Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулась до Попільнянського районного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в якій вказує, що вона є онукою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України в с. Верхня Покровка Старобільського району Луганської області. У травні 2024 року вона звернулася до Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та подала вказану вище фотокопію свідоцтва про смерть для державної реєстрації смерті бабусі, [PERSON] . Однак їй було відмовлено та усно роз`яснено, що надана мною фотокопія свідоцтва про смерть не може бути підставою для державної реєстрації смерті та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті. Оскільки бабуся померла в с. Верхня Покровка Старобільського району Луганської області, яка на даний час є тимчасово окупованою територією України, у зв`язку з цим заявник не має можливості отримати документ, що може бути підставою для проведення державної реєстрації смерті у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення даного юридичного факту необхідне заявнику для проведення державної реєстрації смерті бабусі та реалізації її спадкових прав. У зв`язку з тим, що вона позбавлена можливості отримати документ встановленої форми виданий закладом охорони здоров`я про смерть бабусі, [PERSON] , змушена звернутися до суду з даною заявою.? Заявник просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Верхня Покровка Старобільського району Луганської області та померла [INFO] в с. Верхня Покровка Старобільського району Луганської області, Україна. В судове засідання заявник не з`явилась, в заяві просить справу проводити без її участі. Представник заінтересованої особи: Попільнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно розписки про отримання ухвали суду в залі судових засідань 28 травня 2025 року. До суду надійшла заява про розгляд справи без представника відділу, виходячи з матеріалів справи та згідно чинного законодавства. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого 08 грудня 2011 року Старобільським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки від 26 серпня 2022 року № 1817-5002051893 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адесою: [ADDRESS] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 квітня 1981 року Верхньопокровською сільською радою Старобільського району, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . 11 листопада 2011 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Верхньопокровською сільською радою Старобільського району, Луганської області. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 1961 року Покровським ЗАГС Старобільського району, матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] . 20 вересня 1980 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбі прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що підтверджується копією свідотцва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого 10 листопада 1998 року Старобільським РВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 28 червня 2024 року установою, що розташована на тимчасово окупованій території України, так званим" Старобільським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану юстиції луганської народної республіки", [PERSON] померла [INFO] , місце смерті російська федерація, луганська народна республіка, Старобільського району, село Верхня Покровка. Як вбачається з копії довідки про смерть № С-00654, виданої установою, що розташована на тимчасово окупованій території України, так званим "Старобільським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану юстиції луганської народної республіки", [PERSON] померла [INFO] , причина смерті: наслідки цереброваскулярної хвороби 169,8. Згідно абзацу 2 частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, з наступними змінами, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до Розділу II. Тимчасово окуповані російською федерацією території України зазначеного Переліку Старобільська міська територіальна громада Старобільського району Луганської області віднесена до територій, які тимчасово окуповані російською федерацію (дата початку тимчасової окупації 28.02.2022). Відповідно до частин 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 4 вищевказаного Закону України, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина; правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно частини 4 статті 49 ЦК України реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до Закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров`я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Згідно розділу 1 абзацу 2 пункту 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, із змінами від 18.10.2019 року, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Для кращого функціонування та взаємодії спеціалізованих структур щодо встановлення факту смерті людини, під час воєнного стану Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України та Офісом Генерального прокурора 09.03.2022 прийнято наказ № 177/450/46, яким затверджено Порядок взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції України, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті людини під час воєнного стану на території України. Доказами, які можуть засвідчити факт смерті особи, можуть бути зокрема: покази свідків; письмові докази: акт про настання смерті; копія лікарського свідоцтва по смерть; повідомлення з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки; наказ командира військової частини про виключення особи із особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із загибеллю; скріншоти особистого листування, дані отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж. Під час режиму воєнного стану державна реєстрація смерті проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника, незалежно від місця смерті чи проживання померлої особи. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану працюють у штатному режимі, крім міст/районів, де такої можливості немає у зв`язку з веденням активних бойових дій. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно роз`яснень, даних в п. 13, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Разом з тим, суд бере до уваги Інформаційний лист Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду, вих. № 985/0/208-21 від 22.04.2021 року, спрямований головам апеляційних судів, в якому зазначено, що положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, пред`являти в суд письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану в здійсненні реєстрації таких фактів. Заявник є онукою померлої та має намір зареєструвати смерть бабусі [PERSON] у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому. Згідно пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом було встановлено, що [INFO] в с. Верхня Покровка Старобільського району Луганської області померла [PERSON] . Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її бабусі та реалізації спадкових прав. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє повне підтвердження дослідженими судом письмовими доказами. Згідно пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved