Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про зняття арешту з майна, в якому просить: скасувати арешт належного їй майна, накладений постановою державного виконавця районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції (Оболонський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ)) №868/5 від 22 жовтня 2001 року номер обтяження 1400050, а саме з: квартири за [ADDRESS] . Харківської області та земельних ділянок: площею 4.13 га. розташованої на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, кадастровий номер: 6320882000:03:003:0184, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 лютого 2025 року №415042357 та Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №715499: площею \~ \~ \~ \~ 0,45 га, розташованої \~ \~ \~ \~ на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, кадастровий номер: 6320882000:03:003:0491, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 лютого 2025 року №415042357 та Державним актом на право постійного користування землею серії ІУ-ХР №033491; площею 4.09 га,розташованої на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, кадастровий номер: 6320882000:03:003:0386, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 лютого 2025 року №415042357 та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] ; площею 0.07 га. розташованої по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 лютого 2025 року №415042357 та Державним актом на право власності на земельну ділянку серії Ж №170884. Свої вимоги\~позивачка мотивує\~тим,\~що в\~її власності\~перебуває квартира\~ [ADDRESS] .\~Крім цього,\~вона є\~власником земельних\~ділянок:\~площею 4,13\~га,\~розташованої на\~території Дмитрівської\~сільської ради\~Богодухівського району\~Харківської області кадастровий номер: 6320882000:03:003:0184; площею 0,45 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області кадастровий номер: 6320882000:03:003:0491, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 лютого 2025 року №415042357 та Державним актом на право постійного користування землею серії ІУ-ХР №033491; площею 4,09 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, Богодухівського району Харківської області, кадастровий номер: 6320882000:03:003:0386; площею 0.07 га. розташованої по [ADDRESS] . У 2024 році вона вирішила оформити угоду щодо передачі однієї із земельної ділянки в оренду, однак приватним нотаріусом в м.Харкові, повідомлено про наявність арешту. У державного нотаріуса отримала витяг, з якого вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 21 жовтня 2004 року за №1400050 про накладення арешту на невизначене майно, все майно [PERSON] , [INFO] . Запис внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою м. Київ. Підставою обтяження, згідно вказаного запису № 1400050, є постанова № 868/5 від 22 жовтня 2001 року районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції (нині - Оболонський відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ)). Листом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори №560/01-16 від 13 лютого 2025 року їй було повідомлено, що відповідно до перевірки архівних даних, відсутність РНОКПП пов`язана з тим, що станом на 2001 рік наявність цих відомостей у виконавчих документах не була обов`язковою. У січні 2025 року, вона звернулась до Оболонського районного відділу ДВС м. Києві, з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за архівним номером № 1400050. Перевіркою даних в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за параметрами «ПФБ боржника», «РНОКПП боржника» встановлено, що на виконанні не перебували виконавчі провадження, за якими боржником є [PERSON] . Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5, та Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5, строк зберігання матеріалів виконавчих проваджень, переданих на зберігання завершено, у зв`язку з чим надати більш детальну інформацію не виявляється можливим. Розуміючи той факт, що виконавча справа уже знищена, у зв`язку з тим, що закінчився термін зберігання, а також враховуючи те що встановити підстави накладання арешту не виявляється можливим, оскільки виконавчі провадження та журнали реєстрації виконавчих проваджень, на даний час знищені, враховуючи те, що вказані заборони були внесені до реєстру в 2004 році, існує необхідність скасувати заборону відчуження об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №1400050 від 21 жовтня 2004 року на підставі постанови №868/5 від 22 жовтня 2001 року Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва внесені реєстратором Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою, у вигляді арешту нерухомого майна (невизначене майно, все майно). Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 11 березня 2025 року, дану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17 березня 2025 року, відкрито провадження по даній справі та признано підготовче засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала їх задовольнити. Представник відповідача Оболонського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Ткаченко К.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. Також представником відповідача надано до суду додаткові пояснення по справі, відповідно до змісту яких, вказала що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження за параметрами пошуку «ПІБ боржника», «РНОКПП боржника» інформації про виконавчі провадження, боржником за яким є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , не виявлено. При цьому, надання інформації (документів) за виконавчими провадженнями, строк зберігання матеріалів яких, визначений Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, та Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, завершено, не вбачається за можливе. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за пошуковим запитом про обтяження встановлені щодо особи [PERSON] виявлено запис типу: «арешт нерухомого майна», за реєстраційним номером обтяження: 1400050, внесений 21.10.2004 Одинадцятою київської державною нотаріальною конторою, на підставі постанови районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції у м.Києві 868/5, 22.10.2001, Об`єктом обтяження зазначено: невизначене майно, все майно. При цьому, як вбачається з копії документу, наданого Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою, на підставі якого накладено арешт на майно боржника постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.10.2001 №868/5, винесену державним виконавцем ВДВС Мінського РУЮ у м.Києві Зацепіною І.С., вбачається, що останній винесено під час примусового виконання виконавчого листа Мінським місцевим судом м.Києва №2-2667 від 18 липня 2001 року про стягнення на користь Державного комунального управління житловим господарством Мінського району солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 5\~542 грн. 90 коп. Інформацію щодо виконання рішень за вказаними виконавчими провадженнями автоматизована система не містить та до відділу не надходила. З огляду на вищевикладене, обтяження щодо об`єкту нерухомого майна внесено реєстратором Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови державного виконавця складеної з використанням спеціального бланку для копій документів виконавчого провадження, тобто на паперовому носії без використання засобів Системи. Отже, з вищевикладеного вбачається, що накладення арешту на майно боржника є заходом примусового виконання рішення і застосовано державним виконавцем для забезпечення його реального виконання, що, в свою чергу свідчить про те, що винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника здійснено в порядок та спосіб визначений Законом та на виконання приписів останнього, а отже не може бути розцінене як неправомірна чи протиправна поведінка посадової особи органу державної виконавчої служби. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до слідуючого. На підставі Договору № 697515, який був посвідчений державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Куксою Н.П. 10 червня 2003 року, [PERSON] 6 власницею квартири [ADDRESS] , що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 745270 віл 10 червня 2003 року. Згідно з копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 715499, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 4015 АЕЕ 984866 від 25 грудня 2001 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4, 13 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради, Богодухівського району Харківської області. Акт зареєстровано з Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 390. З копії Державного акту на право постійного користування землею серії IV-XP № 033491, [PERSON] , на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, надано у постійне користування земельну ділянку площею 0, 45 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з цільовим призначенням - ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано з Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 514. Відповідно до копії свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 20 травня 2015 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 6320882000:03:003:0386, площею 4,09 га, розташована на території Дмитрівської сільської ради, Богодухівського району Харківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 травня 2015 року. Згідно з копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 170884, [PERSON] на підставі рішення № 433-V, XI сесії VI скликання Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області від 09 вересня 2011 року, належить земельна ділянка площею 0.0700 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 632081011002037. З копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 415042357 від 25 лютого 2025 року також підтверджується, що [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 6320882000:03:003:0184 площею 4, 133 га; земельна ділянка з кадастровим номером 6320882000:03:003:0491 площею 0,4501; земельна ділянка з кадастровим номером 6320882000:03:003:0386 площею 4,09 га; квартира [ADDRESS] . Згідно зі ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (частина 2 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається. У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження державним виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.1, 2 ст.56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що в разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. За змістом поданої позовної заяви вбачається, що між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно. П.7 ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, що відповідає фактичним обставинам. Згідно з копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 868/5, винесеної 22 жовтня 2001 року, державним виконавцем районної державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у місті Києві Зацепіною І.С., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2667, виданого 18 липня 2001 року Мінським місцевим судом м. Києва, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1400050, на підставі обтяження постановою № 868/5 від 22 жовтня 2001 року, ухваленою районним відділом ДВС Мінського районного управління юстиції, накладено арешт на все майно, належне [PERSON] , [INFO] . З інформації наданої [PERSON] , Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою № 56001-16 від 13 лютого 2025 року, остання повідомила, що відповідно до перевірки архівних даних, на все майно [PERSON] , [INFO] , відповідно до постанови № 868/5 від 22 жовтня 2001 року, ВДВС Мінського районного управління юстиції, Одинадцятою київською ДНК зареєстровано арешт. Щодо відсутності РНОКПП [PERSON] повідомили про те, що станом на 2001 рік наявність цих відомостей у виконавчих документах не була обов`язковою. Додатково звернули увагу на те, що Постанови ВДВС від 2001 року на виконання до нотаріальної контори, як до реєстратора обтяження, направлялися безпосередньо відділом виконавчої служби (а також одночасно боржнику) так, як виконавче провадження здійснюється безпосереднього відділом виконавчої служби. [PERSON] в нотаріальній конторі будь-які нотаріальні дії не вчиняла, документи не надавала. З інформації наданої [PERSON] , Оболонським відділом державної виконавчої служби у місті Києві № 14519 від 14 лютого 2025 року, останні повідомили, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження за параметрами пошуку «ПІБ боржника», «РНОКПП боржника» інформації про виконавчі провадження, боржником за яким є [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , не виявлено. При цьому, надання інформації (документів) за виконавчими провадженнями, строк зберігання матеріалів яких, визначений Порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, та Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року №1829/5, завершено, не вбачається за можливе. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за пошуковим запитом про обтяження встановлені щодо особи [PERSON] виявлено запис типу: «арешт нерухомого майна», за реєстраційним номером обтяження: 1400050, внесений 21жовтня 2004 року Одинадцятою київської державною нотаріальною конторою, на підставі постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києві 868/5, 22 жовтня 2001 року. Об`єктом обтяження зазначено: невизначене майно, все майно. Зауважили, що відповідно до статті 5 Закону України від 21.04.1999 №606-ХІУ «Про виконавче провадження» (що діяв на час винесення оскаржуваної постанови) державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством; здійснювати інші повноваження, передбачені цим та іншими законами. Обтяження внесено реєстратором на підставі постанови державного виконавця, складеної з використанням спеціального бланку для копій документів виконавчого провадження, тобто на паперовому носії без використання засобів Системи. Згідно статті 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). ЄСПЛ указав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 868/5, винесеною 22 жовтня 2001 року, державним виконавцем районної державної виконавчої служби Мінського районного управління юстиції у місті Києві Зацепіною І.С., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2667, виданого 18 липня 2001 року Мінським місцевим судом м. Києва, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Києва, при цьому позивач по даній справі [PERSON] , [INFO] є уродженкою с. Дмитрівка Богодухівського району Харківської області, тобто позивач по справі не є боржником у вищевказаному виконавчому провадженні. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту. Рішення виноситься на підставі пред`явлених доказів та заявлених вимог.

Outcome: approved