Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] пред`явили позов до АТ «Українська залізниця» про стягнення на користь кожного з них по 200 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю їхнього сина - [PERSON] . Обгрунтовано позов тим, що [INFO] в с. Опорець Стрийського району Львівської області на станції «Бескид» локомотив [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер. Внаслідок смерті [PERSON] його батькам було завдано моральну шкоду. Представник відповідача, адвокат Моцюк В. В., подав відзив на позовну заяву. Заперечив проти позову повністю з тих підстав, що заявлений позивачами розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості. Окрім того, позивачі не надали докази, які б підтверджували характер та обсяг їх страждань. Вони не зверталися за медичною допомогою, зокрема психологічною. Не надали доказів щодо витрат на медичні послуги та медикаменти. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково. Згідно з копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.10.2022 [PERSON] помер [INFO] у віці 35 років в с. Опорець Стрийського району Львівської області. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.06.1987. Постановою від 30.12.2022 заступник начальника слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Савчин Р. І. закрив кримінальне провадження № 1202214130000171 за фактом наїзду 03.10.2022 приблизно о 17.50 год. в с. Опорець Стрийського району Львівської області по ст. «Бескид» пікету 1 км 1625 локомотива ВЛ 11082А під керуванням машиніста [PERSON] , який їхав непарною колією в напрямку Закарпатської області, на пішохода [PERSON] , солдата в/ч [NUMBER] полк охорони 710, який в той момент знаходився на службі та переходив колію перед локомотивом, в результаті чого [PERSON] від отриманих травм помер на місці події, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. Згідно з копією висновку експерта за наслідками проведення судово-медичної експертизи № 61 від 22.11.2022 в крові [PERSON] виявлено 2,54 проміле алкоголю. Згідно з копією листа АТ "Українська залізниця" від 12.03.2025 року, надісланого у відповідь запит адвоката Таргонія В. М., електровоз ВЛ11м № 082 перебуває на балансі виробничого структурного підрозділу "Локомотивне депо Львів-Захід" регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Укрзалізниця", а машиніст перебуває в трудових відносинах з цим підрозділом. Згідно з копією акта службового розслідування аварії, складеного 04.10.2022 комісією і затвердженого начальником виробничого підрозділу "Мукачівська дистанція колії" Ковалем С. , 03.10.2022 о 17.45 год. на 1635 км пк 1 парній головній колії перегону Лавочне-Беских при слідуванні поїзда № 4787 машиніст ТЧ-1 [PERSON] , помічник машиніста [PERSON] , зі швидкістю 35 км/год., в кінці моста застосував екстрене гальмування, а також систему піскоподачі для запобігання наїзду на людину, яка раптово вибігла знизу з лівої сторони по ходу слідування поїзда і намагалася перебігти колію перед локомотивом, на сигнали великої гучності не реагувала. З-за малої відстані наїзду на людину не вдалося уникнути. Порушень в управлінні автогальмами поїзда не виявлено. Причиною цього випадку стало порушення потерпілим п. 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 № 54. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. До джерел підвищеної небезпеки відноситься, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року в справі № 426/16825/16-ц надала висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Частиною 2 ст. 1193 ЦК України передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. В п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, АТ «Українська залізниця» як роботодавець машиніста [PERSON] несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки - локомотивом, і повинне відшкодувати [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю їхнього сина - [PERSON] . З огляду на стан алкогольного сп`яніння [PERSON] , допущена ним необережність, яка сприяла виникненню шкоди, є грубою, тому суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 75 000,00 грн кожному з батьків. Заперечення відповідача щодо позову є необґрунтованими, адже зазнання батьками душевних страждань і, як наслідок, завдання їм моральної шкоди у зв`язку із смертю їхньої дитини презюмюється. У зв`язку з тим, що позивачів звільнено від сплати судового збору, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial