Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

17 лютого 2025 року представниця позивачки [PERSON] [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання малолітніх дітей. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що 22 вересня 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого у сторін є спільні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 07 березня 2023 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3\~000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31 січня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, з огляду на стан здоров`я дитини [PERSON] виникла необхідність в обстеженні та лікуванні [PERSON] у лікаря-стоматолога. Вартість такого лікування склала 20\~300 грн. 00 коп. Вказані лікувальні заходи застосовуються як правило для нормалізації функції зубо-щелепового апарату у разі фізіологічних відхилень, що в подальшому сприяє нормальному фізичному розвитку дитини, а тому такі заходи викликані особливими обставинами та не можуть вважатися звичайними витратами на дитину. Окрім цього, згідно договорів № 8 від 01 вересня 2023 року та № 01/09/24 від 01.09.2024 року про надання послуг із вивчення англійської мови [PERSON] замовила послуги своїм дітям [PERSON] , [PERSON] спрямовані на підвищення рівня володіння іноземною мовою у ФОП [PERSON] , та згідно цих договорів взяла на себе додаткові витрати, які пов`язані з поглибленим вивченням дітьми англійської мови, та сума до сплати за послуги складає 2300 грн. в місяць. Витрати, які понесені на вивчення англійської мови [PERSON] та [PERSON] підтверджуються з випискою з рахунку [PERSON] . Загальна вартість оплачених послуг з вивчення дітьми [PERSON] та [PERSON] англійської мови за період з 12.06.2023 року по 11.06.2024 року складає 22 700 грн. 00 коп.; за період з вересня - грудень 2024 року складає 11 400 грн. 00 коп. Враховуючи те, що лікування зубів та поглиблене вивчення англійської мови є необхідними для дітей, з огляду на те, що лікування зубів у [PERSON] було викликано саме необхідністю в лікуванні його незадовільного стану здоров`я зубів та у зв`язку із цим була необхідність у їх лікуванні, а також поглиблене вивчення англійської мови призведе до кращих здібностей дітей, що є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України та на думку позивачки, відповідач повинен брати участь у вказаних додаткових витратах на утримання синів, однак добровільно компенсовувати понесені нею витрати відмовляється, що є підставою для звернення з означеним позов до суду. У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд стягнути на її користь з [PERSON] фактично понесені додаткові витрати на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в загальній сумі 27 200 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 20 лютого 2025 року було відкрито провадження по справі та призначено по справі підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 11 березня 2025 року представниця відповідача [PERSON] [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що відповідач [PERSON] не визнає позовні вимоги [PERSON] , у зв`язку з наступним: 1) щодо лікування зубів [PERSON] , перелік наданих послуг згідно акту виконаних робіт, а саме: лікування та видалення свідчить про відсутність виключних підстав для застосування під час такого лікування загального наркозу, оскільки традиційно такі види лікування проводяться із застосуванням місцевої анестезії (знеболювального); 2) лист-рекомендації від 27.01.2025 року, акт виконаних робіт від 27.01.2025 року, товарний чек від 25.08.2023 року та протокол стоматологічного обстеження від 28.06.2023 року підписані різними суб`єктами господарювання, що ставить під сумнів фактично понесені витрати в заявленому розмірі в позовних вимогах; 3) у зв`язку з не наданням жодного платіжного документа на підтвердження фактично понесених витрат на послуги стоматології неможливо встановити чи такі витрати дійсно були понесені в заявленому розмірі; 4) лікування і видалення 10 зубів [PERSON] згідно листа-рекомендації проведено 25.08.2023 року, а стоматологічне обстеження на визначення об`єму лікування відбулось 28.06.2023 року, що не дає можливості ідентифікувати який насправді об`єм лікування зубів було проведено та на яку суму; 5) матеріали справи не містять доказів, що вивчення англійської мови для дітей віком 7 та 11 років є особливими обставинами, пов`язаними із здібностями обох дітей, також не надано підтвердження оплати саме цього виду навчання; 6) відповідач сумлінно сплачує аліменти, не має заборгованості по їх сплаті, а також додатково на дітей сплатив кошти в сумі 18\~910 грн. 00 коп. та купив їм (один на двох) ноутбук вартістю 37\~668 грн. 50 коп. У зв`язку з наведеним, представниця відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей у повному обсязі та стягнути з позивачки на користь відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 10\~000 грн. 00 коп. 12 березня 2025 року представниця позивачки [PERSON] [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, щодо витрат на лікування зубів [PERSON] , то рішення було прийнято не одноособово матір`ю хлопчика, а за згодою батька [PERSON] , що підтверджується перепискою сторін в месенджері Viber. Також зазначила, що [PERSON] не піддається звичайному огляду, потребує седації (введення в організм седативного (розслабляючого препарату, що викликає сон легкого ступеня - поверхневий), що неможливо зробити в державному закладі охорони здоров`я. Також вказала, що у зв`язку з нинішньою ситуацією в державі, періодичне дистанційне навчання дітей, виникла необхідність у поглибленому вивченні англійської мови аби в майбутньому діти могли вступити до вищих навчальних закладів та отримати вищу освіту. Щодо заявлених відповідачем витрат на правову допомогу, то представниця позивачки вважає дану вимогу безпідставною та просить суд залишити її без задоволення. 31 березня 2025 року представниця відповідача [PERSON] [PERSON] подала до суду заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представниця позивачки [PERSON] [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представниця відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, визнавши додатковими витратами на дитину [PERSON] лише вартість наркозу у сумі 7\~750 грн. 00 коп., які просила поділити між сторонами порівну, у задоволенні решти вимог просила суд відмовити. Дослідивши наданні докази, заслухавши думку представниць сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено та не заперечується сторонами, що 22 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у сторін є спільні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 березня 2023 року у справі № 686/2988/23 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3\~000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31 січня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 11 червня 2023 року. Позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на утримання дітей: за лікування зубів [PERSON] в сумі 20\~300 грн. 00 коп.; за послуги з поглибленого вивчення англійської мови [PERSON] , [PERSON] в сумі 34 100 грн. 00 коп. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Щодо додаткових витрат на поглиблене вивчення англійської мови [PERSON] , [PERSON] в сумі 34 100 грн. 00 коп., то в розумінні статті 185 СК України такі витрати не можуть вважатися витратами на розвиток особливих здібностей дітей, не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дітей до навчання. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачкою не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дітьми таких додаткових занять. Тому, у задоволенні позову в частині вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на поглиблене вивчення англійської мови дітьми суд відмовляє. Щодо витрат на лікування зубів малолітнього [PERSON] , то встановлено, що згідно копії протоколу стоматологічного обстеження «GFC Clinic» від 28.06.2023 року встановлено необхідність терапевтичного лікування 6 зубів та хірургічного видалення 5 зубів. З урахуванням віку дитини (7 років) та великого об`єму стоматологічних робіт, що були необхідні [PERSON] , було прийнято рішення про проведення такого лікування під наркозом (седацією). 28 серпня 2023 року відбулось дане лікування [PERSON] із застосуванням стоматологічного наркозу (седації) в загальному на суму 20\~350 грн. 00 коп., що підтверджується копією акту виконаних робіт від 28.05.2023 року, копією повторно виданого акту виконаних робіт 27.01.2025 року, копію товарного чеку від 25.08.2023 року. Заперечення представниці відповідача щодо розміру таких витрат та визнання їх лише у розмірі вартості наркозу в сумі 7\~750 грн. 00 коп. суд оцінює критично, оскільки необхідність та розмір даних витрат на лікування [PERSON] є належним чином підтвердженими, а сам наркоз без подальшого лікування зубів є нелогічним. Окрім того, при визначенні розміру додаткових витрат судом враховується матеріальне становище сторін, стан їхнього здоров`я та наявність утриманців. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що становлять половину вартості стоматологічного лікування, яке відбулось 25.08.2023 року, у сумі 10\~175 грн. 00 коп. Щодо судових витрат. Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу. Так, у позовній заяві від 17.02.2025 року позивачкою представницею позивачки [PERSON] зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. 00 коп. Разом з тим, позивачкою [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 1\~211 грн. 20 коп., хоча в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору за подання позову про оплату додаткових витрат на дитину. Тому, дана сума судового збору підлягає поверненню позивачці з державного бюджету. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №\~\~№ 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі\~підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості\~підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено\~стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Також, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,\~за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не\~співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони. Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу\~\~адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони. Судом встановлено, що представницею позивачки [PERSON] надані суду докази, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. 00 коп.: копію ордеру серії ВХ № 1089412 від 14.02.2025 року, копію договору про надання правничої допомоги від 22.06.2024 року, копію додаткової угоди № 2 до Договору про надання правничої допомоги від 14.02.2025 року, копії рахунків на оплату юридичних послуг від 14.02.2025 року, копію платіжної інструкції № 8О7В-G0JF-9H9R-6K0F від 01.04.2025 року. Від відповідача [PERSON] чи його представниці [PERSON] до суду не надходило заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу позивачки. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: позовні вимоги задоволено на 37,41 %, отже, сума витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 3\~741 грн. 00 коп. Згідно до ч. 1, 2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог: 1\~211 грн. 20 коп. х 37,41 % = 453 грн. 11 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial