Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості за договором №0673051699/1 від 30.11.2020 в розмірі 78062 (сімдесят вісім тисяч шістдесят дві) гривні 47 (сорок сім) копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок та витрати на правову допомогу в сумі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 30 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено договір №0673051699/1. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документа та підписано електронним цифровим підписом. Відповідно до вказаного договору про надання позики: сума кредиту становить 5000 гривень, строк користування кредитом 5 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом. 11.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №0673051699/1. 10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі договором №0673051699/1. На сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. Загальний розмір заборгованості за договором №0673051699/1 від 30.11.2020 становить 193036,77 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4999,97 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 131337,15 гривень; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 56699,65 гривень. Однак, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 78062,47 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4999,97 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 73062,50 грн. 06.05.2025\~за вх.№2769\~представник відповідача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Шевчук В.О.,\~надав відзив, який прийнятий судом, оскільки строк на його подання не пропущено. У вказаному відзиві зазначено, що позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідач [PERSON] вважає необґрунтованим. Згідно із анкетою-заявою на кредит №3361473 від 30.11.2020 відповідач [PERSON] заповнила заяву на отримання кредиту, сума кредиту 5000 грн, строк кредиту 5 днів з 30.11.2020, дата повернення кредиту 04.12.2020, сума до повернення 5437,50 грн. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник) стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 73062,50 грн. Законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». За умовами кредитного договору №3361473 від 30.11.2020 сторони погодили строк кредитування 5 днів з 30.11.2020 по 04.12.2020. Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором №3361473 від 30.11.2020 закінчився 04.12.2020, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору, вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 05.12.2020, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідач [PERSON] визнає частково позовні вимоги, а саме: в розмірі 5437,50 грн. відповідно до кредитного договору, в іншій частині нарахування відсотків просить відмовити. Щодо витрат на правничу допомогу зазначив, що враховуючи складність справи, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених, або тих, які будуть понесені стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, вважають наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат по сплаті правничої допомоги в сумі 3000 гривень. Просив поновити строк на подання відзиву та долучити його до матеріалів справи, врахувати викладені у відзиві заперечення при ухваленні судового рішення, позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3361473 від 30.11.2020 в розмірі 5437,50 грн, судові витрати розподілити відповідно до положень ЦПК України. 12.05.2025 за вх.№2926 представник позивача Ткаченко М.М., надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що всупереч процесуальним вимогам відповідачем не додано до відзиву документів, які підтверджують повноваження представника, оскільки посвідчення адвоката не є документом, який підтверджує повноваження представника. Крім того, відповідач мав право подати відзив до суду до 01.05.2025, тобто, відзив було подано після спливу процесуального строку, встановленого судом. Будь-яких поважних підстав пропуску вказаного строку відповідач не зазначив. Отже, поданий відзив не підлягає прийняттю до розгляду судом та не може бути долучений до матеріалів справи. Щодо нарахування відсотків представник позивача зазначив, що у розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов договору надання позики та правил, з якими ознайомився відповідач, в межах строку дії кредитного договору. Відповідно до пропозиції укласти договір та акцепту. Строк дії кредитного договору 3 роки. Крім того, в акцепті зазначено, що всі інші умови викладені в Правилах, з якими позичальник ознайомився до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору та Правил в межах 3-річного строку дії кредитного договору. Вказав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем. Тому відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків. Відповідачем було укладено кредитний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору позичальник отримав від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання договору відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача зазначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, відповідач не наводить обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Договірні відносини між позивачем та адвокатом за договором є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечать правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. Будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав відповідача є необґрунтованими. Розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а відповідач не вправі втручатись в ці правовідносини. Просила залишити поданий відзив без розгляду та повернути відповідачу, а позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.04.2025 було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті з повідомленням сторін. Представник позивача\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» в\~судове засідання\~не з`явився.\~В прохальній\~частині позовної\~заяви директор\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» \~просила справу\~розглянути за\~відсутності представника\~позивача,\~не заперечує\~проти ухвалення\~заочного рішення. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шевчук В.О., в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що доводи з цього приводу викладені у відзиві. Просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме: в сумі 5437,50 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 437,50 грн. заборгованість та нарахованими процентами. В решті позовних відмовити. Судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу розподілити відповідно до положень ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 30 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено договір позики №0673051699/1 від 30.11.2020. Вказаний договір\~складається із\~заявки-анкети\~на отримання\~кредиту №\~3361473\~від 30.11.2020,\~пропозиції укласти\~Договір надання\~позики,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту\~№0673051699/1\~від 30\~листопада 2020\~року (оферта)\~та надання\~кредиту згідно\~Заявки-анкети\~№3361473\~від 30\~листопада 2020\~року,\~Акцепту оферти\~від 30\~листопада 2020\~року на\~укладення Договору\~надання позики,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту\~№0673051699/1\~від 30\~лютого 2020\~року та\~отримання кредиту\~згідно Заявки-анкети\~№3361473\~від 30\~листопада 2020\~року. Вказані документи підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору позики відповідачу надано кредит в розмірі 5000,00 грн., строк користування кредитом - 5 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом за умови належного виконання умов договору та відсутності Пролонгації, річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 437 грн. 50 коп., за умови належного виконання умов та відсутності Пролонгації; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, за умови належного виконання умов Договору та відсутності Пролонгації; номінальна відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується у випадках передбаченими Правилами; номінальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується у випадках передбаченими Правилами; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 437 грн. 50 коп., при використанні Номінальної відсоткової ставки; Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75%, при використанні Номінальної відсоткової ставки; максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; максимальна річна відсоткова ставка 1277,5%, застосовується за умови неналежного виконання умов Договору; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 875,00 грн., за умови неналежного виконання умов договору; реальна річна процентна ставка за кредитом становить 1277,5%, за умови неналежного виконання умов Договору (а.с.7-16). Згідно довідки про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора 2w714r, який був відправлений їй на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с.17). Крім того, відповідно до повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні доручення», вих.№2632_250117143051 від 17.01.2025 підтверджено переказ коштів в сумі 5000 грн. 30.11.2020 на картку [NUMBER] (а.с.17 на звороті). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ІНФІНАНС» станом на 11.02.2022 загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором №0673051699 від 30.11.2020 складала 74987 грн. 50 коп. (а.с.18-23). 11 лютого 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №0673051699 від 30.11.2020, що був укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] (а.с.22-25). 11 лютого 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» підписано акт приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 11-02/22 (а.с.26 зі звороту). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №11-02/22 від 11.02.2022 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №0673051699 від 30.11.2020 на загальну суму 78962 грн. 47 коп., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 4999 грн. 97 коп., сума заборгованості за процентами 73062 грн. 50 коп. (а.с.27-29). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, зокрема, і до [PERSON] за договором позики №0673051699 від 30.11.2020 (а.с.31-33). Відповідно до пункту 2.1. договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом -- «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с.33 зі звороту). Відповідно до Реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за договором позики між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» боржник [PERSON] у розмірі 136337 грн. 12 коп. з них: сума заборгованості за основним зобов`язанням 4999 грн. 97 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами 131337 грн. 15 коп. (а.с.35-37). Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до Договору надання позики, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №0673051699 від 30.11.2020, виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0673051699 від 30.11.2020, за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 193036,77 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4999,97 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 131337,15 гривень; заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 56699,65 гривень. Поряд із цим, позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просив стягнути відповідача заборгованість у загальному розмірі 78062,47 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4999,97 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 73062,50 грн. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону №675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону №675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Дослідивши усі докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак, у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом встановлено, що позивач правомірно набув право вимоги за договором позики №0673051699, боржником за яким є відповідач. Стороною відповідача не заперечується отримання кредитних коштів за вказаним вище договором та не оспорюється право вимоги позивача у зв`язку з укладенням договорів факторингу та відступлення права вимоги. Оскільки боржник [PERSON] зобов`язання за договором не виконала, не повернула борг у встановлений договором строк, суд вважає за можливе стягнути з неї на користь позивача заявлену до стягнення суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн. Щодо стягнення з боржника [PERSON] процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. В силу частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Як вказав Верховний Суд у постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). При цьому термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. У згаданій постанові від 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду, зокрема, вказала: «…Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом…80. Отже, «користування кредитом» це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору…». Щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом», тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з цим, як вказано у постанові, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, а позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Отже, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Велика Палата прийшла до висновку, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, Велика Палата виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. З позовної заяви та доданих розрахунків вбачається, що позивач звернувся до суду про стягнення основного боргу та відсотків за договором, нарахованих саме у порядку статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України. Як вбачається з письмових доказів у договорі позики №0673051699 на суму кредиту в розмірі 5000 грн. встановлено погоджений сторонами строк користування кредитом - 5 днів. Доказів та умов пролонгації цього договору суду не надано. При цьому сума процентів розрахована позивачем по 25.03.2025 (а.с. 38). Щодо аргументів позивача про те, що підписанням акцепту оферти відповідач підтвердив, що він повністю ознайомився та згоден із Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», в яких містяться умови щодо пролонгації договору позики, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 7.1 та п. 7.2.2 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», первинний строк користування кредитом в рамках Фінансового кредиту, встановлений Сторонами у відповідному договорі фінансового кредиту може бути пролонгований на строк, що відповідає кількості днів, на яку було первинно видано кредит та який вказаний при оформленні відносин між сторонами в договорі. Пролонгація здійснюється в разі якщо позичальником повністю сплачено нараховані проценти, за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. З огляду на саме на положення вказаних Правил, строк користування наданим кредитом, який становив 5 днів, тобто з 30.11.2020 по 05.12.2020, був пролонгований тричі ще на 5 днів кожного разу, у зв`язку з тим, що в останній день повернення кредиту 05.12.2020, потім 13.12.2020 та 18.12.2020 відповідачем сплачені відсотки за кредитом в загальній сумі 525 грн., потім 962 грн. 50 коп. та 437,50 грн. відповідно. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для висновку відносно правомірної пролонгації договору, з огляду на таке. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», розуміла відповідач [PERSON] та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заявку-анкету на отримання кредиту, та оферту від 30 листопада 2020 року, а також те, що вказані Правила на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили відповідні умови, зокрема, й щодо пролонгації договору. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання грошових коштів, відсутність у заявці-анкеті та оферті й акцепті чітких умов домовленості щодо пролонгації договору, надані позивачем Правила надання грошових коштів не можуть розцінюватися як такі, що достовірно підтверджують вказані обставини. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», не можна вважати складовою договору позики щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заявці-анкеті, оферті та акцепті, які підписані позичальником. Аналогічна позиція міститься в Постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). З огляду на викладене, враховуючи, що Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM Loyal», які наявні в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, суд приходить до висновку, що такі Правила не можна розцінювати, як частину кредитного договору. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку користування кредитом, що встановлений тривалістю у 5 днів. Належних доказів того, що відповідач, як позичальник, вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили про його волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, до матеріалів позову не додано. За таких обставин, суд не вбачає обґрунтованих підстав вважати, що після спливу визначеного строку кредитування відбулася пролонгація кредиту. Отже, враховуючи викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку користування кредитом, тобто з 30.11.2020 по 05.12.2020. Починаючи з 06.12.2020 первісний кредитор не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України. Вимоги у порядку статті 625 ЦПК України позивачем заявлено не було. За умовами укладеного між сторонами договору ТОВ «ІНФІНАНС» надало відповідачу позику в розмірі 5000 грн, на строк 5 днів. Договором передбачено сплату відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 1,75 % за один день користування грошовими коштами. \~ \~ \~ \~Таким чином, відповідно до умов договору за час користування коштами відповідач мав сплатити відсотки у розмірі 437,50 грн. (5000 грн. х 1,75% х 5 днів = 437,50 грн). З огляду на наведене та встановлені обставини у справі, суд дійшов висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість в сумі 5437,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000 грн. та заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного договору в сумі 437,50 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0673051699/1 від 30 листопада 2020 року, 5437,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000 грн. та заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного договору в сумі 437,50 грн., в решті частині позовних вимог відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0510280035 від 03.04.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 168 грн.73 коп. (2422,40 х5437,50/78062,47). Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 16000 грн. суд дійшов наступного. Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 02.09.2024 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №02-09/2024-3 (а.с.44-45), у зв`язку з чим ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було понесено відповідні витрати для звернення до суду, що підтверджено платіжною інструкцією №0506680002 від 20.03.2025 (а.с.48). Відповідно до п.4.1. розділу 4 договору про надання правничої допомоги, вартість послуг виконавця визначається на підставі тарифів виконавця і зазначається сторонами в акті про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена Додатком №2 до Договору). На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 гривень позивачем надано копію заявки на надання юридичної допомоги №11 від 01.02.2025 та копію витягу з акту №6 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, відповідно до яких вартість послуг, які надавались, складається з наступного: усна (з вивченням документів) 2 год. х 2000 грн = 4000 грн; позовна заява 4 год. х 3000 грн = 12000 грн. Тобто, загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 16000 гривень (а.с.46, 47). Пунктом 3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги в даній справі задоволено частково, тому судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Відтак, розмір витрат на правову допомогу, понесених позивачем у цій справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог становить 1114,50 грн. (16000 х5437,50 / 78062,47). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1114,50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial