Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка, яку він має намір продати. Але після перевірки об`єкту ним виявлено накладення арешту постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві по виконавчому провадженні. Разом з тим, жодної заборгованості перед третіми особами він не має, з`ясувати коли та якою постановою в рамках виконавчого провадження, яким накладено арешт на його нерухоме майно не виявилось можливим, а саму постанову неможливо ідентифікувати. Оскільки відомості в АСВП про виконавче провадження №36972158, на підставі якого накладено арешт постановою від 24 листопада 2013 року відсутні, Відповідачем проінформовано про неможливість вчинення виконавчих дій щодо зняття арешту. У позасудовому порядку, зняти арешт з майна позивачам не можливо. Враховуючи вказані обставини, позивач просив суд скасувати арешт на майно та заборону на його відчуження, що накладений постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження №29870439 від 27 липня 2012 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Андрійко Є.Л., реєстраційний номер обтяження 12869199 від 14 серпня 2012 року, зареєстрований Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на об`єкт обтяження: все нерухоме майно. 28 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з позовом, представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.\~Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вказав, що у відділі на примусовому перебував виконавчий лист №2н-1249/11, виданого Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення заборгованості в розмірі 11\~702,52 грн. Через невиконання рішення суду у добровільному порядку, державним виконавцем прийнято постанову про накладення арешту на майно боржника. На підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу. Всі рішення та дії державного виконавця відповідали вимогам чинного законодавства, у відділі відсутні відомості про погашення заборгованості, тому відсутні підстави для скасування арешту. Просили відмовити у задоволенні позову. 10 лютого 2025 року до суду від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити. У судове засідання, представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.\~Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явився. Про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Просив слухати справу у його відсутність, проти позову заперечували. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Так, КЦС ВС у\~Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 299/2931/17 (провадження № 61-35013св18). При розгляді справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорту позивача [PERSON] , останній ніколи не був зареєстрований по в м.Києві. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 3389975557, сформованої 13 липня 2023 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: №29870439, виданий 27 липня 2012 року Державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андрійко Є.Л., реєстраційний номер обтяження 12869199 від 14 серпня 2012 року, зареєстрований Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на об`єкт обтяження: все нерухоме майно. Згідно відповіді №36150/27.10-23 від 12 липня 2023 року наданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно відомостей з АСВП у Відділі перебувало виконавче провадження № 36972158 де боржником є [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] . В ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем 24 листопада 2013 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем

Outcome: approved