Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 20 травня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 82. Понад п`ять років тому між подружжям погіршилися відносини, зокрема втрачено взаєморозуміння та довіру. Більше двох років вони не живуть однією сім`єю. Ведення спільного господарства та сумісне проживання з того часу припинено, тому надалі підтримувати сімейні відносини немає сенсу. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки вони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Позивачка просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 20 травня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 82. Понад п`ять років тому між сторонами погіршилися відносини, зокрема втрачено взаєморозуміння та довіру. Більше двох років вони не живуть однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, тому надалі підтримувати сімейні відносини немає сенсу.. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved