Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа №199/1787/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, за підсудністю. Стислий виклад позовних вимог. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що13 червня 2024 року уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради. Від шлюбу сторони дітей не мають. З листопада 2024 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та припинили сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. На теперішній час відновлювати свої подружні стосунки позивач з відповідачем не бажає, вважає що сім`я розпалалася остаточно та відновленню не підлягає, тому просить суд розірвати шлюб. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 травня 2025 року. Позиція сторін по справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак представником позивача адвокатом Бреже Л.В. 08.05.2025 через підсистему «Електронний суд» скеровано заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. 07.05.2025 через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Суд враховує, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, з урахуванням заяви відповідача доходить наступних висновків. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 6 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.\~51 Конституції України та ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 Сімейного Кодексу України). Частиною 2 статті 3\~Сімейного Кодексу\~України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112\~Сімейного Кодексу\~України регламентує, що вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що згідно\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] , виданим 13 червня 2024 року Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, між [PERSON] до\~ [PERSON] зареєстровано\~шлюб,\~про що\~13\~червня 2024\~року складено\~актовий запис\~№ 148 (а.с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Зі змісту позовної заяви про розірвання шлюбу вбачається, що спільне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої ним у заяві позиції. Відповідач [PERSON] заявлені до неї позовні вимоги про розірвання шлюбу не спростувала та 07.05.2025 подала до суду заяву, у якій зазначила, що проти позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити. Зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позову, відмова в розірванні шлюбу матиме ознаки примушування до шлюбу, що є недопустимим. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст.112\~СК України позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач не просив стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи.

Outcome: approved