Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 18 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи кредитодавця в особистому кабінету позичальника укладено електронний договір про споживчий кредит № 7480760, у якому сторони узгодили розмір кредиту у розмірі 5000,00 грн, умови його надання, визначили порядок та строки повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідач підписала договір електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов?язалася повернути отримані кошти, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Проте вона не виконувала належним чином зобо?язання за договором кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 17315,00 грн. На підставі договору про відступлення права вимоги № 99-МЛ від 26 червня 2023 року та реєстру боржників до нього, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7480760 від 18 січня 2023 року. Сума заборгованості відповідача за даними витягу з реєстру боржників складає 17315,00 грн, з яких 4000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 12815,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками, 500,00 грн - прострочена заборгованість за комісією. Позивач 04 грудня 2024 року направив відповідачеві письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам договору про споживчий кредит, незважаючи на повідомлення про відступлення права вимоги, відповідач своїх зобов?язань за умовами договору не виконала. Звертаючись до суду, представник позивача зазначив, що після укладення договору про відступлення права вимоги відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов договору не вчиняла, заборгованість не сплатила. У зв?язку з чим загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, право вимоги за яким набув позивач відповідно до договору факторингу, складає 17315,00 грн. Зазначену суму заборгованості та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн просила стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 21 січня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 21 січня 2025 року та 26 лютого 2025 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 25 лютого 2025 року та 05 березня 2025 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано відсутність адресата за зазначеною адресою. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 26 лютого 2025 року на офіційному вебпорталі судової влади України розміщено оголошення, за змістом якого відповідач повідомляється про розгляд цивільної справи за її участі. У зв`язку з наведеним, за встановлення обставин відсутності відповідача за адресою зареєстрованого місця проживання, суд вжив всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у встановленому законом порядку, тому вважає, що про розгляд справи відповідач повідомлена належно. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. На підставі статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подала. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, зважаючи на ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. 18 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 7480760. Додатками № 1, № 2 та № 3 до договору є графік платежів за договором про споживчий кредит № 7480760 від 18 січня 2023 року, заява на отримання кредиту від 18 січня 2023 року, додаткові контактні дані позичальника (а.с. 9-15, 16 зв.-17). Відповідно до умов договору, відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн строком на 105 днів, який складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів та завершується 02 лютого 2023 року. Поточний період складає 90 днів та закінчується 03 травня 2023 року. Позичальник зобов?язався повернути кредитні кошти в рекомендовану дату платежу 02 лютого 2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 03 травня 2024 року. Загальні витрати позичальника за кредитом в пільговий період складають 16,25 грн в грошовому виразі та 94,072 відсотків річних у процентному значенні за пільговий період. Загальні втрати за кредитом за весь строк кредитування складають 15125,00 грн в грошовому виразі та 1050,00 відсотків річних у процентному значенні. Згідно з пунктом 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Відповідно до пунктів 1.5.2., 1.5.3. договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду визначені у розмірі 1125,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду визначені у розмірі 13500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Пунктом 1.5.1. договору визначено, що комісія за надання кредиту складає 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 1,50 % від фактичної суми кредиту одноразово в момент видачі. В заяві на отримання кредиту позичальник вказала особисті анкетні дані, дані документів, що посвідчують її особу, дані про майновий стан. Також у заяві зазначені дані про надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви, дані про прийняття рішення по заяві. Пунктом 2.2.2. договору встановлено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Відповідно до пункту 2.2.3. договору, проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3. договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій та з інших причин визначена в п. 1.5.2. процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену п. 1.5.3 договору. Якщо визначена п. 1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п. 1.5.3. договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Пунктом 4.2 вказаного договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов?язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв?язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п. 1.5.3. договору в якості процентів за порушення грошового зобов?язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.5.3. договору. Обов?язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Вищезазначений кредитний договір підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, що передбачено розділом 6 цього договору. Зазначене підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» від 14 жовтня 2024 року згідно з якою електронний договір № 7480760 підписано [PERSON] 18 січня 2023 року об 16:07:54 год за допомогою електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора V91248 відправленого на номер телефону [NUMBER] (а.с. 16). ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 91620204 від 18 січня 2023 року про перерахування коштів у розмірі 5000,00 грн на карту [NUMBER] з призначенням платежу «кошти згідно договору № 7480760» та отримувачем платежу « [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] » (а.с. 17 зв). Згідно з даними відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 7480760, складеного ТОВ «Мілоан», 18 січня 2023 року [PERSON] надано кредит у розмірі 5000,00 грн та нараховано комісію у розмірі 500,00 грн. До 31 січня 2023 року проводилося нарахування процентів згідно пункту 1.5.2. договору у розмірі 75,00 грн. Починаючи з 01 лютого 2023 року та до 16 лютого 2023 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.5.2., 2.3.1.1. договору у розмірі 67,50 грн в день. Починаючи з 17 лютого 2023 року та до 04 березня 2023 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.5.2., 2.3.1.1. договору у розмірі 60,00 грн в день. Починаючи з 05 березня 2023 року та до 02 червня 2023 року нарахування процентів здійснювалося згідно з пунктами 1.6., 2.3.1.2. договору у розмірі 120,00 грн в день. Відповідач 31 січня 2023 року здійснила оплату у розмірі 500,00 грн на погашення тіла кредиту, 500,00 грн на погашення процентів з кредиту, 500,00 грн комісії за пролонгацію договору, та 16 лютого 2023 року здійснила оплату у розмірі 500,00 грн на погашення тіла кредиту та 500,00 грн на погашення процентів з кредиту, 500,0 грн комісії за пролонгацію (а.с. 18-20). Відповідно до даних виписки з особового рахунка за кредитним договором № 7480760 від 18 січня 2023 року, складеної позивачем, станом на дату звернення до суду з позовною заявою 11 грудня 2024 року заборгованість складає 17315,00 грн, з яких 4000,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 12815,00 грн - заборгованість за відсотками, 500,00 грн - заборгованість за комісією (а.с. 20 зв.). 26 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 99-МЛ (а.с. 21-25). Відповідно до пунктів 6.1. та 6.2.3. договору № 99-МЛ, перехід права вимоги заборгованості до боржників відбувається у день здійснення фінансування на користь кредитора у повному обсязі в сумі зазначеній у пункті 7.1. договору, після чого новий кредитор стає кредитором до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання - передачі реєстру боржників. До нового кредитора переходить право вимоги до боржників які виникли у кредитора за кредитними договорами, які входять до портфеля заборгованості. Згідно з умовами пункту 7.1. договору № 99-МЛ, за даними платіжної інструкції № 71827 від 26 червня 2023 року за відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» суму фінансування (а.с. 26). 26 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» та ТОВ «Мілоан» підписано акт приймання - передачі реєстру боржників до договору № 99-МЛ(а.с. 25 зв). Згідно з даними витягу з Реєстру боржників договору про відступлення права вимоги № 99-МЛвід 26 червня 2023 року, до ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7480760 від 18 січня 2023 року. Розмір заборгованості станом на дату відступлення права вимоги згідно з даними реєстру боржників складає 17315,00 грн з яких 4000,00 грн сума боргу за тілом кредиту, 12815,00 грн - сума нарахованих процентів, 500,00 грн - залишок по комісії (а.с. 26 зв.). 04 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» направило [PERSON] досудову вимогу № 22833873 про погашення заборгованості за кредитним договором № 7480760 від 18 січня 2023 року у розмірі 17315,00 грн (а.с. 31). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктами 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частинами 12,13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання кредитних коштів здійснила послідовні дії для укладення договору та уклала такий договір з кредитною установою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто одноразового ідентифікатора. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом, відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, на підставі укладеного електронного договору, який вважається укладеними у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов?язки, які походять із кредитного договору. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що ТОВ «Мілоан» та відповідач обумовили у письмовому вигляді та передбачили порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитом, а також строк кредитування. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Умови договору про розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за користування коштами, були викладені у договорі про споживчий кредит № 7480760 від 18 січня 2023 року. Факт перерахування кредитних коштів у сумі 5000,00 грн підтверджений платіжним дорученням від 18 січня 2023 року. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ «Коллект Центр» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Право вимоги за договорами кредиту на підставі договору факторингу та договору про відступлення права вимоги перейшло від ТОВ Мілоан» до позивача. У порушення норм закону та умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, кредитну заборгованість в обумовлені договором строки у повному обсязі не сплатила, ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «Мілоан», ні на рахунок ТОВ «Коллект Центр». Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об?єктивність та неупередженість, зобов?язаний вирішити спір,

Outcome: partial