Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

17.09.2024 р. позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру і способу стягнення аліментів. За позовом позивач просить змінити призначений за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 01.09.2017 р. розмір аліментів, який підлягав стягненню з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всього його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття; стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем по зазначеній справі вона перебувала у шлюбі з 2015року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22.02.2018 року шлюб було розірвано. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 01.09.2017 року були задоволені її позовні вимоги до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Розмір визначених аліментів судовим рішенням не є достатнім для нормального забезпечення життєдіяльності та розвитку їх доньки, і не складає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 грудня 2023року мінімальний розмір аліментів на дитину становить 1598 гривень (від 6 до 18 років). Це пов`язано з підвищенням прожиткового мінімуму в Україні. Їй стало відомо про те, що відповідач є військовослужбовцем, є здоровою працездатною особою, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у збільшеному відсотковому відношенні, в зв`язку з чим вважаю за можливе змінити спосіб стягнення аліментів з 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до 1/4 частини. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було розподілено судді Дмитрюк О.В. 25 вересня 2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цій справі. Прийнято рішення розглядати справу за правилами с прощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи по суті з повідомленням (викликом) учасників справи. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. 03 жовтня 2024 року [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву в якій просила змінити призначений за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 01.09.2017 р. по справі № 311/1690/17 розмір аліментів, який підлягав стягненню з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всього його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття. Так позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини, оскільки підвищено прожитковий мінімум та їй стало відомо, що відповідач є військовослужбовцем, здоровою працездатною особою, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у збільшеному відсотковому відношенні. 01 листопада 2024 року відповідач надав до суду заяву про долучення до справи документів, а саме довідки від 08 жовтня 2024 року, відповідно до якої його син [PERSON] навчається в Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара, [PERSON] виховує та утримує сина, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та просить врахувати вказані документи. Ухвалою суду від 14 лютого 2025 року зобов`язано [INFO] , у строк до 19 березня 2025 року, надати суду інформацію: - чи перебуває на військовій службі [PERSON] 19 березня 2025 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру і способу стягнення аліментів - зупинено до звільнення відповідача [PERSON] з військової служби. 11 квітня 2025 року постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19 березня 2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно Розпорядження №158 від 15.04.2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 747/0/15-25 від 08.04.2025 року [PERSON] звільнено з посади судді Шевченківського районного суду міста Запоріжжя у зв`язку з поданням заяви про відставку, з метою заміни головуючого судді Дмитрюк О.В., дотримання права на справедливий суд та розумних строків розгляду справу-замінник передано до провадження судді Петренко Л.В. 17 квітня 2025 року матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру і способу стягнення аліментів повернуті до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою судді від 18 квітня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.06.2016 року. Відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 01 вересня 2017 року у справі 311/1690/17, позовні вимоги [PERSON] задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всього його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини. При визначенні розміру аліментів, судом було враховано, що позивач працює слюсарем в ТОВ «Оптімус Плюс» та не сплачує аліменти на утримання дитини в добровільному порядку. Позивач вказує, що розмір визначених аліментів судовим рішенням не є достатнім для нормального забезпечення життєдіяльності та розвитку їх доньки, і не складає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 грудня 2023 року мінімальний розмір аліментів на дитину становить 1598 гривень (від 6 до 18 років). Це пов`язано з підвищенням прожиткового мінімуму в Україні. Суд не погоджується з такими доводами позивача для збільшення розміру аліментів, оскільки зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Згідно зі статтею 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 березня 2020 р. у справі N 682/3112/18 (провадження N 14-580цс19) в п. 43 вказала, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач [PERSON] як на підставу для зміни розміру аліментів також посилалась, що їй стало відомо про те, що відповідач є військовослужбовцем, є здоровою працездатною особою, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у збільшеному відсотковому відношенні, в зв`язку з чим вважала за можливе змінити спосіб стягнення аліментів з 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до 1/4 частини. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надала доказів того, що у відповідача суттєво змінилося матеріальне положення, що дозволяє йому сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Клопотань про витребування доказів для з`ясування матеріального стану відповідача позивач не заявляла. Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що розмір аліментів 1/6 частини всього заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини, визначений рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 01 вересня 2017 року у справі 311/1690/17, є недостатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку доньки [PERSON] , [INFO] . Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Суд враховує, що у відповідача на утриманні перебуває повнолітній син [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара, є студентом 2 курсу денної форми навчання. Зарахований наказом від 21.08.2023 р. № 798с, термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року, що підтверджується відповідною довідкою від 08 жовтня 2024 року. Утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення, одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідач самостійно виховує та утримує сина [PERSON] , [INFO] , оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом не встановлено юридично важливих обставин, визначених ст. 192 СК України, які б підтверджували саме зміну, покращення матеріального або сімейного стану відповідача [PERSON] . Крім того, позивачем наявність таких обставин в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, що є його процесуальним обов`язком, під час розгляду справи не доводились. В свою чергу висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України. Таким чином, суд, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено, що у відповідача суттєво покращилось матеріальне становище. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачі у справах про збільшення розміру аліментів звільняються від сплати судового збору (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed