Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

12 грудня 2024 року [PERSON] , який проживає за адресою : [ADDRESS] , звернувся до суду з позовом до Чернігівської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адресою місцезнаходження якого є : вул. Шевченка, 48, м. Чернігів, в якому просить скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В.В., зобов`язати видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом спадкоємцю [PERSON] після смерті [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . Так я свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, який залишився після смерті спадкодавця, складено російською мовою, позивач звернувся до ТОВ «Чернігівське Регіональне Бюро Перекладів», де було здійснено його переклад на українську мову. В подальшому, позивач звернувся до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через розбіжності у назві населеного пункту місцезнаходження житлового будинку, вказаної у документі, що посвідчує право власності та в фактичній назві територіальної одиниці. Ухвалою судді від 16 грудня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача та третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, пояснивши, що діяла у відповідності до норм закону. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] , про що 14.09.2011 виконкомом Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 25 (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.09.1991 року, яке складено російською мовою, [PERSON] належить житловий будинок в « [ADDRESS] » (а.с.9). Перекладачем Бюро Перекладів Шеремет О.М. 22.03.2024 зроблено переклад вказаного свідоцтва з російської мови на українську мову, де вказано адресу місцезнаходження житлового будинку « [ADDRESS] » (а.с.7-8). 06.09.2024 нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвою В. відмовлено [PERSON] у видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , оскільки в правовстановлюючому документів виявлено розбіжності в назві населеного пункту місцезнаходження житлового будинку, та вказано село Анисово, а відповідно до адміністративно-територіального поділу Чернігівського району Чернігівської області назва населеного пункту фактичного місцезнаходження житлового будинку, що входить до спадщини село Анисів (а.с.11-12). Судом оглянута спадкова справа № 17/2012, заведена після померлого [INFO] [PERSON] , яка містить заяву про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] , видані свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, свідоцтво про право власності на російській мові на житловий будинок, який як зазначено розташований в «с.Анисово». Нотаріусом перевірено реєстрацію права власності в реєстрі речових прав щодо нерухомого майна, яке належало [PERSON] та встановлена відсутність такого майна. В ході огляду спадкової справи встановлено, що переклад свідоцтва про право власності на житловий будинок нотаріусу не надавався. На підставі наданих документів нотаріус прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 1\~ЗУ «Про\~нотаріат» визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст.\~34\~Закону України «Про нотаріат»\~нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, в тому числі видають свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1\~статті 5 Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього\~Закону\~і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії визначено у частині 1\~статті 49 Закону України «Про нотаріат». Так, відповідно до ч. 1\~ст.\~49\~Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Згідно з ч. 3\~ст.\~49\~Закону України «Про нотаріат»\~нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Так, у ч. 4 ст.49 Закону України «Про нотаріат»\~закріплено, що на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом врегульовано ст.68 Закону України «Про нотаріат»\~та п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012\~, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595. Відповідно до п. 3, 4 глави 13 Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Згідно з п.п. 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно з п.п. 4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.п. 4.19 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Із матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом визначено те, що у документах, виданих на ім`я спадкодавця, існують розбіжності у назві населеного пункту місцезнаходження житлового будинку, вказаної в документі, що посвідчує право власності (с. Анисово), та фактичній назві територіальної одиниці (с. Анисів). При цьому нотаріальний процес - це процес оформлення на підставі безспірних документів, в якому не передбачено існування «формальних помилок». Документ повинен відповідати вимогам закону, як по формі, так і по змісту, і такий документ приймається для вчинення нотаріальної дії, або, якщо документ не відповідає встановленим законом вимогам - він не приймається для вчинення нотаріальної дії. Згідно гл. 8 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа за усним зверненням заінтересованої особи, а також за клопотанням заінтересованої особи при вчиненні іншої нотаріальної дії.\~Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови, з яких або на які перекладається документ. Якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем,\~справжність підпису якого засвідчує нотаріус\~за правилами, передбаченими цим Порядком. Перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію. Якщо при вчиненні нотаріальної дії (посвідчення правочину, засвідчення вірності копії тощо) одночасно вчинюється й переклад на іншу мову, то переклад вміщується поруч з текстом документа на одній сторінці, розділеній вертикальною рискою таким чином, щоб оригінальний текст розташовувався з лівого боку, а переклад - з правого. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою. Наданий позивачем переклад свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок з російської мови на українську мову нотаріально не засвідчений. Тому з наданих документів суд не може вважати підтвердженим, що документи, подані позивачем нотаріусу є безспірними. При цьому, як встановлено з дослідженої копії спадкової справи, переклад свідоцтва про особистої власності на житловий будинок з російської мови на українську мову нотаріусу не надавався. Нотаріус на підставі наданих документів та встановленої розбіжності в назві населеного пункту правомірно прийняла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За встановлених обставин вимога позивача про скасування постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] є безпідставною та не підлягає задоволенню. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. Щодо позовної вимоги про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину суд зазначає таке. Відповідно до частини 1статті 67\~Закону України\~«Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Згідно зі\~статтею 50 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) викладено висновок, з якого вбачається, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження №61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19). Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом необхідно також відмовити. Аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed