Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту заявник) звернулась до суду із вищевказаною заявою через представника-адвоката Петришину І.А., у якій просить встановити юридичний факт, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 30.10.1998 т.в.о. зав. Липовецької державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] на спадкове майно, що складається з квартири [ADDRESS] , - становить 9/50 частки житлового будинку. В обґрунтування заяви представник зазначає у заяві, що 30.10.1998 т.в.о. зав. Липовецької державної нотаріальної контори Дроновою В.О. на підставі заповіту видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з 9/50 частки квартири під [ADDRESS] . З метою реалізації свого права на відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна, заявник, як власник, звернулась до нотаріуса, яка за наслідками вивчення поданих документів відмовила у посвідченні договору, мотивуючи тим, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на ім`я заявника 30.10.1998, читається двозначно, оскільки об`єкт нерухомого майна складається з квартири [ADDRESS] , що становить 9/50 частки житлового будинку за [ADDRESS] , а не 9/50 частки квартири. Ураховуючи те, що згідно з законом такий факти породжують юридичні наслідки для заявника, тобто від нього залежить виникнення, зміна майнових прав, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, наведене стало підставою звернення до суду із даною заявою. У визначений судом строк заінтересованою особою не було надано відзиву, однак за підписом селищного голови Соць І. надана заява, у якій вказується, що орган місцевого самоврядування не заперечує щодо задоволення заяви, розгляд справи просили проводити у їх відсутність. Ухвалою суду\~від 05.03.2025\~було відкрито\~провадження у\~справі та\~призначено її\~розгляд про\~суті,\~витребувано у Державному нотаріальному архіві Вінницької області матеріали спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . 27.03.2025 на виконання вищезазначеної ухвали суду від Державного нотаріального архіву надійшли належним чином завірені матеріали спадкової справи щодо майна померлої\~ [PERSON] . Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, остання надала до суду заяву, в якій вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд у даному судовому засіданні, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, встановив, що [PERSON] являється власником нерухомого майна згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане тво зав. Липовецькою державною нотаріальною конторою [PERSON] 30.10.1998 на підставі заповіту, посвідченого Турбівською сільрадою 13.10.1993 та зареєстрованого в реєстрі за №366 (спадкова справа №174/98) (а.с.5), яке складається з 9/50 частки квартири під номером [ADDRESS] , а саме: будинок з приб. дерев`яновалькований, обкладений цеглою, в плані під літерою «А» житлова площа квартири складає 45,5 кв.м., належні 9/50 частки квартири на підставі Договору купівлі-продажу будинку, виданого Турбівською селищною радою 04.05.1992 та зареєстрованого в БТІ р. №1312, 08.06.1992. Відповідно до технічної документації на квартиру [ADDRESS] , власником значиться [PERSON] має 9/50 частки будинку (а.с.5 на звороті, 6). Із матеріалів спадкової справи №174/98 до майна померлої [INFO] [PERSON] , які надані на виконання вимог ухвали суду встановлено, що своїм правом на спадкування після смерті спадкодавця скористалась [PERSON] , будучи дочкою спадкодавця, в підтвердження чому є свідоцтво про народження (а.с.21 на звороті), а також на її ім`я спадкодавцем [PERSON] 13.10.1993 було складено заповіт, відповідно до якого вона зробила особисте розпорядження, згідно якого заповіла [PERSON] належну їй 9/50 долі житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно довідки виданої 21.09.1998 Турбівською селищною радою (а.с.23), власником квартири в [ADDRESS] , значиться [PERSON] . Належність [PERSON] майна у вигляді квартири в [ADDRESS] , яка складається з 2-х кімнат, загальна площа 63,6 кв.м., в тому числі житлової площі 45,5 кв.м., що становить 9/50 частки будинку, підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 04.05.1992, який був посвідчений секретарем виконкому Турбівської селищної ради та зареєстрований в реєстрі за №183. Право власності на яку зареєстроване ВОО БТІ, про що вчинено відповідний запис (а.с.27). Згідно матеріалів спадкової справи [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] на ім`я якої було видано свідоцтва про право на спадщину, у тому числі за заповітом від 13.10.1993, на підставі якого видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 30.10.1998. Відповідно до рішення №20 Турбівської селищної ради від 24.11.2015 в смт. Турбів вул. Пролетарська перейменовано на вул. Паркова. Згідно відповіді отриманої від Державного нотаріального архіву Вінницької області від 30.01.2025 за №189/01-18 (а.с.3 на звороті) встановлено, що внесення змін у свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видане 30.10.1998 року Т.в.о. зав. Липовецької державної нотаріальної контори Дроновою В.О. в частині допущеної описки в зазначені 9/50 частки квартири на 9/50 частки житлового будинку, не представляється за можливе, оскільки Державний нотаріальний архів Вінницької області є лише зберігачем справ фондів державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів та не наділений повноваженнями на внесення змін чи виправлень у документи фондоутворювачів, які знаходяться на зберіганні. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/6274/16-ц від 22.08.2018 року викладено правовий висновок, який зводиться до того, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до п. 6.16 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5, у разі виявлення нотаріусом у тексті нотаріального документа, який створений ним у результаті вчинення нотаріальної дії технічної помилки, яка не змінює змісту документа та не впливає на права особи(іб) щодо якої(их) було вчинено нотаріальну дію (описка, друкарська або граматична помилка), нотаріус може виправити таку помилку. Помилка у тексті нотаріального документа виправляється у всіх примірниках такого документа одночасно. Виправлення помилки повинно відповідати відомостям, що містяться в документах, які були подані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, або отримані безпосередньо з єдиних та державних реєстрів. Виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене. Зі змісту наведеної норми убачається, що виправлення технічної помилки у тексті нотаріального документа здійснюється виключно нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію. При цьому працівник державного нотаріального архіву таким правом не наділений. Отже, чинним законодавством не передбачено іншого, окрім судового, порядку встановлення такого факту, що має юридичне значення. Дослідивши письмові докази по справі, зіставивши вищезазначені факти, у суду не виникає сумніву щодо допущеної у свідоцтві про право на спадщину за заповітом виданому 30.10.1998 описки в частині зазначення правильно - 9/50 частки житлового будинку, а не 9/50 квартири [ADDRESS] . Від встановлення правильності зазначення у свідоцтві частки заявника, залежать її майнові права як правомочного власника на розпорядження належним їй майном, отож встановлення такого факту має для заявника юридичне значення, підтверджено неможливість виправлення вказаних помилок, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, отож оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, відтак такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved