Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про поділ спільного сумісного майна подружжя 01 травня 2025 року Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. До суду 06 травня 2025 року надійшла заява [PERSON] про відшкодування судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги адвоката в сумі 14 383 гривень, зазначене питання просила розглядати за відсутності позивача та її представника. Відповідач 19 травня 2025 року подав заперечення, в яких просив відмовити у стягненні з нього витрат на правничу допомогу, вважаючи перелічені позивачем витрати завищеними, необґрунтованими та неспівмірними зі складністю справи. Враховуючи положення статті 270 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у справі без участі сторін та їх представників. Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, заперечення відповідача та матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У позовній заяві позивачем зазначено, що розмір судових витрат на правничу допомогу, що має понести позивач, орієнтовно 20 000 грн. Докази витрат подано 06.05.2025 разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, що відповідає строку, встановленому ЦПК України. До заяви додано: копію договору про надання правничої допомоги № б/н від 26.11.2024, акт № 1 прийому-передачі наданих послуг від 27.11.2024, акт № 2 прийому-передачі наданих послуг від 27.11.2024, акт № 3 прийому-передачі наданих послуг від 27.11.2024 та докази направлення копії заяви відповідачу. На підтвердження витрат позивачем подано: копію договору про надання правничої допомоги № б/н від 26.11.2024, акт № 1 прийому-передачі наданих послуг від 27.11.2024 про ознайомлення з наявними у клієнта документами, які стосуються питання поділу спільного майна подружжя, надання клієнту консультацій, рекомендування та роз`яснення правової позиції у справі на суму 2 271 грн (1514 грн х 01 год 30 хв), акт № 2 прийому-передачі наданих послуг від 27.11.2024 про складання позовної заяви, листів, клопотання про витребування доказів, виготовлення інших додатків до позовної заяви на суму 7 570 грн (1514 грн х 05 год 00 хв), акт № 3 прийому-передачі наданих послуг від 27.11.2024 про складання письмової пропозиції відповідачу про добровільне врегулювання спору щодо поділу спільного майна шляхом укладення нотаріально засвідчених угод, ведення переговорів із відповідачем з приводу добровільного вирішення спору відповідно до письмових пропозицій на суму 4 542 грн (1514 грн х 03 год 00 хв). Відповідач у запереченнях стверджує, що ним визнано позовні вимоги позивача щодо поділу майна подружжя, позивач та її представник не звертались щодо врегулювання спору мирним шляхом та ними не надано суду доказів такого звернення та вважає, що позов не мав предмету спору. Також зазначив, що витрати є завищеними та неспівмірними, оскільки справа розглядалася в порядку спрощеного провадження і не була складною; час, витрачений на послуги, є необґрунтованим; складання позову не потребувало спеціальних знань. Суд, оцінюючи заперечення відповідача, дійшов до наступного. Договір № б/н від 26.11.2024 та акти прийому-передачі послуг від 27.11.2024 є належними доказами надання правничої допомоги у цій справі, що відповідає практиці Верховного Суду (постанова від 07.09.2020, справа № 910/4201/19). Поряд із цим суд звертає увагу, що позивачем не доведено надання правової допомоги зі складання письмової пропозиції про добровільне врегулювання спору та ведення переговорів позивачем з відповідачем, матеріали справи не містять такої пропозиції, відповідач також заперечує зазначену обставину. Тому суд прийшов до висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 4 542 грн не підлягають стягненню. Щодо співмірності витрат суд зазначає наступне. Справа про поділ спільного сумісного майна подружжя вимагала аналізу майнових прав сторін, взаємодії з третьою особою (ПАТ «УКРГАЗБАНК»), а також підготовки процесуальних документів. Суд звертає увагу, що об`єктом поділу спільного сумісного майна була квартира, тобто один об`єкт. Крім того позивач обрав спосіб поділу, який відповідає презумпції поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, що свідчить про незначну складність справи. Ставка адвоката (1 514 грн/год) є розумною та відповідає ринковим стандартам для подібних справ у регіоні. Проте, час, витрачений на виконання робіт за актами, є завищеним. На переконання суду, за виконання робіт з надання правничої допомоги, передбачених актом №1, дійсним витраченим часом є 1 год, за роботи, передбачені актом № 2 - 3 год. Тому, враховуючи вартість послуг правничої допомоги за одну годину 1 514 грн/год, загальна їх сума склала 6056 грн. Визнання позову відповідачем сприяло швидкому вирішенню спору, що зменшило обсяг судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються з урахуванням обставин справи. Хоча позивач просить стягнути всю суму витрат у розмірі 14 383 грн, суд вважає, що визнання позову відповідачем є підставою для стягнення 50% витрат на правничу допомогу, а саме: -757 грн (50% від 1 514 грн) за ознайомлення з наявними у клієнта документами, які стосуються питання поділу спільного майна подружжя, надання консультацій, рекомендування та роз`яснення правової позиції у справі; -2 271 грн (50% від 4 542 грн) за складання позовної заяви, листів, клопотання про витребування доказів, виготовлення інших додатків до позовної заяви. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 3 028 грн. Суд вважає такий розподіл витрат справедливим. Твердження відповідача про низьку складність справи не скасовують необхідності підготовки позову та інших документів на етапі, коли позиція відповідача ще не була відома. Щодо відсутності спору між сторонами, зловживання позивачем процесуальними правами, а саме подання завідомо позову за відсутності предмету спору, або у спорі, який має очевидно штучний характер, суд зазначає наступне. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань». Сторони не скористались своїми правами, самостійно не врегулювали питання, які стали підставою для звернення позивача до суду, тому визнання відповідачем позовних вимог не є категоричним свідченням відсутності предмета спору або того, що спір носить штучний характер. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню відповідачем у сумі 3 028 грн, що становить 50% від загальної суми витрат, що є співмірною справі, виконаним роботам та часу. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Оскільки при ухваленні рішення від 01.05.2025 це питання не було вирішене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Outcome: partial