Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] ,\~після смерті\~якої відкрилась\~спадщина на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом після її смерті є позивач та його рідна сестра [PERSON] ( відповідач ). \~З метою оформлення спадщини після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса. Однак, остання відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки у зв`язку з тим, що право власності зареєстроване за померлою [PERSON] , однак частка померлої у спільній сумісній власності не виділена. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частку вказаної земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутності (а.с. 106). Відповідач в судове\~засідання не\~з`явилась, подала до суду письмові заяви, в яких позовні вимоги визнаєв повному обсязі, просить розгляд справи проводити в її відсутності ( а.с. 105, 121 ). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, проти задоволення позову не заперечує ( а.с. 124 ). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. [INFO] народилась [PERSON] ( вказано російською мовою ), про що свідчать дані свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 21.01.1956 року (а.с. 21, 39). 04.03.1956 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 86 від 04.03.1956 року, що стверджується даними копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.03.1956 року (виданого на російській мові (а.с. 22, 39)). Судом також встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , [INFO] [PERSON] , а 14.04.1970 року [PERSON] , їхніми батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , що стверджується даними копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.02.1957 року, серії [NUMBER] від 05.03.1961 року та серії [NUMBER] від 29.05.1970 року ( а.с. 19, 20, 41, 49, 55). Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 192232012 від 10.12.2019 року право власності на земельну ділянку площею 0,0743 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка ), кадастровий номер 2610600000:10:001:0141, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Коломийської міської ради №4095-54/2019 від 24.10.2019 року зареєстровано на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8, 28 ). У відповідності до даних витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 04.02.2021 року за номером НВ-2611422932021, міськрайонним управлінням у Коломийському районі та м. Коломия Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на підставі рішення Коломийської міської ради №4095-54/2019 від 24.10.2019 року проведена державна реєстрація права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 2610600000:10:001:0141, площею 0,0743 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дата державної реєстрації земельної ділянки: 25.01.2019 року, власники [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-11, 25-27). Згідно з даними свідоцтв про смерть серії [NUMBER] , виданого 25.01.1993 року, та серії [NUMBER] , виданого 12.03.2020 року, [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] - [INFO] в м. Коломия Івано-Франківської області (а.с. 7, 40). Відповідно до копії виписки з інвентаризаційних матеріалів, виданої ОКП «Коломийським МБТІ» 07.05.2019 року за № 64015, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] - 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності від 10.09.1993 року та 1/8 частка на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину від 10.09.1993 року; [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - по 1/8 частці за кожним на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.09.1993 року (а.с. 79). 12.05.2020 року позивач звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , а 20.05.2020 року [PERSON] із заявою про відмову від права на прийняття належної йому спадщини за законом після смерті матері [PERSON] в користь [PERSON] (а.с. 36, 47 ). Відповідно до копії довідки Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради №914/02.13-11 від 12.05.2020 року в реєстрі територіальної громади м. Коломия, що ведеться вказаним управлінням, станом на 12.03.2020 року за адресою: [ADDRESS] , разом з померлою [PERSON] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 37). Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60158307, виданого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. 12.05.2020 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 42 за номером у спадковому реєстрі 65815273, спадкодавець [PERSON] (а.с.46). 09.06.2021 року [PERSON] звернулася до Коломийської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] щодо спадкового майна, яке складається з 5/8 часток житлового будинку, що в [ADDRESS] (а.с. 54). 13.12.2022 року [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , звернулись до Третьої Коломийської державної нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з 5/8 часток житлового будинку [ADDRESS] ( а.с. 68, 69 ). 13.12.2022 року вказаним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані з реєстрі за № 535 та № 536, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є її дочка [PERSON] та син [PERSON] . Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається відповідно з 5/24 часток та 5/12 часток житлового будинку [ADDRESS] , та відповідними частками господарських будівель та споруд, про що також зазначено у витягах про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.87-93). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори від 22.02.2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка ), що за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що право власності зареєстроване за померлою [PERSON] , однак, частка померлої у спільній сумісній власності не виділена ( а.с. 6 ). Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Слід зазначити, що спірні правовідносини щодо спадкування права у спільній сумісній власності на земельну ділянку, визначення розміру частки у праві у спільній сумісній власності на земельну ділянку та виділення її в натурі регулюються нормами ЗК України та нормами ЦК України. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Приписами частин 1 та 2 статті 372 ЦК України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При цьому, суд враховує, що в постанові від 28 липня 2021 року у справі №346/5216/18 (провадження №61-3050св21) Верховний Суд зазначив, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. За змістом ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно з ч.4, 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1, 2 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. \~Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Положеннями статей 12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даній справі встановлено, що вищевказана земельна ділянка загальною площею 0,0743 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка ) належала [PERSON] , [PERSON] та їхній матері [PERSON] . Поділ даної земельної ділянки або виділення з неї окремих часток за життя [PERSON] не проводився, розмір її частки не визначався. Отже, [PERSON] була співвласником земельної ділянки, яка належала трьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток ( по 1/3 частці, виходячи з принципу рівності часток всіх співвласників). [INFO] [PERSON] померла та спадщину після її смерті прийняв позивач; [PERSON] відмовився від права на прийняття належної йому спадщини за законом, а [PERSON] прийняла спадщину в частині спадкування часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на частку земельної ділянки, що залишилась після смерті їхньої матері. Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи, що поділ або виділення частки земельної ділянки не проводився і до позивача не перейшло право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування, суд приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за позивачем права власності на 1/3 частку вказаної земельної ділянки, яка належала його матері, виходячи з рівності часток у праві спільної сумісної власності, оскільки він через невизначеність часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку як спадкоємець першої черги за законом позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права на земельну ділянку. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного, ст. ст. 328, 346, 372, 1216-1218, 1226, 1261, 1268, 1297 ЦК України, та,

Outcome: partial