Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

04 березня 2025 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Костюшок П.М. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь фінансової компанії суму заборгованості за Кредитним договором №102794859 від 26 листопада 2021 року в розмірі 48\~900,00 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування\~заяви зазначив,\~що 26\~листопада 2021\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] \~було укладенокредитний договір №102794859. В подальшому, 16 липня 2024 року, ТОВ «Мілоан» за умовами Договору факторингу №16072024 передав (відступив) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрах боржників, в тому числі до [PERSON] за договором №102794859 від 26 листопада 2021 року. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 10 березня 2025 року в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08 квітня 2025 року представник відповідача адвокат Скользнєва В.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає його безпідставним. Позивачем не доведено факту укладення договору [PERSON] з первісним кредитором та факту надання коштів позичальнику, оскільки не надано відповідних доказів, зокрема виписки за картковими рахунками позичальника, а надане до матеріалів «платіжне доручення 35721013» не є належним доказом та не відповідає вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не є первинними документами та також не можуть підтвердити факт укладення договору, отримання кредиту, користування ним, тому не є можливим перевірити факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі, а також перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів, комісії. Також позивачем не надано до позовної заяви доказів правовідносин між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Елаенс», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача на виконання вимог договору №102794859. Також заперечує щодо безпідставного нарахування первісним кредитором процентів після закінчення строку кредитного договору, строк якого зазначено в договорі 30 днів. Договорів пролонгацій користування позикою матеріали справи не містять. 11 квітня 2025 року від представника позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» Білотіл А.Г. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, з викладеними у відзиві доводами представника відповідача не погоджується. Позивачем до суду було надано всі наявні документи за кредитним договором, які були передані первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного договору факторингу. Кошти надавались клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом при реєстрації на сайті первісного кредитора, а отже ні первісний кредитор, ні позивач не володіють інформацією щодо належності банківського рахунку, оскільки інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею, тому позивачем неможливо надати суду виписку з особового рахунку, оскільки він не є банком. Перерахування коштів здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Проте, відповідач може власноруч отримати виписки по рахунку на підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Не погоджуючись з розрахунком позивача, відповідач також не позбавлений права подати до суду власний розрахунок. Розмір відсотків за користування кредитними коштами визначено за спільною згодою сторонами кредитного договору, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Відповідач розумів розмір відсотків, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. 19 травня 2025 року надійшли додаткові пояснення від представника відповідача, в яких наполягає на недоведеність позивачем факту укладення договору та перерахування коштів на рахунок відповідача, а також і користування ними, тому відсутні підстави для їх стягнення. Додане до матеріалів справи «платіжне доручення 35721013» не є належним доказом отримання коштів відповідачем, оскільки вказане повідомлення не відповідає вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Матеріали справи не містять жодного підтвердження того, що зазначена картка «431414ХХХХХХ4901» належить саме відповідачу. Крім того, позивачем не надано до позовної заяви доказів існування правовідносин мід ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Елаенс», яке здійснювало переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача. А також відсутні докази, які підтверджують здійснення позивачем оплати за договором факторингу №16072024 від 16.07.2024 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТО «ЄАПБ», отже ТОВ «ЄАПБ» є неналежним позивачем у спірних правовідносинах, оскільки товариство не набуло права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором від 26.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Представник позивача до судового засідання не з`явився, у відповіді на відзив представник Білотіл А.Г. просила розглядати справу за відсутності представника позивача. 20 травня 2025 року представник відповідача адвокат Скользнєва В.В. надала заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. За таких обставин, наданих сторонами заяв по суті спорі і доказів, суд вбачає за можливе вирішити спір за відсутності сторні, та відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №102794859 в електронній формі. Відповідно до п. 6.1 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Пунктом 1 договору визначено, що сума позики становить 10000,00 грн.; строк позики (строк кредитування) - 30 днів, процентна ставка визначена 2,5% в день стандартна (базова); дата надання позики 26 листопада 2021 року; дата повернення кредиту 26 грудня 2021 року. Відповідно до п.п.п. 2.2.2. Договору, нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюються з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Згідно п.1.5.1. комісія за надання кредиту -1900,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. Згідно платіжного доручення №35721013 від 26.11.2021 ТОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] 10 000,00 грн. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. Підписанням цього кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансових послуг без нав`язування її придбання. Заперечення відповідача щодо укладення договору є безпідставними і не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» був укладений договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру божників до Договору Факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48900,00, з яких 10000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 37000,00 грн.- сума заборгованості по відсоткам; 1900,00 сума заборгованості за комісією. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №102794859 від 26 листопада 2021 року вбачається, що станом на 16.07.2024 борг нараховано у розмірі 48900,00 грн., з яких: 10000,00 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; 37000,00 грн.- заборгованість за відсотками; 1900,00 заборгованість за комісією. Вказаним розрахунком підтверджується, що з моменту набуття позивачем права вимоги з вказаним договором та станом на 16.07.2024 заборгованість обліковувалась у розмірі 48900,00 грн., нарахування за відсотками чи штрафними санкціями позивачем не проводились. Так, відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц. У статті 1077 ЦК України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.ч.1,2 ст.1046 ЦК України). В даному випадку, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», в електронній формі укладено кредитний договір №102794859 від 26 листопада 2021 року. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статтті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем. В даному випадку позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь борг за кредитним договором №102794859 від 26 листопада 2021 року у розмірі 48900,00 грн., який згідно наданого розрахунку складається із: заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000,00 грн., заборгованості за відсотками у сумі 37000,00 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 1900,00 грн. Однак у наданому позивачем розрахунку зазначена лише сума заборгованості за тілом позики, нараховані відсотки та комісія, проте порядок нарахування заборгованості не вказаний. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18., та у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Суд зазначає, що згідно кредитного договору строк дії позики був визначений до 26 грудня 2021 року, а кошти надавались позичальнику строком на 30 днів. Суду не надано доказів того, що в даному випадку до договору було застосовано пролонгацію, відповідно до умов такого договору, за згодою обох сторін правочину. Пункт 1.5.2. проценти за користування кредитом:7500 грн., які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Оскільки позивачем не надано розрахунок заборгованості за договором позики первісного кредитора ТОВ «Мілоан» станом на дату відступлення права вимоги, поза межами строку дії договору позики, тобто за період з 26.11.2021 року по 26.12.2021 року, тому суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 10000,00 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 5,00% в день та строку позики (строку кредитування) тривалістю 30 днів, сума процентів, нарахованих за один день становитиме 250,00 грн. (10000,00 грн*2,5 %), а загальна сума нарахованих відсотків за період користування позикою становить 7500,00 грн. (250,00 грн*30 днів). Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких\~обставин,\~суд,\~на основі\~всебічного,\~повного,\~об`єктивного та\~безпосереднього з`ясування\~фактичних обставин,\~на які\~сторони посилаються,\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~оцінивши наявні\~у справі\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~з`ясувавши їх\~достатність і\~взаємний зв`язок у\~сукупності,\~приходить до\~переконання,\~що заявлені\~позовні вимоги\~підлягають до\~часткового задоволення\~шляхом стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованості\~за кредитним\~договором №102794859\~від 26\~листопада 2021\~року у\~сумі 19 400,00 грн., з яких 10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 7500,00 грн. заборгованість за відсотками та 1900,00 грн. комісія за надання кредиту. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 1202,12 грн. сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial