Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

представник позивача звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 16.07.2017 року між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №46. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , 2020 року народження. Одруження між сторонами виявилося невдалим, з вини обох подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, між ними відсутнє взаєморозуміння, не ведуть спільного господарства та не мають спільних інтересів, разом не проживають з жовтня 2023 року. Їх шлюбні відносини фактично припинилися, примирення з відповідачкою неможливе. Оскільки сім`я остаточно розпалася, її збереження неможливе та недоцільне, просить шлюб між позивачем та відповідачкою розірвати, строк на примирення не надавати, стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати. Позивач та його представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про підтримання позовних вимог, просить шлюб розірвати, строк на примирення сторонам не надавати, розгляд справи проводити за її та позивача відсутності. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст.128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке є у матеріалах справи, в судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань не подала. Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. \~ \~ \~ \~ Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~\~передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 16 липня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 46, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Ухвалою Теофіпольського райсуду від 17.02.2025 сторонам надано строк на примирення. Враховуючи, що відповідачка не подала до суду доказів, які б спростовували докази позивача і свідчили про необхідність збереження шлюбу, протягом строку на примирення сторони не дійшли згоди про подальше проживання у шлюбі, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції від 08.01.2025 позивачем при подачі позову сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи, що підтримання шлюбних відносин залежить від обох сторін, суду не надано доказів вини лише відповідачки у припиненні шлюбних відносин, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved