Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовну заяву тим, що 24.01.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0830/82/91824171, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30767,52 грн., строк користування кредитом 48 місяців, відсоткова ставка 52,90% річних. 20.09.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором про про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0830/82/91824171 від 24.01.2019 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк» та боржником за яким є [PERSON] . У свою чергу, 28.12.2022 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги №28-12/2022, в тому числі за Договором №014/0830/82/91824171 від 24.01.2019 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк» та позичальником за яким є [PERSON] . Таким чином,\~ТОВ «Коллект\~Центр» наділено\~правом грошової\~вимоги до\~Відповідача.\~Загальний розмір\~заборгованості,\~що підлягає\~стягненню,\~відповідно до\~розрахунку заборгованості,\~становить 80875,37 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 28608,71 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 48128,11 грн., заборгованість за відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 1119,50 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 3019,05 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, та 2422,40 грн. судового збору, а також 16000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені судом строки, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було, судову кореспонденцію надіслано судом на зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Конверти з ухвалою про відкриття провадження повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов`язань, а саме з договору кредиту, що регулюються відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Судом встановлено, що 24.01.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0830/82/91824171, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30767,52 грн., строк користування кредитом 48 місяців, відсоткова ставка 52,90% річних (а.с. 19-25). Відповідно до п.п. 1.1. умов договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. Надання кредиту здійснюється на підставі договору в дату надання кредиту у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) суми кредиту на поточний рахунок. Кошти в розмірі, зазначеному в п.п. 1.1.2.2. п. 1.1. договору, направляються страховику в якості страхового платежу згідно з п. 4.6. договору. Позичальник договором доручає кредитору здійснити в дату надання кредиту договірне списання коштів в розмірі, визначеному в п.п. 1.1.2.1 п. 1.1. договору, з поточного рахунку на КР. Договірне списання здійснюється на основі меморіального ордера кредитора (п. 1.3 Договору). 20.09.2019 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19-F, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором про про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0830/82/91824171 від 24.01.2019 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк» та боржником за яким є [PERSON] (а.с. 32-36). 28.12.2022 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення права вимоги №28-12/2022, в тому числі за Договором №014/0830/82/91824171 від 24.01.2019 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк» та позичальником за яким є [PERSON] (а.с. 37-42). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як вбачається\~з розрахунку\~заборгованості,\~у відповідача\~перед ТОВ\~«Коллект центр»,\~внаслідок невиконання\~своїх зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~виникла заборгованість,\~яка,\~відповідно до\~розрахунку заборгованості,\~становить 80875,37 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 28608,71 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 48128,11 грн., заборгованість за відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 1119,50 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 3019,05 грн. (а.с. 31). Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором до позивача по справі. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору, добровільно заборгованість не сплатив, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за кредитним договором у сумі 80875,37 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію Договору про надання правової допомоги №02-09/2024-3 від 02.09.2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , копію прайс-листа про види послуг та їх ціну, копію заявки на надання юридичної допомоги №2 від 01.01.2025 року на суму 16000,00 грн. по супроводу примусового стягнення заборгованості, копію витягу з Акту №5 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025 року. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги №2 від 01.01.2025 року, фізичною особою-підприємцем було надано юридичну допомогу: надання усної консультації (з вивченням документів) вартістю 4000,00 грн. (витрачено 2 години) та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000,00 грн. (витрачено 4 години). Як зазначено Верховним Судом в постанові від 17.01.2022 року № 756/8241/20, зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації. З огляду на викладене, надання представником позивача такої правничої послуги як надання усної консультації, не може включатися до витрат на правову допомогу, оскільки вона не підтверджена належними доказами. Отже сума в розмірі 4000,00 грн. не підлягає врахуванню судом при визначені розміру витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved