Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Представник позивача Пархомчук С.В. звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області із цим позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" заборгованість за кредитним договором № 136818 від 16.07.2020 у розмірі 10360,00 грн та витрати по сплаті судового збору. Обгрунтовує свої вимоги тим, що 16.07.2020 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та [PERSON] укладено кредитний договір № 136818, сума кредиту - 2000,00 грн, строк кредиту - 29 днів, стандартна процентна ставка 2% в день або 730 % річних. 28.10.2021 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло право грошової вимоги до [PERSON] .. Заборгованість відповідача станом на 04.12.2024 становить 10360,00 грн та складається із суми заборгованості за кредитом - 2000,00 грн, за відсотками - 8360,00 грн. Вказану заборгованість, а також понесені витрати по сплаті судового збору, представник позивача просив стягнути з відповідача на свою користь. 26.03.2025 матеріали даної цивільної справи надійшли до Недригайлівського районного суду Сумської області в порядку ст. 31 ЦПК України. Ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 27.03.2025 провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив позов розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Крім того, 25.04.2025 представник позивача Пархомчук С.В., за допомогою системи "Електронний суд" подав до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн (а.с. 70-78). Розгляд заяви просив провести без його участі. Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву (а.с. 41-44), в якому зазначив, що позов визнає частково у розмірі 3160,00 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 1160,00 грн - сума заборгованості за процентами. Відповідач сплатив кошти у вказаному вище розмірі на розрахунковий рахунок позивача, про що надав відповідні квитанції (а.с. 45-46). Щодо строку та підстав нарахування позивачем процентів за користування кредитним коштами, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі 444/9519/12 та від 31.10.2018 у справі 202/4494/16-ц, зазначає, що після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Вказує, що позивач не надає розрахунок нарахованих процентів у розмірі 8360,00 грн, які просить з нього стягнути. Враховуючи умови кредитного договору, вважає, що розмір процентів, на які має право позивач, становить 1160,00 грн (2000,00 грн (тіло кредиту) х 2% (розмір фіксованої процентної ставки відповідно до п. 1.3 договору) х 29 днів (строк кредиту)), що співпадає з доданими до позовної заяви графіком розрахунків, що є додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту, та орієнтовною сукупною вартістю кредиту, де сума нарахованих процентів визначена у розмірі 1160,00 грн, всього до сплати визначено суму 3160,00 грн. Враховуючи викладене, відповідачем визнано та сплачено на користь позивача суму заборгованості за відсотками у розмірі 1160,00 грн, а нараховані позивачем відсотки у розмірі 7200,00 грн (8360,00 - 1160,00 грн) відповідач вважає такими, що нараховані всупереч чинному законодавству України, а тому в їх задоволенні просить відмовити. Щодо заявленого до відшкодування за рахунок відповідача розміру витрат на правову допомогу в розмірі 10500,00 грн, враховуючи критерій розумності розміру таких витрат, відповідач подає до суду клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, та посилаючись на те, що заявлені витрати покладають на відповідача надмірний тягар, не є обгрунтованими та смівмірними, просить зменшити розмір таких витрат до 1000,00 грн. Представником позивача Пархомчук С.В., за допомогою системи "Електронний суд", подано до суду відповідь на відзив (а.с. 48-54), з якої слідує, що укладаючи 16.07.2020 із ТОВ "ЗАЙМЕР" кредитний договір № 136818, відповідач [PERSON] погодився на наступні умови, визначені цим договором: Відповідно п.1.1 за цим Договором, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.1.2. за цим Договором, Кредит надається строком на 29 днів, тобто до 13.08.2020. Строк дії договору 29 днів. Відповідно до п.1.3. за цим Договором, За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно п.2.3 за цим Договором, Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Тобто, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому представник позивача вважає, що твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необгрунтованим. Крім того, просить долучити до матеріалів справи наданий Первісним кредитором розрахунок заборгованості за договором № 136818 станом на 28.10.2021 (а.с. 57-68). Також вказує, що твердження [PERSON] про те, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній цивільній справі не доведений, є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У зв`язку з наведеним просив відзив на позовну заяву залишити без розгляду та задоволення, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" понесені судові витрати, та задовольнити в повному обсязі позовні вимоги ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідачем [PERSON] подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, з якого слідує, що позивачем не наведені правові підстави, які б спростовували доводи відповідача щодо нарахування відсотків поза межі строку дії кредитного договору. Щодо наданого розрахунку заборгованості за договором, доданого до відпвіді на відзив, відповідач зазначає, що вказаний розрахунок не є належним доказом, що підтверджує підстави нарахування заборгованості. Крім того, відповідач наполяає на зменшенні витрат на правову допомогу у розімірі 1000,00 грн. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За даних обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 16.07.2020 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та [PERSON] укладено кредитний договір № 136818, сума кредиту - 2000,00 грн, строк кредиту - 29 днів, процентна ставка 2% в день, або 730 % річних (а.с. 23-24). 28.10.2021 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло право грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 10-14). Згідно з наданим розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 04.12.2024 становить 10360,00 грн та складається із суми заборгованості за кредитом - 2000,00 грн, за відсотками - 8360,00 грн (а.с. 57-68). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з пунктом 1 частини другоїстатті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами першою та другою статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статтей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 УК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Положеннями статті 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами частини першої статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно статті 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Судом встановлено, що укладений кредитний договір підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п. 1.2 цього договору кредит надається строком на 29 днів, тобто до 13.08.2020. Пунктом 1.3 встановлено, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 процентів річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 2.3 цього договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Змістом статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. ТОВ "ЗАЙМЕР" свої зобов`язання за договором від 16.07.2020 про надання фінансового кредиту виконало, надавши відповідачу кредит у розмірі 2 000,00 грн. Судом досліджена надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідача за період із 16.07.2020 по 04.12.2024, за змістом якої прострочена сума кредиту 2 000 гривень 00 копійок, прострочені відсотки 8360 гривень 00 копійок (а.с. 16). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України ця правова позиція має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Судом встановлено, що ТОВ "ЗАЙМЕР" свої зобов`язання за договором № 136818 виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн. Позивачем на адресу відповідача 12.11.2021 було надіслано письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 16зв.). Враховуючи вимоги статтей 526, 610, 612, 625, 1049, 1054 ЦК України та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач своєчасно не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, внаслідок чого станом на 04.12.2024 у нього виникла заборгованість в розмірі 10360,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2 000,00 грн, простроченої суми заборгованості за процентами в сумі 8360,00 грн. Разом з цим, суд урахував правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, за змістом яких виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Щодо строку та підстав нарахування позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами, то суд зазначає таке. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, після припинення строку кредитного договору, проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц. Як встановлено судом, сторони у договорі № 136818 про надання фінансового кредиту узгодили строк кредитування - 29 днів та строк нарахування процентів у випадку прострочення платежу - не більше 100 календарних дні поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Отже, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитом відповідачем протягом не більше 100 днів. Відповідачем не надано доказів належного виконання ним умов договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач не перевищував встановлені кредитним договором ставки по відсоткам за наданим кредитом. Отже, обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову, відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно у повній мірі не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості не надано. 28.10.2021 між ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" та ТОВ "ЗАЙМЕР" укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ЗАЙМЕР" відступило ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до цього договору факторингу, ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 17зв.). Таким чином, суд дійшов висновку про набуття позивачем права вимоги до відповідача та наявність підстав для задоволення позову. Разом з тим, суд бере до уваги сплачену на користь позивача після подання позову до суду заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 2000,00 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 1160,00 грн згідно наданих відповідачем квитанцій від 04.04.2025 (а.с. 45-46), та за таких обставин приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК КЕШ ТУ ГОУ" про стягнення заборгованості з [PERSON] підлягають задоволенню в розмірі 7200,00 грн. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (а.с. 26). Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. 25.04.2025 представник позивача Пархомчук С.В. подав заяву про розподіл судових витрат, в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн (а.с. 70-74). Судом встановлено, що 29.12.2023 між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" та адвокатом Пархомчук С.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 7-9). Предметом договору визначено, що за цим договором адвокат надає клієнту наступні види правової допомоги: представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності клієнта. З Акту про отримання правової допомоги від 14.04.2025 вбачається, що у відповідності до розділу 3 Договору, адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] згідно з наведеним розрахунком обсягу та вартості послуг з правової допомоги адвокатом. Загальна вартість за послуги з надання правової допомоги наданої адвокатом складає 10000 грн та витрати на виготовлення позовної заяви з додатками 500 грн (а.с. 77). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі: Закон за № 5076-VI) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону за № 5076-VI встановлено, що представництвом є вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону за № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які варто застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 3статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналогічну правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у судовому рішенні від 19 лютого 2020 року (єдиний унікальний номер справи: 755/9215/15-ц). Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, з урахуванням принципу співмірності, та клопотання відповідача про зменшення таких витрат, а тому позивачу слід відшкодувати 1500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial