Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на свою користь 20 457,66 грн - борг за оплату житлово-комунальних послуг, 2 121,17 грн - інфляційні нарахування, 536,26 грн - 3% річних, 168,46 грн - пеня, 3 028,00 грн - судовий збір. У обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . 02 червня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та сприяння у отриманні комунальних послуг № 12/01/1/705-1. Однак відповідач за спожиті послуги не сплачує. У зв`язку з чим у неї перед позивачем утворилася вищевказана заборгованість. 13 березня 2025 року за вказаним вище позовом відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . 02 червня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та сприяння у отриманні комунальних послуг № 12/01/1/705-1. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано письмові докази про понесення щомісячних грошових витрат на утримання будинку [ADDRESS] , які не спростовані відповідачем. Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо сплати нею грошових коштів на утримання будинку, в якому знаходяться її квартира. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] у неї перед позивачем утворилася заборгованість у наступному розмірі: 20 457,66 грн - борг за оплату житлово-комунальних послуг, 2 121,17 грн - інфляційні нарахування, 536,26 грн - 3% річних, 168,46 грн - пеня. Положення статті 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконувала своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів на утримання квартири, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3 028,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 319, 322, 525, 526, 625 ЦК України та

Outcome: approved