Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Короткий опис справи. 29 жовтня 2024 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, якому зазначив, що 12.05.2020 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем укладено договір № 96354164000 (умови\~кредит у сумі 43\~036,01 грн., строк 15 місяців, до 12.08.2021, сплата відсотків згідно договору). 14 грудня 2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" укладений договір факторингу № 192, відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" право вимоги за договором № 96354164000. 15.грудня 2020 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги №04/15/12/2020/1 згідно якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за договором № 96354164000. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023 згідно якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договором № 96354164000. За договором № 96354164000 від 12.05.2020 рахується заборгованість у розмірі 45\~639,95 грн. (тіло кредиту у розмірі 43\~036,01 грн., заборгованість за комісіями 2\~603,94 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 3028, 00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 13\~000 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач не виконує умови кредитного договору у зв`язку з чим має заборгованість перед банком у зазначеній сумі. Представник позивача звернулася до суду з заявою про розгляд справи без його участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Процесуальні дії по справі. Протоколом автоматизованого розполіду судової справи між суддями 31.10.2024 суддю Ярощук О.В. визначено головуючою суддею (а.с.43). Суддею 05.12.2024 винесено ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін (а.с.46-47). У судове засідання 19.05.2025 відповідач не зявився, заяв клопотань не подавав. Правом на подання відзиву не скористався. Щодо належного повідомлення відповідача. Із метою належного повідомлення відповідача щодо наявного цивільного провадження стосовно нього, судом 01.11.2024 скеровано запит до Департаменту адміністратвиних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Відповідно до відповіді Департаменту від 03.12.2024 інформація щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] відсутня (а.с.45). Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Згідно із матеріалами цивільної справи, зареєстроване місце відповідача: [ADDRESS] . Отже, суд розглядає справу за останнім відомим зареєстрованим місцем [PERSON] . Суд у судові засідання двічи викликав відповідача: -ухвалою суду про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання на 30.01.2025 (а.с.46-47) -повісткою про виклик від 05.12.2024 про виклик на 30.01.2025 (а.с.49); -повісткою про виклик від 03.02.2025 про виклик на 19.05.2025 (а.с.55). Окрім того, судом розміщено публікацію на веб-сторінці Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська повістку про виклик відповідача у судове засідання (а.с. 50, 53). Рекомендовані повідомлення повернулися до суду (а.с.51, 52). Тобто суд вжив доступні і розумні заходи для повідомлення [PERSON] щодо розгляду справи, яка стосується його безпосередньо. Хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за ненадсилання заявнику відповідних документів. Суд виходить із того, що відповідач хоч і не отримав кореспонденцію, надіслану йому неодноразово судом за місцем реєстрації, само по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для того, щоб стверджувати про те, що права відповідача за статтею 6 § 1 Конвенції могли були порушені. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч. 8 ст.\~179, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, у зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином про судове засідання, не з`явився до суду і не повідомив про причини неявки, не подав відзив на позовну заяву та представник позивача висловив згоду на заочне вирішення справи, суд ухвалив здійснити заочний розгляд і вирішення справи на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено. 29.10.2024 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем укладено кредитний договір № 96354164000 (а.с. 4-5), який разом із Анкетою\~заявкою на кредит (а.с. 6), з Паспортом споживчого кредиту (а.с. 6 зворот-7), складають умови договору (далі\~Договір № 96354164000). 14.12.2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" укладений договір факторингу № 192, відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" право вимоги за договором № 96354164000. 15.12.2020 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги №04/15/12/2020/1 згідно якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за договором № 96354164000. 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023 згідно якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договором № 96354164000. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 96354164000. Загальний розмір заборгованості складає 45\~639,95 грн. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. При цьому, відповідно до положень ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі письмових доказів. Судові витрати. Оскільки позовні вимоги задоволено, відповідно до\~статі 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 028,00 грн (а.с.41). При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Рішенням суду першої інстанції стягнуто з відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду Договір №02-09/2024-6 про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року (а.с. 35-36), тарифи на послуги ФОП [PERSON] (а.с. 34), платіжну інструкцію № 0465200002 від 08 жовтня 2024 року про перерахування ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на рахунок ФОП [PERSON] платежу у розмірі 117 000,00 грн, згідно договору № 02-09/2024-6 від 02 вересня 2024 року про надання правової допомоги (а.с. 38), заявка про надання юридичної допомоги № 5 від 03 вересня 2024 року з ціною послуг в розмірі 13000 грн (а.с.39), Акт № 1 про надання юридичної допомоги від 02 жовтня 2024 року (а.с. 40). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, зважаючи на те, що у матеріалах справи відсутня платіжна інструкція за перерахування 13\~000 грн саме за позовну заяву стосовно [PERSON] суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн., що є співмірним з наданим фізмчною особою підприємцем обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: partial