Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Ананьївської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок. Заповіту щодо розпорядження майном на випадок смерті батько не залишив. Позивач звернувся до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину лише в поточному (2025) році, але державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва, оскільки позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач зазначив, що він не прийняв спадщину у визначений законом строк у зв`язку з тим, що з 18 березня 2024 року по 11 січня 2025 року ним було укладено декілька контрактів з компанією ДАМАНЕ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД. Після підписання позивачем відповідного контракту він залишив Україну та перебував за її межами до закінчення строку дії контрактів, працюючи по найму інженером механіком. Через 11 днів після виїзду позивача за кордон помер його батько. На час його смерті позивач був позбавлений можливості приїздити в Україну, так як був пов`язаний робочими контрактами. Позивач вважає перелічені причини поважними, а тому просить суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті його батька. Ухвалою судді від 31 березня 2025 року відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.45). Ухвалою суду\~від 29\~квітня 2025\~року з Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області витребувано копію спадкової справи № 93/2025, заведеної 19 березня 2025 року на майно [PERSON] , померлого [INFO] . Також було закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.52-53). Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа та довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.54). Водночас при зверненні до суду з позовною заявою позивач надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, оскільки не в змозі прибути в зв`язку з виконанням ним службових обов`язків. Позивач на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с.41). Представник відповідача\~Ананьївської міської\~ради в\~судове засідання\~також не\~прибув та\~надав клопотання,\~в якому\~зазначив,\~що розгляд\~заяви по\~справі залишає\~на розсуд\~суду та\~просить прийняти\~рішення відповідно\~до вимог\~чинного законодавства.\~Представник також\~зазначив,\~що права\~та обов`язки\~осіб,\~які беруть\~участь у\~цивільному судочинстві\~відомі та\~зрозумілі,\~інших заяв,\~клопотань,\~відводів не\~має (а.с.49). При цьому про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання представник повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа (а.с.55). Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, заяву позивача та клопотання представника відповідача про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті. Частиною першою статті 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право на спадщину, за загальними правилами про спадкування виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі №752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20). Водночас відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі №626/274/22. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, визначеного статтею 1270 ЦК України, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи. В\~постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно пункту 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 років помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 березня 2024 року Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.10). Факт родинних відносин, а саме те, що позивач є сином [PERSON] , підтверджується наявною в матеріалах справи ксерокопією свідоцтв про народження спадкоємця серії [NUMBER] , виданого повторно 26 червня 1987 року Ананьївським районним відділом запису актів цивільного стану Одеської області, згідно якого в графах «Відомості про батька» та «Відомості про матір» відповідно значиться « [PERSON] » та « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої, зокрема, увійшов житловий будинок (а.с.16-17). Згідно ксерокопії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 19 березня 2025 року за № 80514923 Ананьївською державною нотаріальною конторою Одеської області, 19 березня 2025 року була заведена спадкова справа за № 93/2025 на спадкове майно [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (а.с.12). Відповідно до ксерокопії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19 березня 2025 року № 80514455 за життя [PERSON] заповіту/спадкового договору складено не було (а.с.13). Згідно ксерокопії листа Ананьївської міської ради від 21 березня 2025 року за вихідним № 04-36/900, що міститься в матеріалах спадкової справи, померлий [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , по день смерті [INFO] . Громадяни, які були зареєстровані разом із померлим на день його смерті, відсутні. (а.с.66). Згідно будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] , у вказаному будинку проживали померлий [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (мати позивача), яка знята з реєстрації місця проживання 30 серпня 2022 року у зв`язку зі смертю (а.с.73-74). Це підтверджується наявною в матеріалах справи ксерокопією свідоцтв про смерть серії [NUMBER] , виданого Ананьївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.15, 70). З листа державного нотаріуса Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Мороз Н.О. від 19 березня 2025 року за вихідним № 384/02-14 вбачається, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті його батька [PERSON] , з причини пропуску ним шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем. Водночас рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.11). Згідно ксерокопії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 1995 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області, місцем проживання позивача з 08 грудня 1993 року значиться адреса: [ADDRESS] (а.с.6-7). Що також підтверджується ксерокопією витягу з реєстру територіальної громади, сформованого 20 березня 2025 року за №2025/003749468 (а.с.9). Вивченням матеріалів спадкової справи № 93/2025 встановлено, що інших спадкоємців, які прийняли або відмовились від спадщини немає. В позовній заяві позивач зазначив, що строк для\~прийняття спадщини\~пропущено ним\~з поважних\~причин,\~оскількиз 18 березня 2024 року по 11 січня 2025 року ним було укладено декілька контрактів з компанією ДАМАНЕ МЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД. Після підписання позивачем відповідного контракту він залишив Україну та перебував за її межами до закінчення строку дії контрактів, працюючи по найму інженером механіком. Через 11 днів після виїзду позивача за кордон помер його батько. На час його смерті позивач був позбавлений можливості приїздити в Україну, так як був пов`язаний робочими контрактами. Позивачеві, як інженеру-механіку всіх груп річкових суден відсутня заміна (за штатним розписом позивач є єдиним інженером-механіком), тобто фізичної спроможності заміни позивача у судновласника не було. Робота позивача пов`язана із постійним та безперервним обслуговуванням судових механізмів і участю у палубних операціях по всій довжині суднохідної частини річки Дунай (зі зміною 7 країн по руслу вказаної річки). Зупинити судно для вирішення спадкових справ у позивача та у його роботодавця не було можливості. Позивач не зміг фізично покинути судно, тому був відсутній навіть на похороні свого батька, і не зміг вирішити спадкове питання безпосередньо звернувшись до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, а також був позбавлений можливості звернутись з даного приводу до відповідного консульства (посольства) України за кордоном шляхом слідування судна по річці Дунай. На підтвердження зазначених фактів позивачем долучено до позовної заяви, зокрема, посвідчення моряка, відповідні контракти та виписки зі службової книжки. Згідно посвідчення особи моряка [NUMBER] , виданого на ім`я позивача 04 січня 2022 року уповноваженим органом - порт Ізмаїл, з доданим до нього перекладом тексту з англійської мови на українську мову, позивач безперервно з 15 березня 2024 року по 11 січня 2025 року працював на посаді інженера на суднах m/v «Herzog Tassilo», m/v Deggendorf та Kran Daru 5 (а.с.18-20). Згідно контракту з моряком по найму, укладеного 15 березня 2024 року між моряком [PERSON] та судновласником/агентом власника судна DAMANE Management Limited, початком дії контракту є 16-17 березня 2024 року, термін контракту (період працевлаштування) до 90 діб, місцем працевлаштування значиться судно «Herzog Tassilo» (а.с.21-23). Згідно контракту з моряком по найму, укладеного 15 березня 2024 року між моряком [PERSON] та судновласником/агентом власника судна DAMANE Management Limited, початком дії контракту є 17-18 березня 2024 року, термін контракту (період працевлаштування) до 90 діб, місцем працевлаштування значиться судно «Deggendorf» (а.с.24-26). Згідно контракту з моряком по найму, укладеного 09 жовтня 2024 року між моряком [PERSON] та судновласником/агентом власника судна DAMANE Management Limited, початком дії контракту є 09 жовтня 2024 року, термін контракту (період працевлаштування) до 90 діб, місцем працевлаштування значиться судно «Crane 5» (а.с.27-29). Зі службової книжки, виданої на ім`я позивача 08 червня 2021 року Ізмаїл, вбачається що позивач 18 березня 2024 року вступив на посаду в якості інженер на судно «Deggendorf» та завершив роботу на судні 15 липня 2024 року, 16 липня 2024 року вступив на посаду в якості інженер на судно «Kran Daru 5» та завершив роботу на судні 11 січня 2025 року (а.с.30-38). Згідно часини першої статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому: належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України); достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України); достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Крім того, суд вважає, що оскільки спадщина ніким не прийнята, заяву про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, в інший спосіб, крім як звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та відновити своє порушене право, позивач не може. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Що стосується додаткового строку, що може бути встановлений для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, то суд приходить до висновку про можливість встановлення строку в три місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Згідно частини першої статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 коп. (а.с.1). Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що спір виник внаслідок дій позивача, які виразились у невчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved