Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із вказаним вище позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості\~за кредитним\~договором № 05.06.2024-100002416 від 18.06.2024 в розмірі 49 400 грн.. В обґрунтування позову вказує, що 18.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір №1805.06.2024-100002416 шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною частиною договору. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на мобільний номер відповідача. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 13 000 грн., строком на 210 днів з процентною ставкою у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Вказано, що кредитні кошти направлено на вказаний у договорі платіжний засіб споживача за номером банківської картки [NUMBER] . Зазначають, що при укладенні договору позичальником пройдено ідентифікацію за допомогою системи Bank ID Національного банку України. Однак, відповідач умов договору щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31.12.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 49 400 грн., яка складається з: 13 000 грн. заборгованість за кредитом, 27 300 грн. заборгованість за процентами,комісія 2600 грн., неустойка 6 500 грн. Оскільки відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Відповідач надіслав до суду відзив у якому заперечив щодо задоволення позову. Вказав, що жодного відношення до ТОВ «Споживчий центр» не має. Не укладав кредитного договору, кредитних коштів від позивача не отримував, зазначеною для отримання коштів банківською карткою не користувався. Зазначив, що у АТ КБ «Приват банк» у нього відсутні банківські картки за таким номером. Також йому не належать номери телефону вказані у договорі. Зазначає, що за його заявою відкрито кримінальне провадження №12024116100000302 від 31.08.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 182 КК України. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] вказаний, як позичальник за кредитним договором укладеним в електронній формі із ТОВ «Споживчий центр" від 05 червня 2024 року № 05.06.2024-100002416. Згідно умов кредитного договору позичальнику надається кредит у розмірі 13 000 грн., строком на 210 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 31 грудня 2024 року. В заявці від 05.06.2024 року визначено, що процентна ставка фіксована 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит(п.5). Відповідно до п. 8 заявки комісія пов`язана з наданням кредиту становить 2600 грн. Неустойка становить 130 грн., що нараховується за кожен день невиконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного зобов`язання. (п.13 заявки). Крім того вказано, що розмір відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми. Пунктом 3.1. договору(пропозиції про укладання договору) передбачено, що кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В пункті 3.2. договору вказано, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до пункту 4.1. кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача [NUMBER] . Відповідно до наданої відповідачем довідки АТ КБ «Приват банк» слідує, що у відповідача наявні закриті рахунки за типом «Універсальна», «Карта для виплат», «Карта юніора». При цьому відсутня банківська картка за номером 4149 49ХХ- ХХХХ -3497. Крім того на ухвалу суду від 01.04.2025 року про витребування доказів надано відповідь АТ КБ «Приват банк» від 30.04.2025 року з якої вбачається, що на ім`я відповідача [PERSON] не емітовано карту № [NUMBER] . З банківської виписки наданої АТ КБ «Приват банк» вбачається, що банківська картка № [NUMBER] видана на ім`я іншої особи - [PERSON] , [INFO] , яка не є учасником справи. Відповідно до наданої довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2024 року № 05.06.2024-100002416, слідує, що загальна сума заборгованості за договором становить 49 400 грн., яка складається з: 13 000 грн. заборгованість за кредитом, 27 300 грн. заборгованість за процентами,комісія 2600 грн., неустойка 6 500 грн., які нараховані з 05.06.2024 року до 31.12.2024 року. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 1 статті 626 ЦК України, визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно\~статті 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів (меморіального ордеру, виписки по рахунку, заяви на видачу готівки, платіжного доручення, або довідки про перерахування коштів), на підставі яких суд може з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме щодо перерахування Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживий центр» коштів у сумі 13 000 грн. на належну боржнику [PERSON] банківську картку. При цьому суд в даному випадку враховує, що позивач, як на обставину в обгрунтування вимог позову, щодо стягнення заборгованості з відповідача зазначає, що відповідачем [PERSON] під час укладання кредитного договору від 05.06.2024 року пройдено ідентифікацію шляхом використання системи "Bank ID" Національного банку України. Разом із тим на підтвердження такої обставини суду не надано будь-яких доказів. Позивачем не доведено, що на час укладення кредитного договору за зазначеним номером банківської картки чи номером мобільного телефону ідентифіковано саме відповідача, як отримувача кредитних коштів. За недоведеності вказаних обставин відсутні підстави вважати, що кредитор виконав умови договору щодо передачі кредитних коштів на користь саме відповідача. Таким чином належних доказазів про отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Зазначена у договорі банківська картка не належить відповідачу, доказів того, що вказаний у кредитному договорі номер телефону є фінансовим номером телефону відповідача матеріали справи не містять. Відтак позивачем не доведено, що [PERSON] мав заборгованість за кредитним договором від 05.06.2024 року перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживий центр» в сумі 49 400 грн., тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю. Враховуючи положення\~статті 141 ЦПК України\~та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають. На підставі ст.ст.\~526,\~1049,1054 ЦК України\~ та

Outcome: dismissed