Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] створила нестерпну атмосферу в його дворі із-за незаконно збудованого сараю (курника), та двох куч екскрементів кур, які розмістила без дотримання СНІП та ДБН впритул до паркану його двору. З метою врегулювання спору неодноразово звертався до [PERSON] , однак безрезультатно. Просить суд зобов`язати [PERSON] перенести курник в інше місце з дотриманням норм та правил будівництва та зобов`язати [PERSON] прибрати кучі екскрементів від його двору. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2024 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, передана для розгляду Вільногірському міському суду Дніпропетровської області (а.с. 6). Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.06.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків (а.с. 12). 20.08.2024 року позивачем усунуто недоліки та надано уточнену позовну заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та зобов`язати відповідача [PERSON] перенести курятник в інше місце з дотриманням Норм і Правил будівництва (а.с. 23-24). Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.09.2024 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 34). З уточненою позовною заявою позивачем подано два окремих клопотання в яких він просить призначити будівельно-технічну експертизу та земельну-технічну експертизу із посиланням на обставини викладені у позовній заяві (а.с. 26, 27). Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 04.11.2024 року клопотання позивача [PERSON] про призначення експертиз задоволено частково та призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідногоу інституту судових експертиз, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17. На час проведення судової будівельно-технічної експертизи провадження у справі зупинено (а.с. 48, 49). 12.12.2024 року від Дніпропетровського науково-дослідногоу інституту судових експертиз надійшов лист про погодження строків виконання ексертизи (а.с. 56, 58) та 20.12.2024 року лист щодо оплати судової експертизи по справі (а.с. 59). 25.12.2024 року від Дніпропетровського науково-дослідногоу інституту судових експертиз надійшло клопотання експерта № 3307-24 про уточнення судової будівельно-технічної експертизи від 10.12.2024 (а.с. 63, 64). Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 року відновлено провадження у справі (а.с. 62). Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 15.01.2025 року, за клопотанням експерта, призначено по справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17. На час проведення судової будівельно-технічної експертизи провадження у справі зупинено (а.с. 71). 20.01.2025 року позивачем надано до суду заяву в якій він просить суд зобов`язати Дніпропетровський НДІСЕ провести судову експертизу за державний кошт, а також копію заяви до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз про неспроможність та непідйомність сплати коштів за проведення судової експертизи (а.с. 73-77). 22.04.2025 року позивачем надано до суду заяву про проведення експертизи за державний кошт в якій просить звільнити його від сплати за проведення експертизи та провести її за державний кошт ДНДІСЕ (а.с. 81, 82). З підстав відсутності оплати позивачем проведення експертизи на рахунок ДніпроНДІСЕ, ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01.11.2024, залишено без виконання (а.с. 84, 85). Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 року відновлено провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 89). Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 28.05.2025 року у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про звільнення його від оплати за проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, відмовлено (а.с. 96 ). Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вимоги, викладені в позовній заяві, повністю підтримує (а.с. 28, 42, 92). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, в матеріалах справи наявний ескіз двору [PERSON] та курятника [PERSON] щодо їх розташування та замірів (а.с. 4, 25). Згідно зі\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (ст. 376 ЦК України). Отже, юридичними фактами, які становлять правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоровю людини, тощо. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18) та постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 361/765/16-ц (провадження № 61-33103св18), від 02 лютого 2022 року у справі № 521/16974/17 (провадження № 61-9290св21), від 17 січня 2022 року у справі № 442/4338/17 (провадження № 61-1460св21). Знесення самочинного будівництва є крайнім заходом і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 462/469/14-ц (провадження № 61-23742св18); від 21 травня 2020 року у справі № 726/824/15-ц (провадження № 61-45216св18). У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 369/8792/16-ц (провадження № 61-21385св18) зроблено висновок, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України). В даній категорії справ є доцільним призначення відповідної експертизи для об`єктивного вирішення справи. За наявними матеріалами справи не можливо встановити чи є таке будівництво самочинним й таким, що порушує права позивача, встановити розміри нерухомого майна, за яких обставин зведено це приміщення, не можливо дослідити варіанти перебудови спірної будівлі та чи вирішувалося таке питання між сторонами у добровільному порядку, а відтак визначитися з характером спірних правовідносин й правовою нормою, що їх регулює. Обов`язок доведення вказаних обставин відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~лежить на стороні позивача. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням права власника або землекористувача тощо). Умовами для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обстави: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця) (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 599/340/16-ц). Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача були порушені його права, а також те, що побутована відповідачем господарська споруда існує на час розгляду справи та споруджена з порушенням, що саме відповідач порушила його права та охоронювані законом інтереси, а тому суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову. Згідно із ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed