Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що їхня з відповідачкою сім`я розпалася через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено з січня 2025 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Збереження сім`ї позивач вважає неможливим та на примирення не згоден. У судове засідання позивач не з`явився, проте завчасно подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив провести розгляд справи без його участі (а.п.11). Відповідачка не з`явилася до суду також, проте подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнала та просила провести розгляд справи без її участі (а.п.26). Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 18.01.2020, про що Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) складено відповідний актовий запис №35 (а.п.24). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.п.7). Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом ч.3, 4 ст.56 СК України. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Також відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що відповідачка не просила після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне, то суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1\~ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачкою, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету 50% судового збору в розмірі 605,60 грн, сплаченого ним при поданні позову до суду відповідно до платіжної інструкції 0.0.4289582164.1 від 05.04.2025 Приватбанк (а.п.16), а решту 50% судового збору у розмірі 605,60 грн, стягнути з відповідачки. На підставі ст.104, 105, 112-113 СК України,

Outcome: approved