Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та додаткових витрат на дитину та поділ\~майна подружжя, який ухвалою суду від 23 січня 2025 року роз`єднано та виділено у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. У позовній заяві про зменшення розміру аліментів та додаткових витрат на дитину позивач просив зменшити розмір аліментів та додаткових витрат на дитину, визначений договором про сплату аліментів на дитину від 05.05.2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В., що стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , а саме: зменшити розмір аліментів з 7500 грн. на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня набрання рішенням законної сили; зменшити додаткові витрати на дитину, визначені абз. 6 п. 3 Договору про сплату аліментів на дитину від 05.05.2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В., шляхом встановлення рівного розподілу обов`язку щорічно сплачувати та здійснити організацію відпочинку дитини у літній період , а також її оздоровлення як на території України, так і за її межами у співвідношенні 50 % між позивачем та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог зазначив, з 10.11.2018 р. вони з відповідачкою перебували у шлюбі, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.08.2023 р. було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що 05 травня 2023 року між ним з відповідачем укладено Договір про сплату аліментів на дитину, що посвідчений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В. Відповідно до п. 2 Договору, за домовленістю батьків встановлюється обов`язок батька сплатити на утримання дитини аліменти на забезпечення базових потреб , в розмірі 7500 грн. щомісяця. Відповідно до п. 8 договору, розмір аліментів та/або розмір додаткових витрат на дитину, визначений в даному розмірі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом батька або матері у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадах , передбачених законом. Позивач вказує, що його матеріальний стан значно погіршився, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. [PERSON] вказує, що з початком повномасштабного вторгнення у 2022 р. він майже повністю втратив дохід, а починаючи з березня 2023 р. взагалі залишився без стабільного доходу. Крім того, у нього змінився сімейний стан, а саме 27.01.2024 р. він уклав шлюб з [PERSON] , яка з січня 2024 року перебуває на його утриманні. Позивач вказує, що у зв`язку із агресією РФ проти України змушений був переїхати з іншого регіону до м. Полтави, орендувати житло, що створило додаткові фінансові витрати на оренду квартири, комунальні послуги. Крім того, щоденні потреби суттєво зросли та продовжують зростати у зв`язку з інфляцією та загальним подорожчанням життя, тому змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с.82). 07 березня 2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позову. У відзиві вказала, що на момент розірвання шлюбу нею з позивачем було узгоджено всі суттєві моменти щодо утримання та виховання дитини, розподілу майна подружжя та жодних спорів вони не мали. З метою закріплення всіх домовленостей 05.05.2023 р. між ними було укладено договір, який посвідчено приватним нотаріусом Ївженко Л.В. Згідно п. 2 вказаного договору про сплату аліментів на утримання дитини , за домовленістю між батьками [PERSON] , батько дитини, повинен сплачувати на користь [PERSON] , матері дитини, кошти у розмірі 7500 грн. Аліменти повинні сплачуватись батьком не пізніше 20 числа кожного місяця. Відповідач вказує, що позивач оцінивши рівень своїх доходів та свій матеріальний стан, добровільно та з повним розумінням подальших наслідків і отриманими роз`ясненнями від нотаріуса самостійно визначив, що сума 7500 грн. на утримання дитини є достатньою та спроможною для нього. Починаючи з травня 2024 р. позивач самостійно вирішив, що не буде сплачувати аліменти в розмірі 7500 грн., як це було погоджено у договорі, та визначив розмір аліментів в сумі 3500 грн. Відповідачка зазначає, що станом на 20.11.2024 р. позивач має борг по сплаті аліментів. Відповідач вказує, що позивач є фізичною особою підприємцем, проводить свою стоматологічну практику та являється платником податків. [PERSON] зазначає, що до позовної заяви позивачем долучено довідки форми ОК-5 та ОК- 7, де видно доходи позивача починаючи з 2019 р., ще до війни, та вони є мінімальними і суттєвого збільшення чи зменшення в них немає, що є свідчення, що матеріальний стан позивача не зазнав жодних змін після підписання договору у травні 2023 р. Відповідач вважає, що позивачем не доведено суттєвого погіршення його матеріального стану та наведені в позові витрати не співпадають з наданими доказами про отримання його доходів та значно перевищують їх. Щодо твердження позивача про те, що на його утриманні перебуває дружина, яка навчається та немає самостійного доходу, відповідачка вказує, що навчання у закладі дорослої , повнолітньої особи, яка не має інвалідності чи обмежень по здоров`ю, не робить її непрацездатною і особою, яка не може себе самостійно утримувати. Відповідачка вважає, що позивач просто не хоче сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному договором розмірі . Зазначає, що дитина проживає разом з нею та вона приймає повну участь в матеріальному утриманні та забезпеченні дитини Дитина відвідує розвиваючі заняття, вартість яких становить 1500 грн. Син має хронічне захворювання та проходив платне медичне обстеження та лікування. Відповідно до п. 3 договору батько взяв на себе зобов`язання організовувати та оплачувати відпочинок дитини. Відповідачка звертає увагу, що з моменту підписання договору у травні 2023 р. батько дитини не організовував та не брав дитину з собою на відпочинок в літній період (а.с.99-108). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що у 2023 році у нього дійсно погіршився матеріальний стан, змінилося сімейне становище. Зазначив, що на даний час працює в приватному стоматологічному кабінеті та отримує дохід близько 15\~000 грн. в місяць. Також вказав, що аліменти сплачував із заощаджень, які закінчилися. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, з підстав, вказаних у відзиві. Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони з 10.11.2018 р. перебували у шлюбі, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.10.2023 р. (справа №554/5781/23) розірвано (а.с.38). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 29 червня 2023 р. Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а/з № 460 (а.с.24). 05 травня 2023 р. між [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) укладено договір про сплату аліментів, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 294 (а.с.20-23). Відповідно до п. 2 вказаного договору за домовленістю батьків, даним договором встановлено обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти на забезпечення базових потреб, в розмірі 7500 грн. щомісяця. Даний розмір аліментів, визначений за домовленість між батьками у твердій грошовій сумі, щомісячно підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п. 3 договору, крім сплати аліментів, зазначених п. 2 даного договору, батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За домовленістю батьків, додаткові витрати полягають в п`ятдесяти відсотковому відшкодуванні батьком матері грошових коштів від вартості необхідних для лікування дитини лікарських засобів (лікувальних препаратів), шляхом перерахування суми додаткових витрат за реквізитами вказаними у п. 2 даного договору. Батько дитини зобов`язаний також сплачувати кошти щомісячно на дитину, у випадку документально підтвердженої необхідності, за навчання дитини та отримання додаткової освіти у центрі вивчення іноземних мов, необхідності фізичного розвитку дитини у гуртках та спортивних секціях. Додаткові витрати на дитину сплачуються батьком не пізніше 10 днів з дня звернення до нього матері з вимогою про відшкодування таких витрат. На батька дитини покладається обов`язок щорічно сплачувати та здійснювати організацію відпочинку дитини у літній період, його оздоровлення та території України і за її межами. З п. 8 даного договору вбачається, що розмір аліментів та/або розмір додаткових витрат на дитину, визнаний в даному договорі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом батьком або матері у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених законом (а.с.20-23). 27 січня 2024 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , актовий запис № 61, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а/з № 61 (а.с.25). [PERSON] є студентом денної форми навчання Полтавського державного медичного університету, термін навчання з 15.09.2022 р. по 30.06.2027 р. , контрактна форма навчання, що вбачається з довідки № 877 від 30.12.2024 р. виданої Полтавським державним медичним університетом та копією студентського квитка (а.с. 26-27). З відповіді заступника начальника РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях І. Пархоменко № 31/32-09, на адвокатський запит, вбачається , що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 14.04.2025 р., за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: Tesla Model 3, 2018 року випуску, зареєстрований як привезений з-за кордону по ВМД 31 липня 2024 року; Tesla Model 3, 2022 року випуску, зареєстрований як привезений з-за кордону по посвідченню митниці 15 травня 2024 року. Станом на 14.04.2025 р. інформація про зареєстровані транспортні засоби за [PERSON] відсутня (а.с.168). З нотаріально посвідченої заяви [PERSON] вбачається, що останній стверджує, що автомобілі Tesla\~Model\~3,\~2018\~року випуску, та Tesla\~Model\~3,\~2022\~року випуску, придбані у шлюбі [PERSON] за її власні кошти, отримані від її батьків, тому просить вважати вказане майно особистою приватною власністю його дружини [PERSON] і правовий режим спільного майна подружжя на ці транспорті засоби розповсюджуватися не буде (а.с.184). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 421256063 від 04.04.2025 р. вбачається, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , загальною площею 139, 8 кв.м., житловою площею 71.3 кв.м. (а.с.169). З Витягу № 2516013400002 з реєстру платників єдиного податку вбачається, що [PERSON] є платником єдиного податку 2 групи, вид господарської діяльності згідно КВЕД стоматолічна практика (а.с.28). Ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища чи зміна сімейного стану батька, а також інші обставини можуть бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Аналізуючи норму\~ст. 192 СК України\~можна дійти до висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для збільшення або зменшення розміру аліментів. Зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192\~СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192\~СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 83 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем не надано належних доказів , які підтверджують зміну його майнового стану в бік погіршення після укладення 05.05.2023 р. договору про сплату аліментів на дитину. З доданих до матеріалів справи Форм ОК -5 та ОК 7 вбачається, що отримання доходів [PERSON] припинилось в травні 2023 року, тобто коли був укладений договір про сплату аліментів на дитину, в якому він погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 7500 грн. щомісяця. Таким чином, укладаючи договір, він розраховував на свою спроможність сплачувати зазначений розмір аліментів. Крім того, як вбачається з вище вказаних довідок, позивач і до травня 2023 року мав менший офіційний дохід, ніж погоджений ним у договорі від 05.05.2023 р. (а.с.34-37). У судовому засіданні позивач вказав, що працює в приватній стоматологічній клініці та отримує заробітну плату в розмірі близько 15\~000 грн. в місяць, також вказав, що аліменти сплачував із заощаджень, які закінчилися. Твердження [PERSON] про те, що аліменти він сплачував за рахунок заощаджень, які закінчилися, суд оцінює критично, оскільки останній не надав доказів про наявність у нього заощаджень станом на 05.05.2023 р. та про те, що такі фінансові заощадження на час звернення до суду з даним позовом повністю використано. Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, суду не надано. Доводи позивача про те, що у нього погіршилось матеріальне становище, у зв`язку із зміною сімейного стану, так як його дружина навчається, тому перебуває на його утриманні, суд відхиляє, оскільки, як вбачається з довідки наданої з навчального закладу, дружина позивача навчається з 15.09.2022 р. (а.с.27), тобто до укладення сторонами шлюбу. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу , який підтверджує вказану ним обставину про перебування дружини [PERSON] та його утриманні та, те що остання потребує такого утримання. Крім того, позивач сам стверджує, що викладено у його нотаріально завіреній заяві (а.с. 184), про те, що автомобілі Tesla\~Model\~3,\~2022\~року випуску,\~ та\~Tesla\~Model\~3,\~2018\~року випуску, придбані у 2024 році за власні кошти [PERSON] , отримані від її батьків, що спростовує доводи позивача про утримання ним своєї дружини. Крім того, як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, дружина позивача [PERSON] є власником нерухомого майна , а саме квартири [ADDRESS] (а.с.169) і вказану адресу [PERSON] вказав у позовній заяві як фактичне місце проживання, що спростовує його доводи про те, що він орендує житло, що потребує додаткових фінансових витрат. До матеріалів справи позивачем не додано доказів , що підтверджують факт оренди ним житла, а тому даний аргумент судом до уваги не береться. Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів слід відмовити. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed