Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Представник позивача Мєшнік К.І., звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя в інтересах акціонерного товариства «Універсал Банк» із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.01.2020 у розмірі 117812,33 грн. станом на 29.05.2024 та судові витрати у розмірі 3028 гривень, посилаючись на те, щоАТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливості проекту Monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг відбувається шляхом: верифікації клієнта очно на точці видачі; верифікація клієнта очно у відділенні банку; верифікація клієнта очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці; верифікація клієнта очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року: відео верифікація працівником банку дистанційно; Дія шеренг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. 20.01.2020 [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідачка отримала кредит у розмірі 70000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Станом на 09.10.2021 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення відповідачем зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 09.10.2021 направив відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 26.01.2022 став у формі «на вимогу». На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за Договором станом на 29.05.2024 становить 117812,33 грн., в тому числі: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 117812,33 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Посилаючись на викладене, позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20.01.2020 станом на 29.05.2024 у розмірі 117812,33 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 117812,33 грн. Також просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою від 25.09.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно позовної заяви просить суд розглянути справу у відсутність представника позивача та задовольнити вимоги в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. 24.12.2024 відповідачкою [PERSON] подано до суду зустрічний позов до АТ «Універсал Банк» про скасування нарахованих сум заборгованості, оскільки відносно неї було вчинено шахрайські дії шляхом переведення шахраями кредитних коштів на інший рахунок. За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження. Банку відомо про вказані події, так як нею цього ж дня, 12.05.2021, все повідомлялося на гарячу лінію. В зустрічній позовній заяві вказала, що не заперечує факт отримання нею банківських послуг. Однак, 12 травня 2021 року, приблизно о 15.00 годині їй на телефон [NUMBER] , з телефону № [NUMBER] подзвонив чоловік, назвав ім`я [PERSON] , назвався начальником служби безпеки Монобанку . Він їй повідомив, що її картка зламана, що мені терміново необхідно змінити карту. Також, на моє питання, до якого відділення банку я маю підійти, він повідомив, що це онлайн карта, що зараз з його допомогою вони все зроблять. Чоловік, який назвався начальником служби безпеки повідомив їй, що вона має з Плей Маркета скачати додаток, з допомогою якого, буде відкрита нова карта Монобанку. Пошагово, за його вказівками я скачала додаток TeamViewer QuickSupport. Надалі сказав перейти на мобільну сторінку Монобанку. Коли я відкрила в телефоні мобільну сторінку Монобанку , в телефоні в верхній лівій частині висвітилось вікно «зв`язок з Монобанком ». Таким чином у неї не виникло сумніву щодо того, що вона розмовляє не з службою безпеки банку. Тим більше, чоловік не питав і вона не надавала номер своєї карти, чи інших даних, про які попереджував Монобанк. Дійсно, вона спостерігала, як на її ім`я була відкрита нова карта Монобанку, іменна. Надалі, кошти кредитного ліміту почали переводитись частками, на що вона спитала, чому та куди переводяться кошти, їй відповіли, що на нову картку. Весь час у верхньому лівому кутку світилось вікно в телефоні з написом «зв`язок з Монобанком ». На її картці була сума кредитного ліміту 70000 грн. та 205 грн. власних коштів. Коли шахраї переводили кошти то банк навіть не зв`язався з нею, щоб поцікавитись переводом значних сум на інший рахунок. Крім того, 12.05.2021, невідомими особами в процесі перерахунку коштів кредитного ліміту з її картки № [NUMBER] на карту Ізібанку № [NUMBER] , було замовлено та отримано готівкою 35000 грн., які вона не замовляла та не отримувала. Коли на картці залишилась сума 1212 грн. зв`язок обірвався. Вона зателефонувала на номер, з якого телефонували, їй ніхто не відповів. Вона зателефонувала в службу підтримки, де їй повідомили, що ніяких операцій Монобанк з її карткою не здійснював, сказали, що з її картки № [NUMBER] на картку Ізібанку № [NUMBER] , переведені кошти частинами. Вона повідомила, що особисто ніяких коштів нікому не переводила, та повідомила, що таким чином, шахрайським шляхом у неї з картки вкрадені кошти. Також повідомила службу підтримки Ізібанку, що на їх карту, вказала номер були переведені вкрадені кошти. Після чого вона викликала поліцію та повідомила про шахрайство. 13 травня 2021 року Мелітопольським РУП ГУНП в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження № 12021082140000622 за ч.2 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування. На теперішній час ведеться слідство, осіб причетних до злочину поки не встановлено. На її письмові звернення про припинення нарахування кредитних сум, штрафних санкцій та відсотків на суму кредитів, які вона не отримувала, провести службову перевірку по факту незаконних дій невстановлених осіб з її банківськими рахунками, встановити фіксовану суму заборгованості, відповідач не припинив нарахування заборгованості, а в своєму листі УніверсалБанк за № 42444 від 20.07.2021 року, лише зазначив про необхідність сплати заборгованості. 11.08.2021 до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області нею була подана позовна заява про визнання кредитного договору недійсним та скасування нарахованих сум заборгованості за кредитним договором. Відкрито провадження по справі № 937/8962/21 суддею Сметаніною А.В. та призначено до розгляду на 21.03.2022 року на 14.15 годину. На жаль, у зв`язку з військовою агресією рф матеріали справи залишилися в окупованому м. Мелітополі. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.01.2025 витребувано в АТ «УніверсалБанк» банківську виписку по рахунку [PERSON] , виписку про рух коштів по картці, довідку про зміну кредитного ліміту, заяву клієнта та паспорт споживчого кредиту. Відзив на зустрічну позовну заяву АТ «Універсал Банк» до суду не надійшов. На запит суду 16.05.2025 АТ «Універсал Банк» надано аудіо запис розмови [PERSON] зі службою турботи банку від 12.05.2021 року о 19.00.36 годині з приводу фіксування заяви про скоєння шахрайських дій. 20.05.2025 до суду надійшла заява [PERSON] про залишення без розгляду її зустрічної позовної заяви та надала відповідь Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, у АТ «Універсал Банк» є проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monоbank. [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, що не заперечується і самою відповідачкою за первісним позовом. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 20.01.2020, Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, розрахунку заборгованості не надав, оскільки кредит надано в розмірі 70000 грн., а стягненню підлягає 117812,33 грн. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок № [NUMBER] 22.01.2020, 10.04.2020 сума кредитного ліміту була вже 45000 грн., 09.03.2021 - 70000 грн., що підтверджено довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту. Картка активна до 11/29. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ "Універсал Банк" виконав своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. [PERSON] з 24 січня 2020 року користувалася коштами згідно виписки про рух коштів по картковому рахунку, оплачувала в магазинах продукти харчування, поповнювала мобільний телефон, здійснювала перекази на банківські рахунки, та поповнювала картку. Станом на 12.05.2021 на картці [PERSON] було 70205,86 грн. О 16 годині 26 хвилин 12.05.2021 здійснено випуск іменної картки, за що знята плата у сумі 50 грн. Після чого інтервалом в 1, 3, 5 хвилин із вказаної картки здійснені перекази на картку [NUMBER] в сумі 1033,77 грн., 4160 грн., по 5200 грн. 9 разів. О 17 годині 14 хвилин 12.05.2021 отримано кредит готівкою в сумі 35000 грн. Після чого здійснені перекази на картку [NUMBER] в сумі 5200 грн. 10 разів. 12.05.2021 [PERSON] звернулася до поліції про вчинення відносно неї шахрайських дій та 13 травня 2021 року Мелітопольським РУП ГУНП в Запорізькій області було відкрито кримінальне провадження № 12021082140000622 за ч.2 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Враховуючи військовий стан, та знаходження матеріалів кримінального провадження у відділі поліції Мелітопольського району, який перебуває в окупації, на теперішній час відомості про стан досудового розслідування відсутні. Крім того, 12.05.2021 [PERSON] після вказаних подій звернулась до служби підтримки Монобанку, де їй повідомили, що ніяких операцій Монобанк з її карткою не здійснював, з картки № [NUMBER] на картку Ізібанку № [NUMBER] , переведені кошти частинами. Вона повідомила, що особисто ніяких коштів нікому не переводила, та повідомила, що таким чином, шахрайським шляхом у неї з картки вкрадені кошти, що також підтверджено наданим АТ «УніверсалБанк» аудіозаписом розмови [PERSON] 12.05.2021 із службою турботи банку з приводу фіксування заяви про скоєння шахрайських дій, де оператор підтвердив переведення коштів на рахунок «Таскомбанку» або його проекту «Спорт банку» чи «Ідея банк» достовірно не зрозуміло та порекомендував [PERSON] звернутись до поліції. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 8, 9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Відповідно до пункту 11 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доводити так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Так, на думку суду, наявними у справі доказами, не підтверджено того, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, мобільного додатку, незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 12 травня 2021 року щодо перерахування із карткового рахунку грошових коштів. Судом встановлено факт негайного звернення відповідача [PERSON] до банку та до правоохоронних органів з приводу вчинених шахрайських дій з її банківськими рахунками, що також підтверджено наданою відповіддю Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 17.05.2025 № 2845/60-6/2025, де зазначено, що у провадженні Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені в ЄРДР за № 12021082140000622 від 13.05.2021 за ч.2 ст. 190 КК України за фактом вчинення відносно [PERSON] шахрайських дій, наразі про підозру жодній особі не повідомлено. Рішення у кримінальному провадженні не прийнято, досудове розслідування триває. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідачки була відсутня воля на здійснення переказів та отримання кредиту готівкою 12.05.2021. Оскільки, позивачем не доведено вчинення відповідачем дій спрямованих на укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, не довів того факту, що своїми діями чи бездіяльністю відповідач сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо отримання кредиту та здійснення переказів, не надано доказів отримання кредитних коштів відповідачем, а відповідач, виявивши шахрайські дії відносно себе, невідкладно повідомила правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштам, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Висновки суду, при вирішенні спору, узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18). Враховуючи викладене, у задоволенні первісного позову необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог, зустрічну позовну заяву - залишити без розгляду на підставі поданої [PERSON] заяви.

Outcome: dismissed