Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить постановити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказала, що з березня 2015 року по липень 2018 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , яка після розірвання фактичних шлюбних стосунків з відповідачем залишилася проживати з нею. Зазначає, що з 2020 року [PERSON] перестав надавати матеріальну підтримку на утримання дитини, рішення про стягнення аліментів не виконує та має заборгованість по сплаті аліментів. Вказує, що ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизначених норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. Ухвалою від 06.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання. 11.07.2024 року постановлено ухвалу про витребування доказів. Ухвалою від 07.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечив щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У призначені судові засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не відомі. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). 01 березня 2024 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.6). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28.10.2020 у справі №296/5403/20 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з 25.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на її утримання в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.06.2020 року до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] 3-х річного віку (а.с.13-15). Відповідно до довідки-розрахунку від 17.02.2025, складеної головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі О. Міллер, заборгованість [PERSON] по аліментам перед [PERSON] , станом на 01.02.2025 нарахована в розмірі 85274грн (а.с.16). Відповідно до акту обстеження умов проживання, виданого службою у справах дітей Житомирської міської ради, малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . На момент обстеження у квартирі чисто, прибрано, створено необхідні умови для проживання та виховання дитини (а.с.12). На запит адвоката Музиченко Ю.В., адміністрація Житомирського дошкільного навчального закладу № 30 повідомляє, що [PERSON] , відвідує дошкільний навчальний заклад з 29 серпня 2023року. Дошкільний навчальний заклад відвідує регулярно. До групи іде охоче, зазвичай в хорошому настрої. Дівчинка активна, старанна, залюбки виконує всі завдання. Розумова та пізнавальна працездатність на достатньому рівні, увага стійка, тривала. [PERSON] легко та швидко вступає в спілкування з однолітками та дорослими, доручення виконує з великим бажанням. Під час гри з однолітками не нав`язує свої пропозиції, дитина щира, відкрита, товариська. Дівчинка охайна, навички самообслуговування сформовані відповідно до віку. До садочка дитину постійно вранці приводить мама, [PERSON] у вечері забирає також мама. Мама цікавиться навчально - виховним процесом та стосунками дитини в колективі. Тато, [PERSON] , ні одного разу до садочка дитину не приводив. Вихователі групи тата взагалі не знають. Наразі навчально- виховним процесом у вихователів групи та адміністрації закладу не цікавиться. Оплату за харчування здійснює мама дитини (а.с.17). На виконання ухвали суду про витребування доказів, Житомирське районне управління поліції ГУНП в Житомирській області у своєму листі повідомляє, що звернення [PERSON] щодо неправомірних дій чоловіка [PERSON] зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, а саме: № 7079 від 13.02.2019 року (з приводу конфлікту з чоловіком) даний виклик обслуговував екіпаж Управління патрульної поліції в Житомирській області, яким було складено відповідні матеріали, так як конфлікт було врегульовано на місці та від написання заяви заявниця відмовилася; № 31148 від 23.06.2019 року (з приводу вчинення чоловіком домашнього насильства) розглянуто та прийнято рішення відповідно Закону України «Про звернення громадян»; № 60695 від 07.12.2019 року (з приводу вчинення чоловіком неправомірних дій) даний виклик обслуговував екіпаж Управління патрульної поліції в Житомирській області, яким було складено відповідні матеріали, так як від написання заяви та пояснення заявниця відмовилася; №25769 від 06.06.2020 року (з приводу конфлікту з чоловіком) розглянуто та прийнято рішення відповідно Закону України «Про звернення громадян»; №31267 від 02.07.2020 року (з приводу вчинення чоловіком неправомірних дій) розглянуто та прийнято рішення відповідно Закону України «Про звернення громадян»; №10193 від 28.02.2021 року (з приводу вчинення чоловіком неправомірних дій) даний виклик обслуговував екіпаж Управління патрульної поліції в Житомирській області, яким було складено відповідні матеріали, так як в ситуації розібралися самостійно та допомоги поліції не потребували. Також повідомляє, що в зв`язку з введенням воєнного стану на території України службову документацію Житомирського РУП ГУНП з 2019-2021 роки знищено, акт від 31.03.2022 № 2923/201/01-2022 «Про вилучення для знищення документів та справ не внесених до Національного архівного фонду», тому надати матеріали по зверненнях [PERSON] не представляється можливим (а.с.43-44). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради від 20.11.2024 за №1859 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.79). У висновку зазначено зокрема, що з 2020 року [PERSON] фактично не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не забезпечує необхідного харчування, лікування дитини, станом її здоров`я не цікавиться, не провідує за місцем проживання та навчання, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. В судовому засіданні 22.01.2025 в якості свідка було допитано [PERSON] (подруга позивача), яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчила, що з позивачем спілкується близько шести років, мають дітей одного віку. Також їй відомо, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] та має алкогольну залежність. Дитиною відповідач не цікавиться, коштів на утримання дитини не надає, під час телефонної розмови з дитиною висловлював нецензурну лайку. Крім того, відповідач жодного разу не був присутнім на дні народженні своєї дитини. Позивач самостійно утримує дитину та забезпечує усім необхідним. Також в судовому засіданні 22.01.2025 в якості свідка було допитано [PERSON] (хрещена мати малолітньої [PERSON] ), яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчила, що з позивачем знайомі близько десяти років. Також їй відомо, що відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, постійно перебуває в нетверезому стані, останній раз бачився з дитиною у 2019 році. Крім того, відповідач жодного разу не був присутнім на дні народженні своєї дитини, життям своєї дитини не цікавиться. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У ст. 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 27 Конвенції про права дитини, прийнята резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, яка ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, визначає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на наведене вище, встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, не приділяє уваги вихованню дитини, матеріально дитину не утримує, життям дитини не цікавиться, не турбується про здоров`я дитини. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними доказами той факт, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про неї, самоусунувся від утримання та виховання дитини, з дитиною не спілкується. Судом прийнято до уваги те, що подані позивачем документи підтверджують ухилення батька від виконання своїх обов`язків. Доказів, які б спростовували доводи позивача про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача суду не надано. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені нею судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved