Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позиція позивача Представник позивачки-адвокат\~Данилюк П.П.\~звернувся до\~суду в\~інтересах [PERSON] \~із зазначеним\~позовом до\~відповідача про визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку площею 0,2500га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0522481300:05:001:0191, та земельну ділянку площею 0,1100га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0522481300:05:001:0190, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник посилався на те, що рішенням суду\~від 23.09.2021\~визнано за\~позивачкою право\~власності на\~житловий будинок,\~загальною площею\~34,8кв.м.\~із прибудовами,\~які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~після смерті,\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] .\~Відповідно до\~копії виписки\~з рішення\~Бруслинівської сільської\~ради від\~26.04.1993\~передано [PERSON] \~у приватну\~власність земельну\~ділянку загальною\~площею 0,43га,\~яка знаходиться\~в межах\~села Новоселиця\~в тому\~числі:\~для обслуговування\~житлового будинку\~-\~0,25га;\~для ведення\~особистого підсобного\~господарства -\~0,18га.\~Вищевказана земельна\~ділянка розподілена\~на дві\~частини та\~присвоєно кадастрові\~номери,\~а саме:\~0522481300:05:001:0191\~-\~площею 0,2500га,\~для будівництва\~і обслуговування\~житлового будинку,\~(присадибна\~ділянка),\~яка розташована:\~ [ADDRESS] ;\~-\~0522481300:05:001:0190\~-\~площею 0,1100га,\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~яка розташована:\~ [ADDRESS] . Коли позивачка звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини належним чином, їй було відмовлено в зв`язку із відсутності правовстановлюючих документів. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 31.03.2025 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Розгляд справи Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Просить судові витрати по справі залишити за позивачкою. Одночасно, просив приєднати до справи докази зміни поштової адреси об`єкта нерухомого майна житлового будинку, а саме, з будинку [ADDRESS] на адресу: будинок [ADDRESS] . Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі їх представника. Літинська селищна рада не заперечує проти заявлених вимог. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Згідно із ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи,\~що визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд приймає\~визнання позову\~відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. Встановлені судом обставини Рішенням Літинського районного суду від 23.09.2021 у справі №137/889/21, яке набрало законної сили 23.10.2021(а.с.7-9) визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок, загальною площею 34,8кв.м., житловою площею 17,4кв.м. літ. «А», ганок, сарай літ. «а1», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «п/В», огорожа №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3, які розташовані за адресою по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] , яка померла [INFO] та на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде її належати на день смерті і на, що матиме право на законом заповідає [PERSON] . Відповідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 28.03.2024, відомостей про реєстрацію документа та наказу №41-па, виданого 26.03.2024 Відділом архітектури та містобудування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.26-29), змінено поштову\~адресу об`єкта\~нерухомого майна\~ житловому\~будинку,\~з будинку\~ [ADDRESS] ,\~на адресу:\~будинок [ADDRESS] . Право власності на вказаний житловий будинок із прибудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.10). Згідно Виписки з рішення 5 сесії 22 скликання Бруслинівської сільської ради Літинського району Вінницької області від 26.04.1993 (а.с.11), передано [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,43га, яка знаходиться в межах села Новоселиця в тому числі: для обслуговування житлового будинку - 0,25га; для ведення особистого підсобного господарства - 0,18га. Згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12, 13), вказана земельна ділянка розподілена на дві частини, яким присвоєно кадастрові номери: 0522481300:05:001:0191 - площею 0,2500га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, (присадибна ділянка), яка розташована: [ADDRESS] ; 0522481300:05:001:0190 - площею 0,1100га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: [ADDRESS] . Як зазначено позивачкою, коли вона звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини належним чином, їй було відмовлено в зв`язку із відсутності правовстановлюючих документів. Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1\~статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України). Відповідно до абз. 2 п.1\~розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно. Державні акти на земельні ділянки спадкодавцем за життя не виготовлені, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки. Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позивачем беззаперечно доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належало право на оформлення спірних земельних ділянок, яке увійшло до складу спадщини. В зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на спірні земельні ділянки в нотаріальному порядку, а тому, з метою захисту майнових прав позивачки, позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Щодо судових витрат У своїй заяві представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. просив судові витрати по сплаті судового збору не стягувати з відповідача, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду, слід залишити за останньою.

Outcome: approved