Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

10.01.2025 року [PERSON] , в особі представника адвоката Фролова С.Г., звернулася до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 024089 зареєстрованого 07.10.2004 року за №010402200028, який було зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю по Кам`янобалківській сільській раді, громадянці [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) належать земельні ділянки з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:0450, 4825481800:01:000:0319,4825481800:03:000:0210, 4825481800:01:000:0178 загальною площею 4,87 гектари. У відповідь на запит до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було отримано інформацію, що відносно вищезазначених земельних ділянок, на підставі запису у Книзі записів держаної реєстрації договорів оренди землі по Кам`янобалківській сільській раді від 15.04.2008 за № 040802200031, було зареєстровано договір оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на земельні ділянки з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:0450, 4825481800:01:000:0319, 4825481800:03:000:0210,4825481800:01:000:0178 Термін оренди 50 років. Договір оренди земельних ділянок Позивачкою не підписувався, оригінал її екземпляру договору в неї відсутній, про договір, строк його дії Позивачці стало відомо із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Орендна плата за користування земельною ділянкою Позивачці не виплачувалась з дати укладання договору. В свою чергу, відповідно до інформації наданої 23.09.2024 року ГУ ДПСУ у Миколаївській області, згідно інформаційно-комунікаційних систем ДПС України ТОВ «Агрофірма Корнацьких», застосовує спрощену систему оподаткування, є платником єдиного податку четвертої групи та подає до контролюючого органу податкову звітність, зокрема, податкові декларації єдиного податку четвертої групи. В зазначених вище податкових деклараціях єдиного податку четвертої групи ТОВ «Агрофірма Корнацьких» включає земельні ділянки з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:0450, 4825481800:01:000:0319, 4825481800:03:000:0210, 4825481800:01:000:0178, які належать громадянці України [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до інформації наданої 23.09.2024 року ГУ ДПСУ у Миколаївській області, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» (код ЄДРПОУ 31929340) подає відомості (1ДФ та Додаток 4ДФ) про нарахування та виплату [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] доходів, однак, сама [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] фактично грошові кошти взагалі не отримує. Тобто підприємство використовує земельні ділянки в комерційних цілях, систематично не виплачуючи при цьому орендних чи будь-яких інших рентних платежів власнику земель. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, бо згідно Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Систематична (два та більше випадків) несплата орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди земельної ділянки, вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Зазначає, що з збоку Позивача відсутні будь-які факти ухилення від отримання орендної плати, натомість із збоку Відповідача присутні всі факти про умисне ухилення від сплати орендних платежів. Відповідач жодного разу не інформував Позивача ніяким чином про укладений договір оренди землі та необхідність отримання грошових коштів або про необхідність надання банківських реквізитів для безготівкового перерахування орендної плати. Натомість Відповідач, маючи інформацію про існування відповідного договору оренди землі та зобов`язань зі сплати орендних платежів перед Позивачем, орендну плату нараховував, але не сплачував, хоча для цього існує безліч способів (наприклад, поштовий переказ, внесення на депозит нотаріуса, надіслання позивачу запрошення на отримання орендної плати з зазначенням дати, часу та місця її отримання). В свою чергу, Позивач, отримавши інформацію про існування договору оренди землі на земельні ділянки з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:0450, 4825481800:01:000:0319, 4825481800:03:000:0210, 4825481800:01:000:0178 та нарахування Відповідачем орендних платежів по зазначеним земельним ділянкам, 26 жовтня 2024 року направив вимогу про виплату орендної плати із розрахунку не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічних коефіцієнтів індексації за увесь строк не виплати. 14 листопада 2024 року, на розрахунковий рахунок Позивача надійшли грошові кошти від Відповідача в розмірі: - \~ \~ \~ \~3856,83 гривень з призначенням Орендна плата за землю 2022 року; - \~ \~ \~ \~3856,83 гривень з призначенням Орендна плата за землю 2023 року; - \~ \~ \~ \~4053,53 гривень з призначенням Орендна плата за землю 2024 року; Чому орендна плата була тільки за вищезазначені роки, а не за всі роки невиплати, із якого розрахунку нараховані і сплачені грошові кошти, чи проводилась індексація орендної плати відповідно до законодавства України, Позивачу не відомо. Також 26 жовтня 2024 року, на адресу Відповідача було направлено адвокатський запит про надання копії договору оренди землі - даний запит Відповідачем було проігноровано, копію договору не надано. Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У контексті частини другої статті 651 ЦК України систематична несплата підтверджує ненадійність контрагента і те, що кредитор не може бути впевнений у належному виконанні договору в майбутньому, і такий висновок не спростовується подальшим погашенням заборгованості. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України йдеться про факт систематичної повної несплати, і такий факт уже завершився в минулому, тому підстава для пред`явлення позову (і для його задоволення) продовжує існувати. Таким, чином систематична не виплата Відповідачем орендної плати починаючи від 15.04.2008 року по 14.11.2024 року, на думку позивача, є суттєвим порушенням умов договору та законодавства України та є підставою для дострокового розірвання існуючого договору оренди землі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Від представника ТОВ "Агрофірма Корнацьких" надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність та відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві відповідач вказує, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повністю виконуються умови Договору оренди землі з Агрофірмою, а викладені Позивачем в позовній заяві обставини свідчать про недобросовісну поведінку Позивача, оскільки її дії щодо дострокового розірвання Договору оренди землі з Агрофірмою суперечать попередній поведінці щодо прийняття виконаного за Договором оренди землі із Агрофірмою, зокрема, отримання орендної плати за попередні роки. Також, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на виконання пункту 9 Договору оренди землі сумлінно нараховувало орендну плату. Проте, Позивач протягом 2020-2022 років в порушення умов пункту 9 Договору оренди землі з Агрофірмою створювала умови щодо дострокового розірвання вказаного договору. При цьому, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вживалися заходи щодо отримання Позивачем орендної плати. Крім того, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» у 2022-2024 роках було здійснено опублікування у засобах масової інформації «Кривоозерщина» оголошення щодо отримання орендної плати орендодавцями ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Натомість, Позивач в односторонньому порядку відмовився від виконання умов Договору оренди землі з Агрофірмою в частині отримання орендної плати протягом 2020-2022 років. Також, представник відповідача зазначив, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» обгрунтовано стверджує, що на день звернення до суду право Позивача щодо отримання орендної плати взагалі не порушено, що свідчить про відсутність підстав захисту цього права судом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 387473199 від 19.07.2024 р., [PERSON] на праві власності належать: земельна ділянка кадастровий номер - 4825481800:01:000:0450, площею 0,02 га, кадастровий номер - 4825481800:01:000:0319, площею 0,2611 га, кадастровий номер - 4825481800:03:000:0210, площею 1,5106 га та кадастровий номер - 4825481800:01:000:0178, площею 3,0769 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 01.01.2006 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди землі № 282/КБ, відносно вищевказаних земельних ділянок, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, загальною площею 4,87 га. Договір укладено на 50 років з 01.01.2006 року по 31.12.2055 року. Зазначений договір було зареєстровано у Книзі записів держаної реєстрації договорів оренди землі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.04.2008 за № 040802200031. Разом з тим, твердження представника позивача стосовно того, що Договір оренди земельних ділянок Позивачкою не підписувався, згоди на його укладання вона не надавала і його положення не погоджувала не заслуговують на увагу, оскільки спірний договір оренди землі був підписаний представником [PERSON] за довіреністю [PERSON] . При цьому, зі змісту зазначеної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округ Миколаївської області Цихонею В.А. від 03.08.2005 вбачається, що [PERSON] уповноважила зокрема, [PERSON] , користуватися та розпоряджатися належною їй на підставі Державного акту на право власності серії МК № 024089 (реєстраційний номер 010402200028) земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 4,87 га. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначав, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повністю виконуються умови Договору оренди землі з Агрофірмою, а викладені Позивачем в позовній заяві обставини свідчать про недобросовісну поведінку Позивача. Однак, дане твердження представника відповідача не відповідає дійсності та суперечать вимогам чинного законодавства виходячи з наступного. Згідно п. 9 оспорюваного Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 785,84грн. Орендар сплачує орендну плату щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі. Таким чином, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зобов`язане щорічно до 20 грудня провести розрахунок по орендній платі, однак орендна плата [PERSON] у встановлені строки нарахована та виплачена не була. Так, згідно листа Головного управління ДПС у Миколаївській області № 21141/б/14-29-24-01-03 від 23.09.2024 в податкових деклараціях ТОВ «Агрофірма Корнацьких» за період 2019-2024 рр. включено земельні ділянки згідно договорів оренди з [PERSON] . Однак, за 4 квартал 2020 їй нараховано дохід, але не виплачено. Також, за грудень 2022 нараховано суми доходу, виплати відсутні, за 1-2 квартал 2024 нарахування та виплати [PERSON] від ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відсутні. Крім того, орендна плата [PERSON] за 2022, 2023 та 2024 роки була виплачена лише 14 листопада 2024 року згідно платіжних інструкцій № 4518, 4519, 4520. Зазначені обставини також підтверджуються довідкою № 129 від 17.01.2025, наданою ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про нарахування та виплату орендної плати [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Статтею 762 ЦК України встановлений обовязок наймача вносити плату за користування майном у розмірах та строки визначені договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Суд вважає, що внесення орендної плати є грошовим зобов`язанням саме відповідача, а тому саме він має докладати зусиль для його виконання. Орендодавці, відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" мають лише право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Частиною 1 статті 43 Закону України «Про оренду землі» передбачено обов`язок орендаря повернути орендодавцю земельну ділянку у разі припинення договору оренди землі. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання. Отже, саме відповідач у справі має доводити у суді відсутність своєї вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди з внесення орендної плати або ж довести факт виконання ним даного зобов`язання. При цьому, договором оренди землі чітко встановлено, що орендна плата сплачується щорічно в строк до 20 грудня поточного року. Водночас, доказів сплати орендної плати, зокрема у 2022-2024 роках до 20 грудня поточного року матеріали справи не містять. Крім того, Відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо постійного внесення орендної плати за договором оренди щороку до 20 грудня в період з 2022-2024 року. Зазначені обставини свідчать про наявність систематичної несплати орендної плати, зокрема у 2022-2024 роках, а також про порушення строків виплати орендної плати за 2022-2024 роки, що є істотним порушенням умов договору через не виконання відповідачем обов`язку щодо виплати орендної плати в строк передбачений договором, а отже і підставою для розірвання договору оренди, незважаючи на те, що заборгованість була виплачена в подальшому. При цьому, направлення листів №123/юр від 25.03.2021 та № 168/юр від 03.11.2023 на адресу позивача, на які посилається представник відповідача у своєму відзиві, не звільняють орендаря від виконання обов`язку щодо своєчасної сплати орендної плати, оскільки сторонами в оспорюваному договорі від 01 січня 2006 року не визначено порядку виплати орендної плати, протягом тривалого часу користування земельною ділянкою (з 2006 року), відповідачем не було запропоновано позивачу укладення додаткової письмової угоди щодо визначення сторонами порядку виплати орендної плати у строки, визначені договором 01 січня 2006 року, отже відповідач, укладаючи договір, визначив для себе порядок сплати орендної плати, маючи дані адреси місця проживання позивача. Між тим не надав суду відповідних доказів, які б свідчили про наміри відповідача виконати свій обов`язок щодо своєчасної виплати орендної плати. Більш того, товариство мало можливість вчинити необхідні дії відповідно до звичаїв ділового обороту у спірних правовідносинах, у тому числі надіслати орендну плату за місцем проживання орендодавця грошовим переказом. Порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати є істотним, оскільки орендодавець внаслідок такого порушення значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору. З огляду на все вищенаведене вимоги про розірвання спірного договору оренди землі цілком законні та обґрунтовані. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору.

Outcome: approved