Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Бершадської міської ради про визнання права власності на спадщину. В обгрунтування поданого позову, [PERSON] , зазначає, що [INFO] помер [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно: 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняв син, [PERSON] , відповідно до ч.1ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як проживав з померлим, що підтверджується довідкою Маньківського старостинського округу №206 від 15.02.2024 року, однак належним чином не оформив. [INFO] помер\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про смерть,\~актовий запис\~№17.\~Після його\~смерті відкрилась\~спадщина на\~належне йому\~майно,\~в тому\~числі на:\~1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] (фактично успадковану після смерті [PERSON] ). Спадщину після його смерті прийняв син, [PERSON] , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Маньківського старостинського округу №206 від 15.02.2024 року, однак належним чином не оформив. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис №643. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно: 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Спадщину після її смерті прийняв син, [PERSON] , відповідно до ч.З ст. 1268 ЦК України так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Маньківського старостинського округу №206 від 15.02.2024 року, однак належним чином не оформив. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис №271. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно: 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та на інші відповідно 3/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , які він фактично успадкував після смерті [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняв позивач, як спадкоємець за заповітом на все майно, відповідно до ст. 1269 ЦК України звернувшись у встановлений законом термін з заявою до нотаріальної контори. Інших спадкоємців за законом, ні за заповітом на майно померлого немає. Однак, належним чином оформити свої спадкові права на житловий будинок позивач немає можливості, в зв`язку з тим, що спадкодавці при житті не оформили права власності на будинок в якому прожили усе життя, тому він змушений звернутись до суду. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 04.09.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 19.09.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому преставник Бершадської міської ради, міський голова Драган В.Г., просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивачем не з`ясовано питання про правильність віднесення будинку, який він має намір успадкувати до суспільної групи господарства колгоспний двір. Крім того, представник відповідача вказує на безпідставність тверджень позивача про спадкування домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Позивачем не надано до суду доказів які підтверджують те, що [PERSON] , який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно (домоволодіння [ADDRESS] ) оскільки був зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте маючи достатньо часу на таке звернення не зробив цього. Відповідно, майно щодо якого в спадкодавця не виникло жодних прав на час відкриття спадщини, до спадкоємців переходити не може. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 20.02.2025 справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, [PERSON] , надав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача, адвоката Горелової Л.Г., надала до суду письмову заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, міський голова Драган В.Г., в судове засідання не з`явився, надав заяву про закриття провадження у справі та відмову у задоволенні позову. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов слідуючих висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому позивач, має право, гарантоване Конституцією України та іншими нормативними актами, на звернення до суду із відповідною позовною заявою за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав та законних інтересів. Вивчивши представлені в матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] .. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно: 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняв син, [PERSON] , відповідно до ч.1ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як проживав з померлим, що підтверджується довідкою Маньківського старостинського округу №206 від 15.02.2024 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №17. Після його\~смерті відкрилась\~спадщина на\~належне йому\~майно,\~в тому\~числі на:\~1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняв син, [PERSON] , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Маньківського старостинського округу №206 від 15.02.2024 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №643. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на 1/4 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Спадщину після її смерті прийняв син, [PERSON] , відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України так як постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Маньківського старостинського округу №206 від 15.02.2024 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №271. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Згідно довідки №1244 від 18.12.2023, виданої Маньківським старостинським округом, станом на 15.04.1991 року згідно з погосподарською книгою №1 особовий рахунок № [NUMBER] житловий будинок [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспних дворів. Згідно довідки №149 від 08.02.2024, виданої Маньківським старостинським округом, у померлого [PERSON] , таких спадкоємців першої черги на обов`язкову частку, як малолітні, неповнолітні, недієздатні особи або особи, дієздатність яких обмежена, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатні вдова немає. Згідно витягу №147 від 14.08.2024 із погосподарської книги №1 за 1986-1990 роки членами колгоспного двору, розташованорго за адресою: [ADDRESS] , були: [PERSON] , помер [INFO] (голова колгоспного двору), [PERSON] , помер [INFO] , [PERSON] , померла [INFO] , [PERSON] , помер [INFO] . \~ \~ \~ \~За життя [PERSON] , вчинив заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів позивачу - [PERSON] .. \~ \~ \~ \~Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, [PERSON] , звернувся до приватного потаріуса, однак йому постановою від 15.08.2024 №212/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який [INFO] помер. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Згідно ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальним правилом, виписаним в ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 396 ЦК України передбачено, що в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись. На підставі ст.ст. 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved