Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 22 листопада 2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 2800811325/440199 у розмірі 29062,50 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 23 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОУФІНГОУ" та відповідачкою укладено кредитний договір № 2800811325/440199, який підписано одноразовим ідентифікатором. ТОВ "ГОУФІНГОУ" свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачці кредитні кошти, у визначеному в договорі розмірі. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 29062,50 грн., яка складається з: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 21562,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. 19.04.2022 між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ "ГОУФІНГОУ" передало (відступило) ТОВ "ФК"ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК"ЄАПБ" прийняло такі права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] . Посилаючись на те, що за умовами вказаного договору факторингу позивач прийняв належні ТОВ "ГОУФІНГОУ" права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2800811325/440199 від 23.06.2021 відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Гвід 19.04.2022 в сумі 29062,50 грн., а також те, що з моменту отримання права вимоги до відповідачки, останнім заборгованість за кредитним договором непогашена, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи. 01.11.2024 на адресу суду від представника відповідачки надійшов відзив, в якому адвокат Мороз О.С. просила суд відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтувала тим, що позов надуманий, не підтверджений та ґрунтується на можливості позивача багаторазового збільшення боргових зобов`язань відповідачки а також зловживання своїм правом шляхом умисного зволікання зі зверненням до суду з метою отримати незаконну матеріальну вигоду. У матеріалах справи немає повною мірою кредитного договору, немає чіткої дати зарахування коштів, немає платіжної інструкції (квитанції) зарахування коштів, немає виписки розрахунку з дати, яка зазначена у позові, як дата укладення договору. Є лише сумнівні довідки, підписані керівниками фірми, та розрахунок за відсотками, які не підтверджують факт надання коштів. Вказані докази не підтверджують надання кредиту саме Відповідачці. У випадку, якби кредитний договір був все ж таки укладеним, з відповідачки слід будо б стягнути відсотки у розмірі 1750,00 грн., оскільки строк кредитування становив 25 днів. Ураховуючи викладене, представник позивача просила суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та поновити строк для подачі відзиву. Судом протокольно представнику позивача поновлено строк для подачі відзиву. 12.11.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що відзив є безпідставним та необґрунтованим. Представником відповідача не надано доказів, які спростовували б укладеність кредитного договору та факт перерахунку кредитних коштів відповідачці. Кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився з такими умовами та підписав його за допомогою одноразового ідентифікатора. Відсотки, які просить стягнути Позивач з Відповідачки, нараховані за понадстрокове користування позикою/кредитом, за відсотковою ставкою, передбаченою договором, саме за понадстрокове користування кредитом. Ураховуючи викладене, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій відповіді на відзив зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити. Крім того зазначив, що розгляд справи просить проводити у відсутність представника ТОВ "ФК"ЄАПБ". Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Представник відповідачки у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідачки, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог.. У відповідності до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини: 23 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГОУФІНГОУ" та відповідачкою укладено кредитний договір № 2800811325/440199, який підписано одноразовим ідентифікатором. Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 7500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. Договору). Згідно до п. 1.2 Договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 17.07.2021. Строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог ЗУ "Про електронну комерцію". За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п.с. 1.3. Договору). Пунктами 1.4. та 1.5. Договору визначено, що кредит надається Клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1). Пунктом 4.3. розділу Договору "Відповідальність Сторін та порядок вирішення спорів" визначено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього Договору продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Невід`ємною частиною Договору є Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 2800811325/440199 від 23.06.2021 і Інформація та контактні дані кредитодавця, які також містять підпис відповідачки одноразовим іднтифікатором. Згідно інформаційної довідки № 1659/08 від 31.08.2023, на картку № [NUMBER] (номер картки зазначено також у кредитному договорі) за № транзакції 32444-84089-71293 відповідачці 23.06.2021 о 14 год. 40 хв. за допомогою платіжного сервісу "Platon" було перераховано 7500,00 грн. З Додатоку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 2800811325/440199 від 23.06.2021 вбачається, що загальна вартість кредиту становить 12187,50 грн. 19.04.2022 між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ "ГОУФІНГОУ" передало (відступило) ТОВ "ФК"ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК"ЄАПБ" прийняло такі права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за Кредитним договором №2800811325/440199 від 23.06.2021 у розмірі 29062,50 грн. Вказане підтверджується копією договору факторингу та реєстром Боржників. Згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 2800811325/440199 від 23.06.2021 за період з 19.04.2022 по 30.09.2023, заборгованість [PERSON] становить 29062,50 грн., та складається з: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 21562,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. За приписами ч.1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність вказаного договору про надання фінансового кредиту між відповідачкою та ТОВ «ГОУФІНГОУ», надання [PERSON] кредитних коштів в у сумі 7500,00 грн., невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вказаним договором про надання фінансового кредиту за договором відступлення прав вимоги. При цьому, суд ураховує, що кредитний договір у встановленому законом порядку недійсним не визнаний, відповідачкою не спростовано факту перерахування кредитних коштів у розмірі 7500,00 грн. як і не доведено, що картка, на яку було здійснено перерахування коштів, їй не належить. За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1\~ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.07.2014 суд дійшов висновку, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому законом порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. Разом з тим, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором про надання фінансово кредиту №2800811325/440199 від 23.06.2021 в розмірі 21562,50 грн., виходячи з наступного: Статтею 251 ЦК України\~встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до\~статті 251 ЦК України\~строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою\~статті 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору про надання фінансово кредиту № 2800811325/440199 від 23.06.2021 сторони встановили строк кредитування 25 днів, тобто до 17 липня 2021 року, включаючи дату отримання та повернення позики. Суд не може погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості, який ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обчислило на день набуття ним права вимоги за договором про надання фінансово кредиту. Як встановлено судом, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 25 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору становить 4687,50 грн. за період з 23.06.2021 по 17.07.2021, виходячи з розрахунку: 7500,00 грн. (тіло кредиту) х 2,5% (базова відсоткова ставка) х 25 днів (строк позики). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що вказані відсотки в розмірі 21562,50 грн. нараховані на підставі п. 4.3 Договору, як відсотки, які підлягають стягненню у порядку ст. 625 ЦК України. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Ураховуючи викладене суд задовольняє позов частково та стягує з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту Кредитним договором №2800811325/440199 від 23.06.2021 у розмірі 12187,50 грн., а саме: 7500,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу та 4687,50 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами. У задоволенні решти позовних вимог, а саме у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 16875,00 грн. суд відмовляє. Суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1125,54 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 133 ЦПК України, а саме витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1342,00 грн. Статтею 140\~ЦПК України\~визначено,\~що особа,\~яка надала\~доказ на\~вимогу суду,\~має право\~вимагати виплати\~грошової компенсації\~своїх витрат,\~пов`язаних із\~наданням такого\~доказу.\~Розмір грошової\~компенсації визначає\~суд на\~підставі поданих\~такою особою\~доказів здійснення\~відповідних витрат. Розмір\~витрат,\~пов`язаних з\~проведенням огляду\~доказів за\~місцем їх\~знаходження,\~забезпеченням доказів\~та вчиненням\~інших дій,\~пов`язаних з\~розглядом справи\~чи підготовкою\~до її\~розгляду,\~встановлюється судом\~на підставі\~договорів,\~рахунків та\~інших доказів. У\~випадках,\~коли сума\~витрат,\~пов`язаних з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~місцем їх\~знаходження,\~забезпеченням доказів\~та вчиненням\~інших дій,\~пов`язаних з\~розглядом справи\~чи підготовкою\~до її\~розгляду,\~повністю не\~була сплачена\~учасниками справи\~попередньо або\~в порядку\~забезпечення судових\~витрат,\~суд стягує\~ці суми\~зі сторони,\~визначеної судом\~відповідно до\~правил про\~розподіл судових\~витрат,\~встановлених цим\~Кодексом. Граничний розмір компенсації витрат,пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем на вимогу суду надавались докази та у зв`язку з цим були понесені витрати, також позивачем не заявлялись клопотання про витребування доказів та огляд доказів за їх місцезнаходженням. За таких обставин, суд доходить до висновку, що судові витрати, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 133 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: partial