Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач зазначає, що 16.02.2013 року позивач [PERSON] , громадянка України, уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , громадянином Ісламської республіки Іран. Позивач вказує, що від даного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що останні декілька років між подружжям тривають спори і сварки, що робить спільне життя нестерпним. Позивач вказує, що відповідач постійно ганьбить, ображає її та принижує її честь і гідність, вчиняє насильство в сім`ї. Позивач намагалася уникати скандалів, налагодити сімейні відносини, проте її дії не принесли результатів. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває у стані постійного стресу. Позивач вказує, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з 05.08.2024 року. На даний момент ведення подружжям спільного господарства та сумісне проживання припинено, за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач зазначає, що діти після фактичного припинення шлюбних відносин перебувають на утриманні позивача та проживають з нею. Ухвалою суду від 14\~жовтня 2024\~року за позовом відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням сторін. 13\~листопада 2024\~року ухвалою суду визнано явку відповідача [PERSON] в судове засідання обов`язковою. Позивач та її представник у судових засіданнях, що відбулися 06.03.2025 та 11.04.2025, наполягали на розірванні шлюбу, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також представник позивача вважає, що відсутні підстави для надання строку на примирення, оскільки з моменту звернення до суду з даним позовом минув значний проміжок часу, за який сторони мали можливість примиритися, але такого не відбулося і позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше його збереження суперечить її інтересам. В подальшому від представника позивача надійшло клопотання про завершення розгляду справи без участі позивача та її представника, строк на примирення просить не надавати, позовну заяву задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача неодноразово зазначала, що відповідач намагається зберегти шлюб, а тому вважала необхідним надати сторонам строк для примирення. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому зазначено, що дружина з дітьми зникла з їх місця тимчасового перебування в Німеччині, він намагається встановити їх місце перебування та налагодити зв`язок. Відповідач вказує, що ставився з повагою до дружини, щиро любить її та дітей, піклується про їх життя, здоров`я, моральний розвиток та матеріальне забезпечення, час від часу виникають дрібні непорозуміння, які мають тимчасовий характер. Відповідач бажає, щоб діти виховувалися в повноцінній сім`ї, втрата зв`язку з дружиною та дітьми спричинила відповідачу глибокі моральні страждання. У відзиві просив надати строк для примирення 6 місяців. Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач проявляв зневагу до неї, насилля, ображав, погрожував. Вказує, що відповідач контролював кожен її крок, перевіряв переписку, забрав її паспорт. Просить не надавати строк для примирення. Також від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідач вважає, що має права на дітей, а переміщення їх позивачем є незаконним. Заслухавши думку позивачки та представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню. Щодо надання подружжю строку на примирення, суд вважає це недоцільним, оскільки встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, їх протиріччя у відносинах носять глибокий та тривалий характер, а тому, враховуючи, що на час розгляду даного питання минув строк більший ніж 6 місяців, про який просив відповідач на примирення, і сторони досі не примирилися, тому суд не вбачає доцільності у наданні їм такого строку. Відповідно до ч. ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] , громадянкою України, та відповідачем [PERSON] , громадянином Ісламської республіки Іран, було укладено шлюб, зареєстрований 16.02.2013 Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серії [NUMBER] від 20 вересня 2024 року, актовий запис за № 269. Від даного\~шлюбу сторони\~мають спільних\~дітей:\~малолітню доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією паспорту\~від 23.11.2023\~року серії\~Б-37-565579\~з засвідченим\~перекладом,\~яка є\~громадянкою України,\~що підтверджується\~копією довідки\~про реєстрацію\~особи громадянином\~України №\~3\~від 17.03.2016;\~малолітню доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~від 26.06.2024\~рокуз засвідченим перекладом, яка є громадянкою України, що підтверджується копією довідки від 06.07.2023 року № 474 про реєстрацію особи громадянином України. Судом встановлено, що внаслідок непорозумінь та протиріч, що виникли між подружжям, вони втратили повагу один до одного та фактично припинили шлюбні відносини з серпня 2024 року. На даний момент подружжя не веде спільне господарства та сумісне проживання та подружні стосунки між ними фактично припинені та їх продовження втратили сенс для позивача і суперечитиме її інтересам. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Після фактичного припинення шлюбних відносин діти проживають разом з матір`ю. На даний час сторонами не заявлено про спірні питання щодо виховання та утримання дітей. В разі існування спору з приводу проживання та утримання дітей, а також з приводу майна, набутого у шлюбі, сторони мають право вирішити такі спори в окремому порядку. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.115\~СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved