Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позивач ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернувся до Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №2022652866 від 02.02.2019, укладеним між відповідачем та АТ «ОТП Банк» у розмірі 63\~702,53 грн., з яких: 48\~700,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 15\~002,53 грн. заборгованість по відсоткам. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 02.02.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2022652866, на підставі п.1.1 договору, відповідач отримала кредит на придбання товару. Даний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів, згідно якого [PERSON] було надано декілька різних послуг, а саме: кредитування та видача і обслуговування картки. Пунктом 2 Договору визначено умови укладання Заяви-Анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2023114634_CARD від 02.02.2019, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток. На підставі Заяви-Анкети банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб, про що міститься підпис відповідача. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача, що підтверджується витягом з Реєстру боржників (Додаток №1 до договору факторингу). З моменту відступлення права вимоги позивачем не нараховувалися штрафні санкції. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати на судовий збір та правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2024 передано дану цивільну справу на розгляд Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 21.01.2025, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання 21.01.2025 було відкладено на 24.02.2025 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про повідомлення відповідача про розгляд справи. Розгляд справи 24.02.2025 відкладено на 11.04.2025 для повторного повідомлення відповідача. Судове засідання 11.04.2025 було відкладено на 15.05.2025 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про повідомлення відповідача про розгляд справи Ухвалою від 15.05.2025 призначено заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, через систему ЄСІТС «Електронний суд» направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (вх.№1036 від 17.01.2025). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою направлення судових повісток за її зареєстрованим місцем проживання, які повернуті на адресу суду з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою», а також за допомогою смс-повідомлень. Відзив на позовну заяву відповідач не подала, будь-яких клопотань на адресу суду від неї не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 02 лютого 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2022652866, відповідно до якого загальний розмір кредиту складає 7\~294,00 грн., який складається з 6\~944,00 грн.\~на придбання товару; 350,00 грн.\~на сплату додаткових послуг банку, дата остаточного повернення кредиту\~02 лютого 2021 року. (а.с.12) У п.2 Кредитного договору викладена заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2022652866_CARD від 02.02.2019, в якій зазначено, що на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить: 5 % в місяць; на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить: 0,01 % річних. Тип картки\~GOLD, валюта рахунку\~гривня, номер карткового рахунку\~№ [NUMBER] (а.с. 12). 02 лютого 2019 року [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту, де зазначено умови кредиту та кредитної лінії. Своїм підписом, вона підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних нею умов кредитування. Підтвердила отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик, запропонованих послуг та певних наслідків, які можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором (а.с. 13). У матеріалах справи міститься розписка на підтвердження того, що фізична особа [PERSON] отримала платіжну картку, емітовану АТ «ОТП БАНК» на її ім`я. У розписці зазначено, що підпис особи відповідає підпису на картці, а також підтверджено ознайомлення з правилами користування карткою та чинними тарифами банку. Документ засвідчується підписом отримувача картки, датою, а також підписом і посадою директора юридичної особи ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», що підтверджує достовірність розписки. Реквізити: Номер картки: [NUMBER] , Тип картки: INSTANT CARD, Термін дії: до 12/21, ПІБ: [PERSON] , Дата підписання: 19.07.2024 (а.с.14). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №2022652866_CARD від 02.02.2019 року, станом на 24.03.2023 року заборгованість [PERSON] складає 63 702,53грн. З даного розрахунку вбачається, що відповідач активно користувалась кредитними коштами, робила покупки, сплачувала послуги (а.с. 15-29). Зі звіту-розрахунку за період з 02.02.2019 року по 24.03.2023 року вбачається, що всього надійшло за період 177 458,54 грн., всього списано за період 213 850,68 грн. (а.с. 30-50). 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено Договір факторингу № 24/03/23. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників. Згідно з умовами Договору факторингу, фактор передає грошові кошти в розпорядження ТОВ «Брайт Інвестмент» за плату відповідно до умов Договору. За цим Договором Фактор одержує право вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними Договорами (а.с. 5-9). Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2022652866 від 02.02.2019 року у сумі 63\~702,53 грн. (а.с. 10). 07 травня 2024 року на адресу [PERSON] було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту, яка повернулася на адресу позивача за закінченням терміну зберігання (а.с. 51-54). Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст.1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка (пеня, штрафи) поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно з ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Стаття 652 ЦК України\~дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ч. 1 ст.638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом положень п. 11 ч. 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~факторинг вважається фінансовою послугою. Частина п`ята\~статті 5 вказаного Закону\~визначає, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог\~Цивільного кодексу України\~та вказаного\~Закону. Згідно з ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини другої\~статті 1083 ЦК України\~якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Згідно з ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Суд, врахувавши вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до відповідача. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями ч. 2\~ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). На підтвердження вказаних витрат позивачем суду надано ордер адвоката, договір про надання правової (правничої) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023, укладений між адвокатом Чміль Ю.В. та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНЕТ», додаток №1 від 01.05.2023 до договору договір про надання правової (правничої) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 та акт про надання правової допомоги №299 від 09.01.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023, згідно яких адвокатське бюро надало послуги з ознайомлення з матеріалами справи та складання позовної заяви про стягнення заборгованості заборгованості з [PERSON] на суму 7000,00 грн. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved