Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , звернулись до суду із позовом до Грабовецько-Дулібівської об`єднаної територіальної громади, у якому просять визнати право власності за позивачами [PERSON] , на 2/5 частки (1/5 частка майна колишнього колгоспного двору та 1/5 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ), [PERSON] на 2/5 (1/5 частка майна колишнього колгоспного двору та 1/5 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ), [PERSON] на 1/5 частки майна колишнього колгоспного двору, що складається з А-1 житлового будинку житловою площею 48,6 кв.м., загальною площею 72,4 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: Б погріб, В сарай, Г сарай, Д літня кухня, Е сарай, Є вбиральня, Ж сарай, З навіс, 1 вимощення, №1 ворота, №2 огорожа, №3 огорожа, №4 хвіртка, №5 ворота, колодязь, розташований в [ADDRESS] . В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачі покликаються\~на те,\~що вони\~є сім`ю\~та зареєстровані\~за адресою:\~ [ADDRESS] .Вказаний будинок обліковується\~як колгоспний\~двір,\~головою якого\~був батько\~ \~та дідусь\~позивачів -\~ [PERSON] .\~Крім того,\~членом цього\~колгоспного двору\~була ще\~дружина [PERSON] \~ [PERSON] ,\~яка є\~відповідно матір`ю\~та бабусею\~позивачів,\~які теж\~були членами\~колгоспного двору.Станом на 15.04.1991 року, на час ліквідації поняття колгоспний двір, кожному з них мало належати по 1/5 частці майна колишнього колгоспного двору. Однак, [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] [PERSON] .. Після смерті останніх позивачі [PERSON] та [PERSON] зверталися до держаного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їм було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння. У зв`язку з наведеним, позивачі просять задовольнити позовні вимоги задля надання їм можливості реалізувати свої спадкові права. Представник позивачів адвокат Маципура Г.І., у судових засіданням з розгляду даної справи позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник відповідачаГрабовецько-Дулібівської об`єднаної територіальної громади, у запропонований строк, подав до суду відзив у якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачів. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів. Згідно протоколу\~автоматизованого розподілу\~судової справи\~між суддями\~Стрийського міськрайонного\~суду Львівської\~області від\~20.11.2024\~року головуючим\~суддею щодо\~розгляду вищевказаної\~позовної заяви\~визначено суддю\~Янів Н.М.. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 21.11.2024 року, позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Грабовецько-Дулібівської об`єднаної територіальної громади про визнання власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 17 грудня 2024 року о 10:30 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Стрийський район, Львівська область Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 17.12.2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати підготовчий розгляд справи було відкладено до 21.01.2024 року у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 21.01.2025 року закрити підготовче провадження у даній справі. Призначено справу до судового розгляду по суті 18 лютого 2025 року о 12:30 год. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області (вул. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область). 18.02.2025 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 11:00 год. 13.03.2025 року. Поміж тим, судом вживалися заходи, щодо отримання від Стрийської державної нотаріальної контори належно засвідченої копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , що настала [INFO] , та [PERSON] , що настала [INFO] , шляхом скерування відповідного запиту суду. Витребувані судом письмові докази від Стрийської державної нотаріальної контори надійшли на адресу суду 02.04.2025 року із супровідним листом за вих. № 266/01-16 від 27.03.2025 року. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте такі з у судове засідання не з`явилися та не забезпечили явку уповноважених представників. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представниця адвокат Маципура Г.І. в судове засідання не з`явилися, однак у матеріалах справи міститься клопотання представниці позивачів про розгляд справи у їх відсутності. У поданій заяві представниця позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові, просила їх задовольнити. Представник відповідача Грабовецько-Дулібівської об`єднаної територіальної громади у судове засідання не з`явився, однак клопотав перед судом про розгляд справи у його відсутності. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Розгляд справи по суті відбувся 26.05.2025 року без участі сторін . Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Встановленні судом фактичні обставини справи. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю позивачок [PERSON] , та [PERSON] що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження, а також копіями свідоцтв про шлюб, якими підтверджується зміна прізвищ позивачів [PERSON] та [PERSON] .. Позивачі зареєстровані та проживаються у будинку за адресою: [ADDRESS] , який рахується за колгоспним двором, що підтверджується витягом з погосподарської книги, виданого Гірненським старостинським округом від 22.10.2024 року за №651. Там вони проживали й станом на момент ліквідації поняття «колгоспний двір». До майна колишнього колгоспного двору належить: А-1 житловий будинок житловою площею 48.6кв.м., загальною площею 72.4кв.м. з господарськими будівлями і спорудами: Б погріб, В сарай, Г сарай, Д літня кухня, Е сарай, Є вбиральня, Ж сарай, 3 навіс, 1 вимощення, №1 ворота, №2 огорожа, №3 огорожа, №4 хвіртка, №5 ворота, к колодязь. Згідно висновку про вартість об`єкта, оцінка такого склала 435\~420 гривень. Головою вказано колгоспного двору, зазначений [PERSON] (батько позивачки [PERSON] та дідусь позивачок [PERSON] , та [PERSON] ), який помер [INFO] . Поміж тим, станом на 15.04.1991 року, членом двору, була також дружина [PERSON] [PERSON] (мати позивачки [PERSON] та бабуся позивачок [PERSON] , та [PERSON] )., яка померла [INFO] . Таким чином, кожному з них, а саме позивачам, а також [PERSON] та [PERSON] належало по 1/5 частки майна колгоспного двору. Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.06.1997 року [PERSON] померла, [INFO] . Заповіту за життя остання не складала. Як вбачається\~з свідоцтва\~про право\~спадщину за\~законом від\~14.08.2018\~року,державний нотаріус на ім`я позивача [PERSON] , видав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 1.68 кадастрових га без визначення меж в натурі, на місцевості на території Грабовецької сільської ради, що належав померлій [PERSON] .. Однак,\~згідно листа\~Стрийської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області\~від 04.11.2024\~року за\~вих..\~№872/02-14на частку в житловому будинку, що належала [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину видати не можливо, у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, а тому [PERSON] рекомендовано звернутися до суду про визнання за собою права власності на будинок в порядку спадкування. В свою чергу, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2004 року помер голова колгоспного двору [PERSON] . За життя 11.01.2000 року [PERSON] склав заповіт посвідчений в Довголуцькій сільській раді, яким розпорядився всім належним йому майном в користь онуки, позивача [PERSON] яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] . Заповіт не змінено та не скасовано, а його копія долучена до матеріалів справи. При цьому,\~згідно листа\~Стрийської державної\~нотаріальної контори\~Львівської області\~від 04.11.2024\~року за\~вих..\~№871/02-14на частку в житловому будинку, що належала [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину видати не можливо, у зв?язку з відсутністю правовстановлюючих документів, оформлених відповідно до чинного законодавства, а тому [PERSON] рекомендовано звернутися до суду про визнання за собою право власності на будинок в порядку спадкування. Окрім того, на замовлення позивачок [PERSON] та [PERSON] 29.10.2024 року було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , копія якого долучена до матеріалів справи. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом та за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, оформлені відповідно до чинного законодавства. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так,\~прикінцевими та\~перехідними положеннями\~ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини у частині майна колгоспного двору виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української\~РСР 1963\~року та\~діючими на\~той час\~законодавчими актами. В іншій частині, зокрема щодо спадкування майна після смерті [PERSON] , суд при розгляді даного спору керується положеннями чинного ЦК України. Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української\~РСР «Про\~власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Згідно з вимогами ст. 4 згаданої Постанови, у разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до статей 120, 121\~ЦК Української\~РСР 1963\~року у\~редакції,\~яка була\~чинною до\~1991\~року,\~майно колгоспного\~двору належить\~його членам\~на праві\~сумісної власності.\~Володіння,\~користування і\~розпорядження майном\~колгоспного двору\~здійснюється за\~згодою усіх\~членів двору.\~Колгоспний двір\~може мати\~у власності\~підсобне господарство\~на присадибній\~ділянці землі,\~що знаходиться\~в його\~користуванні,\~жилий будинок,\~продуктивну худобу,\~птицю,\~тощо.\~Відповідно до\~статей 120-127\~ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст.\~126\~ЦК Української\~РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відтак, беззаперечно встановлено, що станом на 15.04.1991 року, за адресою [ADDRESS] проживали, голова двору [PERSON] , члени двору [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , відповідно кожному з них належало по 1/5 частині майна колгоспного двору. Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. За змістом ст.\~525\~ЦК Української\~РСР 1963 року, як і частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до\~ст. 548 ЦК Української РСР\~1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до\~ст. 549 зазначеного Кодексу\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено, [INFO] , померла [PERSON] .. Заповіту не залишила. Спадщину після її смерті прийняла донька [PERSON] , отримавши в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, на земельну частку пай. Відтак до неї, фактично й перейшло право на 1/5 частку майна колгоспного двору. В свою чергу, відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , помер [INFO] , при цьому за життя, останній розпорядився своїм майном, на користь онуки [PERSON] .. [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилася оскільки прожила із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проте позивачки, будучи не обізнаними, належним чином не зареєстрували право власності на частку у спірному будинковолодінні у встановленому законом порядку. Оскільки судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спірне домоволодіння входило до майна колишнього колгоспного двору, а право на таке майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають усі позивачі як ті члени двору, які не втратили права на частку в його майні й бажають його оформити, а решта його членів, зокрема [PERSON] та\~ [PERSON] \~померли,\~то у\~суду немає\~перешкод для\~можливості захисту\~зазначеного порушеного\~права усіх\~позивачів у\~спосіб визнанняза ним відповідного права власності на майно колишнього колгоспного двору. Таким чином судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить 1/5 частка майна як колишнього колгоспного двору та 1/5 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , а всього 2/5 частки; позивачці [PERSON] - 1/5 частка, як майно колишнього колгоспного двору та 1/5 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті дідуся [PERSON] , а всього 2/5 частки; позивачу [PERSON] - 1/5 частка, як майно колишнього колгоспного двору. У зв`язку з наведеним, з метою наданням позивачам повною мірою реалізувати свої спадкові справа, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved