Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 101309976 від 23.02.2021 у розмірі 20 762, 80 грн та 6 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» обґрунтовані тим, що 23.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] укладено кредитний договір № 101309976, за умовами якого відповідачці на картковий рахунок були перераховані кредитні кошти у розмірі 6000, 00 горн. 08.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений договір про відступлення прав вимоги № 04Т, за умовами якого ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідачки. Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у розмірі 20 762, 80 грн, з яких: 7 200, 00 заборгованість за кредитом, 13 562, 80 грн - відсотки. Вказану суму боргу та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн позивач просить стягнути із відповідачки. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 23.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенка М. Е. у матеріалах справи міститься заява, подана 13.03.2025 через підсистему «Електронний суд», у якій він просить розглянути справу без його участі. Відповідачка на адресу суду спрямувала заяву, у якій також просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково, а саме визнала суму боргу - 7200, 00 грн, відсотки визнає у розмірі 4564, 00 грн. Крім того, просить зменшити розмір витрати на правову допомогу. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 23.02.2021 ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 101309976, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти шляхом переказу на картковий рахунок у розмірі 8\~000, 00 грн, строком на 24 дні з 23.02.2021, дата повернення кредиту, комісії і процентів за користування кредитом 19.03.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом: 5760, 00 грн в грошовому виразі та 1095, 00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 13760, 00 грн. Тип процентної ставки фіксована, проценти за користування кредитом 5760, 00 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5, 00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (далі кредитний договір) (а.с. 229-32). Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту) (п. 2.3.1.2 Договору). Цей кредитний договір укладався в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6. 1 Договору). Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до Договору) дата повернення кредиту 19.03.2021 сума кредиту 8000, 00 грн, проценти за користування кредитом 5760, 00 грн, до сплати разом 13 760, 00 грн (а.с. 33). Анкета-заява на кредит № 101309976 від 23.01.2021 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачкою [PERSON] у ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 12). У паспорті споживчого кредиту № 101309976 зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с. 32-33). Із платіжного доручення № 25600818 від 23.02.2021 вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» 23.02.2021 на виконання умов договору № 101309976 перерахувало на платіжну карту [NUMBER] *00 відкриту на ім`я [PERSON] кредитні кошти за договором у розмірі 8\~000, 00 грн (а.с. 36). 08.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги № 04Т, за умовами якого, ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, в тому числі щодо боржниці [PERSON] за договором про споживчий кредит № 101309976 (а.с. 18-22). До договору відступлення прав вимоги № 04Т від 08.07.2021 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» додало форму реєстр боржників (додаток № 1 до договору відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021), форму акта приймання-передачі (додаток № 2 до договору відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021), форму акта повернення права вимоги (додаток № 3 до договору відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021), форму повідомлення боржників про відступлення прав вимоги (додаток № 4 до договору відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021), форму акта приймання -передачі документації (додаток № 5 до м), форму гарантійного листа (додаток № 6 до договору відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021) (а.с. 22, 23, 24, 25). Із витягу з додатку до договору факторингу № 04Т від 08.07.2021 вбачається, що [PERSON] вказана у списку боржників за кредитним договором № 101309976 від 23.02.2021, за яким загальна сума заборгованості становить 13 562, 80 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту 7 200, 00 грн, заборгованість за процентами - 13 562, 80 грн (а.с. 14). За відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101309976, ТОВ «МІЛОАН» нарахувало [PERSON] заборгованість у розмірі 20 762, 80 грн, з яких: кредит у розмірі 7 200, 00 грн, відсотки за період з 24.02.2021 до 19.03.2021 (п. 1.5.2 договору) у сумі 5760, 00 грн (240, 00 х 24), відсотки за період з 20.03.2021 по 04.04.2021 (п. 1.6 договору) у сумі 5 760, 00 грн (400х14 +160), відсотки за період з 05.04.2021 по 19.04.2021 (п. 1.5.2.) у сумі 10, 80 грн (0, 72 х15), відсотки за період з 20.04.2021 по 10.06.2021 (п. 1.6) у сумі 3744 грн (52 х72) (а.с. 15). 27.09.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на адресу [PERSON] скерувало досудову вимогу, у якій повідомило [PERSON] про укладення 08.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 101309976 від 23.02.2021 та рекомендувало сплатити заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 762, 80 грн (а.с. 39). Норми права, які застосовані судом За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Аналіз доводів сторін, висновки суду Оцінивши надані позивачем докази, встановивши зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-1383/2010) зазначено, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Як вбачається з матеріалів справи, договір про споживчий кредит № 101309976 від 23.02.2021 укладений між первісним кредитором та відповідачем у електронній формі та недійсним не визнавався. Також долученими до позову доказами доведено, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є новим кредитором замість ТОВ «МІЛОАН» за договором про споживчий кредит № 101309976 від 23.02.2021. Відповідачка у своїй заяві позовні вимоги визнала частково, погодилась із розміром основної суми боргу у сумі 7200, 00 грн та частково визнала розмір відсотків 4564, 00 грн. Визначаючи розмір боргу, який підлягає до стягнення, суд доходить таких висновків. За відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 101309976 від 23.02.2021, ТОВ «МІЛОАН» нарахувало [PERSON] заборгованість у розмірі 20 762, 80 грн, з яких: кредит у розмірі 7 200, 00 грн, відсотки за період з 24.02.2021 до 19.03.2021 (п. 1.5.2 Договору) у сумі 5760, 00 грн (240, 00 х 24), відсотки за період з 20.03.2021 по 04.04.2021 (п. 1.6 договору) у сумі 5 760, 00 грн (400х14 +160), відсотки за період з 05.04.2021 по 19.04.2021 (п. 1.5.2.) у сумі 10, 80 грн (0, 72 х15), відсотки за період з 20.04.2021 по 10.06.2021 (п. 1.6) у сумі 3744 грн (52 х72). Суд зазначає, що позивач не обґрунтував у позовній заяві підстав нарахування боргу за процентами в розмірі 13 562, 80 грн. Фактично борг за процентами нараховано за межами погодженого між сторонами строку кредитування. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору про споживчий кредит № 101309976 від 23.02.2021 сторони встановили строк кредитування 24 дні, тобто до 19.03.2021. Пунктами п. 2.3.1.1. та п. 2.3.1.2. договору про споживчий кредит № 101309976 від 23.02.2021 передбачено умови за якими позичальник має право продовжувати строк кредитування. Проте, позивач не надав суду достатніх та достовірних доказів того, що позичальниця ініціювала продовження строку користування кредитом, як визначено п. 2.3.1.1. та п. 2.3.1.2. та розділу 6 договору про споживчий кредит № 101309976 та було погодження сторонами кредитного договору зміну дати повернення всієї суми кредиту. Тому, оскільки вказаний у позові розмір процентів - 13 562, 80 грн не узгоджується із погодженими сторонами у договорі розміром процентів, який складав 5760 грн, суд, з урахуванням сплати коштів за тілом кредиту у розмірі 800 грн та процентів у розмірі 1136, 00 грн, стягує з [PERSON] кошти за наданим кредитом у розмірі 7200 грн (8000, 00- 800, 00); проценти, погоджені графіком платежів та умовами договору в межах строку кредитування в розмірі 4624,\~00 грн (5760, 00- 1136, 00), а всього 11 824, 00 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 1379,\~51\~грн (11 824х 2422, 40 :20 762, 80) Щодо витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн, які позивач просив компенсувати за рахунок відповідачки, суд дійшов таких висновків. На обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав суду надав договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.08.2024, додаткову угоду № 101309976 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 30.09.2024, акт № 101309976 про підтвердження факту надання правничої допомоги (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) на суму 6000 грн від 30.09.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І. В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" щодо стягнення кредитної заборгованості від 30.09.2024 (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 2250 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести, у зв`язку із розглядом справи 3000, 00 грн, формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 750, 00 грн), платіжну інструкцію в національній валюті від 20.11.2024 № 2011-28 про сплату адвокату Стародуб І. В. 6000, 00 грн відповідно до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.08.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26.04.2018 (а.с. 11, 17, 26-28, 35, 44). Згідно положень частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судомна підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268). Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial