Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів в якому просить: -зменшити розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] з 1/4 на 1/6 частину заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -у зв`язку із тим, що відповідачка звільнена від сплати судового збору, повернення судових витрат позивачу у вигляді судового збору провести за рахунок держави. Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. 21 березня 2025 року від представника відповідачки адвокатки Бартусевич В.М. до суду надійшла заява із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Також представником відповідачки наданий відзив на позовну заяву в якому остання просить суд: -відмовити у задоволенні позовних вимог; -покласти на позивача судові витрати відповідача. Ухвалою від 23 квітня 2025 року судом вирішено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи суд розпочав зі стадії відкриття провадження у справі та призначив підготовче засідання. Ухвалою від 30 квітня 2025 року судом закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обґрунтування позову позивач зазначив, що є батьком двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] на утримання яких стягуються аліменти відповідно в розмірі 1/6 та 1/4 частки заробітку, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 листопада 2024 року та судовим наказом Шевченківського районного суду м. Чернівців від 12 жовтня 2023 року. Вказує, що відповідно до частини 5 статті 183 СК України стягнення аліментів на утримання двох дітей передбачено в розмірі 1/3 частини заробітку, тобто на підставі двох судових рішень утримання аліментів є більшим за розміром та є підстави для звернення щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідачки. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідачки зазначила, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] або які свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу доньці. Позивачем не доведено обставин погіршення майнового стану після видачі судового наказу про стягнення аліментів на спільну дитину. Посилається на те, що навпаки, доходи позивача суттєво зросли після визначення судовим наказом Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2023 року аліментів на доньку [PERSON] [INFO] , тобто майновий стан позивача покращився. Також зазначає, що норми сімейного законодавства не встановлюють максимальний розмір стягуваних аліментів у позовному провадженні. Частина 5 статті 183 СК України встановлює право того із батьків з ким проживає дитина на звернення до суду у безспірному порядку - із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. У цій справі позивач сплачує аліменти за двома виконавчими документами на утримання дітей, народжених у різних шлюбах. У цьому випадку обмеження загальної частки доходів, що стягуються із платника аліментів на утримання його дітей, встановлене виключно частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження». За вказаних обставин підстави для зменшення аліментів, зазначені позивачем, ґрунтуються на неправильному тлумаченні ним норм матеріального права, зокрема, положень статті 183 СК України. В судовому засіданні представник позивача адвокат Баршаков О.В. підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. Додатково просив суд врахувати, що в даній ситуації діти позивача перебувають в різному матеріальному становищі, оскільки на їх утримання сплачуються аліменти в різних розмірах. Підставою для звернення із даним позовом є те, що виникла необхідність привести рішення суду про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки у відповідність до норм чинного законодавства, оскільки Сімейний кодекс України визначає, що розмір стягуваних на двох дітей аліментів повинен становити 1/3 частку від доходів платника. Представник відповідачки адвокатка Бартусевич М.В. позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову з мотивів, наведених у відзиві на позов. Наголосила на тому, що стягнення аліментів на двох дітей позивача відбувається на підставі різних виконавчих документів на користь різних осіб. Просити суд визначити розмір аліментів - це право кожного позивача і воно не залежить від волі інших зацікавлених осіб. Те, що колишня дружина позивача, яка є мамою його другої дитини, просила суд стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки доходів батька, не означає, що такі самі ж аліменти повинні сплачуватись на користь іншої дитини. Також просила взяти до уваги те, що на даний час матеріальне становище позивача є задовільним і він має можливість сплачувати аліменти у розмірі, який визначений судом. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Судом встановлено,\~що відповідно\~до судового\~наказу,\~виданого Шевченківським\~районним судом\~м.\~Чернівців 12\~жовтня 2023\~рокуу справі № 727/10530/23, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу)\~платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 листопада 2024 року у справі № 727/8029/24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку /доходу/ позивача щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки № 962 від 09 грудня 2024 року [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 29 липня 2023 року. Згідно з наявною в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України інформацією, сформованої 06 листопада 2024 року, доходи [PERSON] за рік в періоді 2003-2024 роки становили: 2003 рік 64,94 грн; 2008 рік 4110,70 грн; 2009 рік 14012,67 грн; 2010 рік- 15203,77 грн; 2011 рік 14520,20 грн; 2012 рік 14273,57 грн; 2014 рік 4624,34 грн; 2019 рік 2236,63 грн; 2023 рік 158357,47 грн; 2024 рік за 6 місяців 433555,40 грн. Відповідно до довідки про доходи від 22 квітня 2025 року, наданої ВЧ [NUMBER] , [PERSON] за період з жовтня 2023 року по лютий 2025 року отримав загальний дохід в розмірі 1505904,90 грн. З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачка на утримання малолітньої доньки [PERSON] . Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-2 статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною 2\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Згідно із\~статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1\~статті 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, для зміни розміру аліментів судом має бути встановлено, що виникли підстави для цього, як от: зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені СК України. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Згідно з пунктом 23 зазначеної Постанови розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Вказана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Крім того, в силу частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Суд зауважує, що при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, які стосуються обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13. Разом з тим, судом встановлено, що в обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається тільки на те, що відповідно до частини 5 статті 183 СК України стягнення аліментів на утримання двох дітей передбачено в розмірі 1/3 частини заробітку, тобто на підставі двох судових рішень розмір аліментів на утримання кожної дитини повинен становити 1/6 частку. Ніяких інших доводів щодо зменшення розміру аліментів, зокрема, зміна матеріального стану, погіршення стану здоров`я та інше, тобто доводи, які б дали суду можливість встановити, що позивач не в змозі сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, позивачем не надано. Посилання на частину 5 статті 183 СК України суд розцінює, як неправильне трактування закону, оскільки вказана норма СК України визначає право того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у гарантованому законом мінімальному розмірі. Жодною нормою чинного законодавства не передбачено, що розмір аліментів, які стягуються на утримання двох і більше дітей платника аліментів повинен бути однаковим. В кожному випадку при вирішенні питання про розмір аліментів суд виходить із обставин конкретної справи. Верховний Суд в постанові від 08 жовтня 2024 року у справі № 642/6384/21 виснував, що доводи заявника на те, що положеннями статті 161 ЦПК України обмежена можливість стягувати з нього на двох дітей за різними виконавчими листами більше ніж 1/3 частину заробітку Верховний Суд визнає необґрунтованими, оскільки зазначені обмеження застосовуються у разі звернення до суду саме у порядку наказного провадження, а тому наявність іншого судового рішення про стягнення аліментів щомісячно на іншу його дитину не зумовлювала обов`язку суду відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 ЦПК України відмовити у видачі судового наказу. Інше розуміння наведених положень закону призвело би до законодавчого обмеження максимального розміру стягуваних аліментів й у позовному провадженні, однак чинне законодавство не містить обмежень щодо стягнення на двох дітей за різними судовими рішеннями по 1/4 частині заробітку на кожну дитину (постанова Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 492/990/20, провадження № 61-9338св21). При цьому Верховним Судом враховано, що згідно із частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Тож загальна частка доходів, що стягуються із заявника на утримання його дітей, не суперечить чинному законодавству. В даній\~справі загальна\~частка доходів,що стягуються із позивача на утримання його дітей становить 5/12 часток (1/4 + 1/6), що становить орієнтовно 42 відсотки та є менше ніж встановлене законом обмеження максимального розміру відрахувань із заробітної плати платника аліментів. Крім того, судом встановлено, що матеріальний стан позивача на даний час не погіршився, інших підстав, які дають можливість вирішити питання про зменшення розміру аліментів, позивачем не наведено. Висновки суду за результатами розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем не надано переконливих доказів, що наявні підстави в розумінні зазначених вище норм матеріального закону (статті 192 СК України) для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою в позові, судом не вирішується питання про відшкодування сплаченого позивачем судового збору.

Outcome: dismissed