Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» про госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар без його згоди. Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] був госпіталізований до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» 15 травня 2025 року о 22 годині 45 хвилин на підставі направлення, що видане фельдшером Звенигородської СШМД Магурою С.А., яка після особистого огляду [PERSON] , зробила висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює: виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Підставою необхідності примусової госпіталізації є наявність тяжкого психічного розладу, агресивної поведінки вдома погрожував розправою батькові, а також відомостей, що надійшли від батька [PERSON] та матері [PERSON] . На підставі вказаних відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] у приймальному відділенні КНП «ЧОПЛ ЧОР» о 22 годині 45 хвилин 15 травня 2025 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Крім того, 16 травня 2025 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР», яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та прийшла до висновку, що лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару, однак [PERSON] від запропонованої госпіталізації відмовився.\~\~ Представник заявника, лікар - психіатр КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Кривенко А.С. у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав. Зазначила, що [PERSON] з 2016 року, після повернення з АТО, хворіє на психічні захворювання та неодноразово перебував на лікуванні у КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня», а саме п`ять разів, та йому встановлено діагноз параноїдна шизофренія. Після проходження лікування стан [PERSON] покращувався. [PERSON] був доставлений до закладу психіатричної допомоги у зв`язку з погіршення стану його психічного захворювання, появою маячних ідей та агресивної поведінки, оскільки [PERSON] припинив вдома приймати лікарські препарати. Наданий час [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу параноїдна шизофренія, епізодично-проградієнтний тип перебігу, афективно-маячний (паранойяльний) синдром, психопатоподібний тип дефекту, період загострення. Від запропонованої госпіталізації у добровільному порядку [PERSON] категорично відмовився. Прокурор Смілянської місцевої прокуратури Сокольвяк О.І. заяву підтримала та просила її задовольнити, оскільки [PERSON] потребує негайної медичної допомоги фахівців. Особа, стосовно якої розглядається заява, - [PERSON] під час судового засідання проти задоволення заяви про госпіталізацію у психіатричний стаціонар без його згоди заперечив, хворим себе не вважає. Захисник особи, стосовно якої розглядається заява, [PERSON] адвокат Вакуленко О.П. у судовому засідання, з урахуванням встановлених обставин, не заперечував проти задоволення заяви. Суд, врахувавши думку учасників процесу, заслухавши покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку Згідно ч.1 та ч.2 ст.340 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу», госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу», у випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації. Як вбачається з супровідного листка №15.05.2025-599 та талону до нього, складених лікарем/фельдшером Звенигородської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги Магура 15 травня 2025 року, [PERSON] встановлено попередній діагноз: «психічний розлад, шизофренія неуточнена». Має неадекватну поведінку, агресивний. Внаслідок вказаного стану, [PERSON] 15 травня 2025 року о 22 годині 44 хвилин доставлений до Черкаської обласної психіатричної лікарні. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №1634/02 від 16 травня 2025 року, комісія прийшла до висновку, що у зв`язку з наявністю тяжкого психічного розладу «Параноїдна шизофренія, епізодично-проградієнтний тип перебігу, афективно-маячний (паранойяльний) синдром, психопатоподібний тип дефекту, період загострення» та виявленням дій, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», [PERSON] потребує госпіталізації у психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею. Разом з тим, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18). На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що [PERSON] на даний час виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для оточуючих, в зв`язку з наявним у нього тяжким психічним розладом, у добровільному порядку відмовляється від лікування, суд приходить до висновку, що заява директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» підлягає задоволенню.

Outcome: approved