Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 10.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір №2110050056232. Відповідно до положень договору: сума кредиту складає 3800,00 грн. 01.12.2021 було укладено Договір №1-12, відповідно до якого «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2110050056232. 10.01.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2110050056232. Загальний розмір заборгованості за Договором №2110050056232 від 10.04.2021 року станом на день формування позовної заяви становить 67871,80 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3800,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 64071,80 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просить стягнути суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 48052,52 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн. У судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив на позов не надходив. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У позовній заяві позивач зазначив, що просить розглядати справу в спрощеному позовному провадженні за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечують. У відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 07 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 10.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір №2110050056232. Згідно п.1.1 Договору сума кредиту складає 3800,00 грн. Згідно п.1.3 Договору, орієнтовний строк повернення кредитних коштів- 16 днів. Відповідно до п.1.4.2 Договору, в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку, проценти підлягають обов`яковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (п.1.4 Договору). Згідно довідки ТОВ «ФК «ВейФорПей» від 20.09.24, здійснено переказ коштів на суму 3800, валюта UAН на картку [NUMBER] , категорія картки MasterCard 01.12.2021 було укладено Договір №1-12, відповідно до якого «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2110050056232. 10.01.2023 року було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило право вимоги на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №2110050056232. Згідно розрахунку заборгованості, розмір заборгованості за Договором №2110050056232 від 10.04.2021 року становить 67871.80 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3800,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 64071,80 грн. Позивач просить стягнути заборгованість в сумі 48052,52 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3800,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 44252,52 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за договором кредиту. За змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачем електронним підписом. У статті\~3\~Закону України\~«Про електрону\~комерцію» зазначено,\~що електронний\~договір -\~домовленість двох\~або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч.2\~ст.639 ЦК України \~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Встановлено, що сторонами визначені істотні умови договору (в тому числі сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредимитом, строк дії договору). У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1\~ст.611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, проценти за користування такими коштами не сплатив, заборгованість погашена не була. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1\~ст.1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він електронним підписом підписував договір про надання фінансових послуг, отримував кредитні кошти і користувався ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надав, обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже,\~оцінив\~кожний\~доказ з\~точки\~зору\~їх належності\~та\~допустимості,\~а\~сукупності\~доказів з\~точки\~зору\~достатності та\~взаємозв`язку,\~суд\~вважає,\~що позовні вимоги є обґрутованими, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Положеннями\~ст.\~59\~Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до приписів ст. ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постановіВеликої Палати\~Верховного Суду\~від 27\~червня 2018\~року по\~справі №826/1216/16\~та неодноразово\~наголошено \~у постановах\~Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. \~ \~ \~ \~Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 13000,00 грн., які підтверджуються договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, заявкою на надання юридичної допомоги №359 від 01.02.2025 року, витягом з акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 на суму 13000,00 грн. \~ \~ \~\~Встановлено,\~що правова\~допомога позивачу\~фактично була\~надана,\~відповідачем не\~подано клопотання\~про зменшення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved