Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» шляхом направлення поштовою кореспонденцією 18.12.2024 (надійшла до суду 08.01.2025), в якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №44306, вчинений 01.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 29.05.2021 між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено кредитний договір №0711-9370. У подальшому, 28.10.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу №02.10-2021, за умовами якого права вимоги за вказаним кредитним договором перейшли до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» як нового кредитора. 07.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. було відкрито виконавче провадження ВП №68543110 з примусового виконання виконавчого напису №44306, вчиненого 01.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС» заборгованості за кредитним договором №0711-9370 від 29.05.2021 у сумі 27\~200 грн. 00 коп. Лише зі змісту постанови приватного виконавця позивач дізнався про існування виконавчого напису, самого виконавчого напису він не отримував, як і вимог про досудове погашення боргу від кредитора. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення його як позичальника з боку кредитора щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». До того ж виконавчий напис вчинено з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений, що є неприпустимим в силу положень закону, а сам розмір боргу позивач категорично не визнає. Вказані обставини в їх сукупності визначають можливість визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 10.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Позивач [PERSON] попередньо направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» участь в судовому засіданні свого представника не забезпечило, відзив на позов у встановлений строк не подало, хоча достеменно обізнане з наявністю справи у провадженні суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Біловол В.О. в судове засідання не з`явився, правом на подання письмових пояснень не скористався. Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо\~приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. судом встановлено, що такий нотаріус в реєстрі відсутній, як і відомості про його реєстрацію, видачу свідоцтва. При цьому, наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2023 №560/5 відповідно до рішення Комісії від 30.01.2023 №2 на підставі підпунктів «з» та «і» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону, а саме, у зв`язку з набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, а також неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 21.01.2011 за №8404 на ім`я [PERSON] , анульовано. Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.02.2023 №231/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] », відповідно до п. 2 ст.30, ст.30? Закону України «Про нотаріат» на підставі наказу Міністерства юстиції України від 09.02.2023 № 560/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] », нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. припинено з 14.02.2023. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що 01.12.2021 за заявою ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №44306, за яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ\~ПАРТНЕРС»заборгованість за кредитним договором №0711-9370 від 29.05.2021, укладеним з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі договору факторингу №02/10/2021 від 28.10.2021. Стягнення заборгованості проведено за період з 11.06.2021 до 15.11.2021, загальна сума вимог 27\~830 грн. 00 коп., що включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту 16\~000 грн. 00 коп., прострочену заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом 11\~200 грн. 00 коп., плату за вчинення виконавчого напису 630 грн. 00 коп. 07.02.2022 за заявою ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. відкрито виконавче провадження №68543110 з примусового виконання виконавчого напису, боржником визначено [PERSON] , [INFO] , інн [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] . З інформації про виконавче провадження №68543110 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та за актуальними даними в мережі Інтернет за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors слідує, що постановою приватного виконавця від 25.07.2013 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, адже встановлено, що [PERSON] працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Крім того, постановою приватного виконавця від 25.04.2025 накладено арешт на кошти боржника, а саме: на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 12\~366 грн. 83 коп. Крім того, 25.07.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. виконавче провадження було передано до підприємства, де працює [PERSON] . Наразі відомості про прийняття кінцевого рішення в рамках виконавчого провадження відсутні, виконавче провадження перебуває у статусі «переданий до підприємства». Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] не оспорював факт укладення кредитного договору №0711-9370 від 29.05.2021 та виникнення між ним та первісним кредитором, правонаступником якого є ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на підставі договору факторингу №02/10/2021 від 28.10.2021, фінансово-договірних зобов`язань, не визнаючи при цьому розмір заборгованості, стягнутої з позивача у позасудовому порядку за оспорюваних виконавчим написом. При цьому, позивач посилається на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства України, зокрема,\~ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» та\~Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до нього не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано доказів отримання ним вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017, отже,\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172\~\~від\~\~29.06.1999 року\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким із [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Суд позбавлений можливості встановити, що це за договір, а тим паче дослідити його зміст, оскільки відповідач жодних доказів суду не надав, не заявивши про свою участь у справі. Дослідити зміст документів, на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. оспорюваний виконавчий напис, суд не має можливості з огляду на те, що наразі нотаріус діяльність не здійснює. Позивач також вказував, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів кредитора звернути стягнення за виконавчим написом на його адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності ні первісний відповідач, ні його правонаступник не скористалися. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позову в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» (ст.22 Закону), а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України 1\~211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved