Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

17.12.2024 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» (далі АТ\~\~«СК «Інго») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 07.11.2021 року з вини водія [PERSON] , який керував мотоблоком «Белмотор», відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої пошкоджено автомобіль «КІА Optima», державний номерний знак [NUMBER] , який був застрахований позивачем за договором добровільного страхування № 600544341.21. Вина [PERSON] у вчиненні зазначеної ДТП підтверджена Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2021 року. За умовами договору страхування, страхова компанія відшкодовує фактичну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, тому на підставі ремонтної калькуляції №4411701 від 23.11.2021, відповідно до страхового акту №4459120 від 19.11.2021, було сплачено страхове відшкодування у розмірі 44292,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням №24064 від 02.12.2021. На підставі викладеного АТ «СК «Інго» просило стягнути із [PERSON] 44292,06 грн. завданої шкоди та 3028 грн. судового збору. Ухвалою суду Полтавської від 25 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. У судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву у якій просив проводити розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі доказами, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 07.11.2021 року з вини водія [PERSON] , який керував мотоблоком «Белмотор», д.н.з. б/н, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «КІА Optima», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні зазначеної ДТП підтверджена Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 01 грудня 2021 року (а.с.10-11). Згідно договору добровільного страхування № 600544341.21 від 28.10.2021 року автомобіль «КІА Optima», д.н.з. [NUMBER] був застрахований, страховик Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго» (а.с.3-7). Відповідно до ремонтної калькуляції №4411701 від 23.11.2021 року вартість ремонту складає 44292,06 грн. (а.с.12-14). За змістом страхового акта від 19 листопада 2021 року № 4459120 страхова сума відповідно до договору страхування становить 44292,06 грн. (а.с.17). [PERSON] звернувся до АТ «СК «Інго» про виплату страхового відшкодування у розмірі 44292,06 грн. (а.с.18). Згідно з платіжним дорученням від 02.12. 2021 року № 24064 АТ «СК «Інго» сплатило на користь [PERSON] 44292,06 грн. (а.с.19). За змістом частини першої\~статті 16 Цивільного кодексу України\~(далі \~ЦК\~України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати\~\~допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати\~\~страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю\~\~між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 19 липня 2023 року у справі № 758/9052/19 викладено висновок про те, що «у разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №\~\~755/18006/15-ц зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття\~\~ 38\~\~ Закону\~\~ України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Зібраними у справі доказами підтверджено, що саме з вини відповідача 07.11.2021 року відбулася ДТП, внаслідок якої пошкоджено належний [PERSON] автомобіль «КІА Optima», д.н.з. [NUMBER] , який був застрахований позивачем за договором добровільного страхування № 600544341.21. АТ «СК «Інго», за результатом визначення вартості матеріального збитку, виплатило [PERSON] страхове відшкодування. Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до АТ «СК «Інго» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах розміру завданої шкоди, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, що водій [PERSON] , який керував мотоблоком «Белмотор», д.н.з. б/н, на час ДТП застрахував свою цивільну відповідальність. На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь АТ «СК «Інго» шкоди у розмірі 44292,06 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то суд відповідно до статті\~141 ЦПК України\~стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved