Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] та [PERSON] (далі по тексту - позивачі) звернулись до суду через представника-адвоката Байдак В.Г. із вищевказаним позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), обґрунтовуючи його підставність тим, що [INFO] в селі Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , а також їх брат [PERSON] , будучи дітьми спадкодавця, отож спадкоємцями першої черги спадкування за законом, спадщину прийняли у спосіб визначений законодавством, у рівних частках по 1/3 кожному, інші спадкоємці відсутні. До складу спадкової маси, поміж іншого майна, на яке вони отримали нотаріальні акти, увійшло право на 1/3 частку земельної частки (паю), який перебуває у колективній власності КСП «Промінь» с. Брицьке Липовецького району Вінницької області, розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, яку спадкодавець [PERSON] успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Брицьке Липовецького району Вінницької області, у порядку та спосіб діючого на той час законодавства, шляхом оперативного управління спадковим майном, та яке належало останній на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0462511, утім свої спадкові права їх мати [PERSON] за життя не оформила та не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , у зв`язку із чим нотаріусом винесено мотивовану постанову від 12.06.2024 за № 1063/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім`я позивачів нотаріальних актів, оскільки відсутній документ, який посвідчує право спадкодавця на спадкове майно, право власності спадкодавця не зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до законодавства; правоздатність спадкодавців припинилась в зв`язку зі смертю, а сертифікат на право на земельну частку (пай) видано 05.07.2000 року, тобто після припинення правоздатності спадкодавця, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, у якому позивачі просили визнати за кожною із них право на 1/12 частку земельної частки (паю), розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0462511 відповідно до розпорядження Липовецької районної державної адміністрації №129 від 18.05.2000, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відзиву на позов відповідачі у визначений судом строк не подали. В силу ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. У позові представник позивача клопотав про витребування матеріалів спадкових справ №63/2001 до майна померлої [INFO] [PERSON] , та спадкової справи за №109/2004 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 22.10.2024 та 29.10.2024 представник позивача клопотав про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 09.07.2024 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Липовецької державної районної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №63/2001 до майна померлої [INFO] [PERSON] ; у Вінницької районної державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №109/2004 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 29.10.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підготовче судове засідання з розгляду даної цивільної справи відкладено. 24.02.2025 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, а справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у заявленому обсязі. Відповідач Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області за підписом селищного голови надали заяву, у якій просили про розгляд справи за відсутності їх представника, при вирішенні справи поклались на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] направили до суду заяви про визнання позову та просила суд про розгляд справи у їх відсутності (а.с.225-227 Том 1). Направлене в адресу [PERSON] поштове відправлення повернулось з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», тому з урахуванням вимог статті 131 ЦПК України та позиції Верховного Суду висловленої у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату судового розгляду. З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.223 ЦПК України, тому здійснює розгляд справи у даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.23). Після її смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] за № 109/2004 від 13.02.2004 (а.с.61-112), судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась [PERSON] , [PERSON] , подавши 13.02.2004 та відповідно 27.02.2004 заяви відповідного змісту нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Окрім цього, своїм правом на спадкування скористався [PERSON] , відповідно до матеріалів спадкової справи останній проживав разом із спадкодавцем за адресою [ADDRESS] . Факт родинних відносин між позивачами [PERSON] , [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] , підтверджуються: свідоцтвом про народження (а.с.75), відповідно до якого батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] ; згідно відповіді наданої Липовецьким районним управлінням юстиції Відділу ДРАЦС 25.03.2011 за №584-19 (а.с.76), [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка; Запис акту про укладення шлюбу (а.с.76 на звороті, 77), Повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.77 на звороті, 78), відповідно до яких підтверджується укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.75 на звороті), відповідно до якого [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на прізвище чоловіка; свідоцтвом про народження (а.с.28), відповідно до якого батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] ; Згідно з довідками виданими виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] (а.с.64), за вказаною адресою по день смерті [INFO] проживав її чоловік [PERSON] . Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що позивачі є дітьми [PERSON] , а відтак спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті матері спадщину прийняли, у тому числі й інший спадкоємець [PERSON] . Судом встановлено, що на частину майна належного [PERSON] було видано нотаріальні акти на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 12.06.2024 за № 1063/02-31 державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори виніс постанову (а.с.50), відповідно до якої було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім`я [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у розмірі 4,94 га, яка належить [PERSON] , померлій [INFO] , спадкоємицею якої була [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що [PERSON] в установлений законом строк не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; відсутні документи, які посвідчують право [PERSON] на земельну частку (пай); у спадкоємців відсутні оригінали документа, який посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, майно не зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до законодавства; правоздатність [PERSON] припинилась 12.01.1996 у зв`язку із її смертю; сертифікат на право на земельну частку (пай) видано Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 05.07.2000 відповідно до розпорядження Липовецької районної державної адміністрації за №129 від 15.08.2000, тобто після припинення правоздатності спадкодавця. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд зауважує, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Правила Книги Шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (абзац 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Вказані норми слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Судом встановлено, що позивачі подали заяви про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини у лютому 2004 року, отож суд застосовує норми ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Аналізуючи дійсні обставини на підставі зібраних доказів слід зазначити, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли її діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відтак вона їм належить у рівних частках, тобто по 1/3 кожному та на ім`я яких на майно, що увійшло до спадкової маси нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , в підтвердження чого є матеріали спадкової справи. Зі змісту спадкової справи після смерті [PERSON] за № 109/2004 від 13.02.2004 судом встановлено, що нотаріусом в межах повноважень витребовувались матеріали спадкової справи №63/2001 на майно померлої [INFO] [PERSON] , які витребовувались судом окремо та були безпосередньо досліджені, з яких встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.115 на звороті). Після її смерті відкрилась спадщина. Своїм правом на спадкування скористались - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Факт родинних відносин зазначених спадкоємців із спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвами про народження та шлюб, записами актів про шлюб (а.с.116, 120, 127-131). Із довідок виданих Брицькою сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.114, 115, 124) слідує, що [PERSON] до дня смерті постійно проживала в [ADDRESS] , після її смерті [INFO] , сини [PERSON] та [PERSON] , дочки [PERSON] та [PERSON] спадщину прийняли шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Факт родинних відносин [PERSON] та спадкодавиці [PERSON] підтверджується записом акту про народження (а.с.131), архівною довідкою (а.с.130), Повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.128 на звороті, 129), записом акту про шлюб №10 (а.с.127 на звороті, 128). Судом встановлено, що 03.07.2000 Липовецькою районною державною адміністрацією було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0462511, члену КСП «Промінь» с. Брицьке [PERSON] на підставі рішення Липовецької районної державної адміністрації від 18.05.2000 за №129, розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала їй на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0462511 (а.с.18). Згідно списку громадян, які додатково отримали сертифікати від 18.02.2000 за № 11 значиться [PERSON] (а.с. 19, 20). Згідно Виписки Липовецького районного відділу земельних ресурсів (а.с.118 та відповідно до листа Відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.06.2024 за № 825/25-24 (а.с.21), на ім`я [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) за № 493 від 05.07.2000 року у розмірі 4,94 умовних кадастрових гектарів, серія ВН №0462511 відповідно до розпорядження Липовецької районної державної адміністрації 129 від 18.05.2000 року, на підставі вказаного сертифіката на земельну частку (пай) Державний акт на право приватної власності на землю не видавався. Окрім цього, із матеріалів спадкової справи №63/2001 до майна померлої [PERSON] встановлено, що на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] по частці кожному, яка складається із земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь с. Брицьке в розмірі 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0462511 виданого Липовецькою районною державною адміністрацією 03.07.2000 згідно рішення від 18.05.2000 за №129 зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) 05.07.2000 за №493 (а.с.118, 120, 192). Згідно ст. 525 ЦК УРСР від 18.07.1963, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Частиною 1 ст.524 ЦПК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР - спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч.2 ст.548 ЦК УРСР - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що [PERSON] спадщину після матері [PERSON] прийняла у порядку та спосіб діючого на той час законодавства, відтак вона їй належить, тоді як належна спадкодавцеві [PERSON] частка залишилась не оформлена, інші спадкоємці отримали нотаріальні акти на їх ім`я. Як було встановлено судом вище, [PERSON] померла [INFO] , а після її смерті прийняли спадщину по 1/3 частці позивачі [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на частку земельної частки (паю), розміром 4,94 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), яку [PERSON] успадкувала у встановленому законом порядку після смерті матері [PERSON] , що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ВН № 0462511, тобто по 1/12 кожен із спадкоємців, позбавлені можливості, тоді як Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0462511 в установленому законом порядку не визнано недійсним, оскільки протилежного не встановлено, а його оригінал втрачений. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішені спорів про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до абз. 17 п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6.05.2013 № 24-753/0/4-13 - у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Таким чином, враховуючи втрату оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), а також неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, єдиним правовим способом захисту законних прав та інтересів позивача є визнання права на земельну частку (пай) у судовому порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, оцінюючи надані позивачами докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються позивачі та які не оспорюють відповідачі, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за позивачами права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved