чи належить (належала раніше) платіжна картка за номером [NUMBER] - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ; надати відомості про повний номер карти [NUMBER] , на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу EasyPay від 20.02.2024 у розмірі 10000,00 грн. (ID операції: 1368239020; призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», поповнення картки MasterCard [NUMBER] , [NUMBER] ); інформацію про рух коштів (виписку) по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 20.02.2024 по 22.02.2024 (тобто з моменту, під час якого було укладено договір про надання грошових коштів у позику №3114460224 від 20.02.2024 та отримано кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»). У судове засідання представник позивача не з`явилася. В прохальній частині позовної заяви наявне клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач у судові засідання 30.04.2025 та 21.05.2025 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в порядку передбаченому ЦПК України, однак до суду повернулися невручені конверти з відміткою відділення поштового зв`язку: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України та Постанов ВС від 21 грудня 2022 року у справі №757/15603/19, від 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц, від 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17, у випадку повернення до суду судових повісток із зазначенням причини: «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Згідно даних ЄСІТС [PERSON] є користувачем електронного кабінету та 01.05.2025 отримав судову повістку, про що сформовано відповідну довідку. Окрім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 21.05.2025 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем [PERSON] через інформаційно-телекомунікаційну систему, на веб-сайті позивача (https://finsfera.ua/) заповнено анкету клієнта для отримання кредиту в розмірі 10000 грн. 20.02.2024 між сторонами укладений договір про надання грошових коштів у позику №3114460224. Підписання договору з боку відповідача, як позичальника, здійснено за допомогою електронного підпису (а.с.17-22). Відповідно до договору про надання грошових коштів у позику №3114460224 від 20.02.2024, кредитодавець надав позичальникові кредит у розмірі 10000 грн, строком на 360 днів, із стандартною процентною ставкою 2.2 % за 1 день користування кредитом. Пунктом 3.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки [NUMBER] . Згідно з п.6.4 договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в договорі, в тому числі з використанням месенджерів (Viber , Telegram, тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів (в тому числі і всіх платежів передбачених даним договором) протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що позичальник усунув порушення умов договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від товариства вищезазначеної вимоги (повідомлення), у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику повідомлення (вимоги) та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги (повідомлення). В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги (повідомлення), повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені Договором. Відповідно до п. 10.6.10.7. договору позики, позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом направлення повідомлення товариству, яке підписано відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання договору та одноразового ідентифікатора для підписання паспорту кредиту. Після підпису електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надійшло в ІКС товариства, відповідно з цього моменту товариство повідомлене про те, що позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (Оферту) Товариства щодо укладання договору. Моментом підписання цього договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням договору зі сторони Товариства є формування на дання на ознайомлення позичальнику оферти, а також генерація та направлення позичальнику одноразового ідентифікатора. У свою чергу, підписанням договору зі сторони позичальника є направлення позичальником повідомлення, що містить одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства, через особистий кабінет договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки підписати. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Зазначені умови договору Позики повністю відповідають вимогам ст. 11, 12 Закону України Про електронну комерцію. На підтвердження укладання договору позики між кредитодавцем та позичальником у додатку до позовної заяви позивач додає роздруківку з підтвердженням відправлення на електронну адресу відповідача - [INFO] одноразового ідентифікатора для підпису договору позики та паспорту споживчого кредиту. Зазначені одноразові ідентифікатори вказані також у договорі позики та паспорті споживчого кредиту після його підписання сторонами. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 27.03.2025 виникла заборгованість в сумі 50489,02 грн, у тому числі 7065,88 грн - заборгованість за тілом кредиту та 43423, 14 грн - заборгованість за процентами (а.с.42). На ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.04.2025 надійшла інформація з АТ КБ «Приватбанк» з якої убачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , а також додатково зазначено про зарахування суми у розмірі 10000 грн за період 20.02.2024 по 22.02.2024, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.72, 73). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України). Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст.89 ЦПК України). Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частинами 1 та 3 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір, укладений у електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19; від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18; від 07.10.2020 року № 127/33824/19. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на сайті finsfera.ua створив та заповнив анкету клієнта, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона та електронної адреси, паспортні дані, адресу реєстрації та проживання, місце роботи, щомісячні доходи, номер карткового рахунку. Суд звертає увагу на те, що зазначені дані могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. Отже, відповідач на веб-сайті ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Тобто, позичальник (відповідач) шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, підписав кредитний договір, тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений. Окрім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», приналежність засобів зв`язку, які використовувались як ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», так і відповідачем при укладенні договору, іншій особі ніж відповідач, а також як укладення самого договору, так і отримання ним коштів за таким на вказаний картковий рахунок (приналежність такого не відповідачу, а іншій особі, відповідачем не доведено). За наведеного, суд дійшов висновку, що факт підписання договору про надання грошових коштів у позику №3114460224 від 20.02.2024 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора [PERSON] є доведеним. Аналіз наданих позивачем доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» виконало прийняті на себе зобов`язання в повному обсязі, надало [PERSON] кредит у розмірі 10000 грн, відповідно до умов договору надання грошових коштів у позику від 20.02.2024, що підтверджується даними наданого суду розрахунку заборгованості. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається із частини 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №3114460224 від 20.02.2024 у розмірі 50489,02 грн. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутність заборгованості. Оскільки, відповідач своєчасно та належним чином свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування позикою не виконав, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, та стягнення заборгованості на загальну суму 50489,02 грн. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved