Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди участі батька - [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановивши наступні обов`язки Матері - [PERSON] : 1) своєчасно передавати дітей батькові для тимчасового перебування або проводження часу, з урахуванням графіку особистого спілкування батька з дітьми; 2) надати дітям можливість спілкуватися з батьком та з родичами по лінії батька телефоном, за допомогою месенджерів та інших застосунків без контролю та погодження з матір`ю з 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. щоденно; 3) письмово погоджувати з Батьком постійну або тимчасову зміну фактичного місця проживання Дітей; 4) повідомляти батька про стан здоров`я дітей; - визначити способи участі Батька - [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , шляхом встановлення прав батька - [PERSON] на: 1) особисті побачення Батька з Дітьми (разом та з кожною дитиною окремо) без присутності матері, з можливістю відвідувати дітьми місце проживання батька II та IV неділю місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі; 2) один тиждень зимових канікул, що є частиною від загального терміну канікул; 3) один місяць літніх канікул (липень або серпень); 4) тиждень весняних та осінніх канікул почергово з матір`ю; 5) особисте побачення з дітьми на день народження батька - [INFO] кожного року; 6) відвідування батька разом з дітьми днів народження бабусі та дідуся дітей по лінії батька; 7) безперешкодне особисте привітання батьком дітей (кожної дитини) з днем народження, з усіма релігійними та державними святами в Україні; - установити перехідний період - терміном три місяці, починаючи з дати набрання судовим рішенням законної сили у спілкуванні батька з дітьми в присутності матері. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що позивач являється батьком трьох спільних з відповідачем дітей, які проживають разом із матір`ю: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідач почала перешкоджати позивачу у спілкуванні та вихованні дітей, повністю відсторонила батька від участі у житті дітей. При цьому маніпулювала питанням батьківства позивача відносно дітей, що не дозволяло позивачу без встановлення батьківства захищати свої порушені права та інтереси, як батька в судовому порядку чи за допомогою Служби у справах дітей та сім`ї. З 2019 року позивач позбавлений можливості бачити своїх дітей, спілкуватися з ними та приймати участь у їх розвитку та житті. Позивачу не вдається врегулювати спір в позасудовому порядку, всі дії та заходи зі сторони позивача для врегулювання спірного питання не приносять жодних результатів. При цьому, не убачивши дітей та не маючи змоги з ними спілкуватися, весь цей час позивач повністю матеріально забезпечує своїх дітей. На примусовому виконанні в Голосіївському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 54326248, відкрите 19.07.2017 щодо стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дітей. Позивач забезпечений власним житлом, здійснює підприємницьку діяльність, має стабільний дохід, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, шкідливі звички відсутні. Позивач прагне відновити свої права по відношенню до дітей і забезпечити якнайкращі інтереси дітей для їх всебічного і гармонійного розвитку. Ураховуючи викладене, позивач просить позов задовольнити. Стислий виклад заперечень відповідача Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Відповідач викликалась у судові засідання шляхом направлення судових повісток на адресу проживання та на зареєстровану адресу проживання, також шляхом направлення смс - повідомлень за номером, зазначеним нею у заяві (а.с.24 на звороті). Пояснення третьої особи Третя особа письмові пояснення на позовну заяву не надала. Процесуальні дії у справі Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18 липня 2024 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.09.2024 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Службу у справах дітей Черкаської міської ради, витребувано у третьої особи висновок про визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.11.2024 виключено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Службу у справах дітей Черкаської міської ради, та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування м. Черкаси в особі виконавчого комітету Черкаської міської ради; витребувано у органу опіки та піклування м. Черкаси в особі виконавчого комітету Черкаської міської ради висновок про визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.02.2025 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що випливає із рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.08.2023 у справі № 712/8219/21, залишеного без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 14.11.2023. Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Глевахівської селищної ради від 04.06.2021, родина не перебуває в складних життєвих обставинах. Підстав для відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у матері [PERSON] під час обстеження її умов проживання не встановлено. Факт залишення дітей без батьківського піклування не підтверджено, тому влаштувати малолітніх дітей до бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] неможливо. Рекомендовано [PERSON] укласти з [PERSON] нотаріально посвідчений договір про порядок участі батьків у вихованні та утриманні дітей. 03.02.2021 [PERSON] звернулась до КЗ «Глевахівський центр надання соціальних послуг» Глевахівської селищної ради, в якій повідомила про застосування домашнього насильства відносно [PERSON] його батьком, просила провести роботу з її чоловіком. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 27.05.2024 заборгованість [PERSON] перед [PERSON] відсутня. Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Черкаси від 28.12.2024, відповідно до листа ССДГСР від 07.08.2024 № 319, інформація щодо проживання [PERSON] на території Глевахівської ТГ на 2024 рік відсутня. 03.12.2024 службою у справах дітей Черкаської міської ради відвідана адреса ймовірного проживання Франко - [ADDRESS] . Установлено, що вона вийшла заміж та виїхала з дітьми, місце нового її проживання не відомо. При перевірці обліку дітей шкільного та позашкільного віку по м. Черкаси в управлінні освіти департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на обліку у закладах освіти не перебувають. На підставі викладеного орган опіки не може підготувати висновок про встановлення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми. Позивач зазначив, що відповідач разом з дітьми перебуває за кордоном. Норми права, застосовані судом. Оцінка суду Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держав (частина перша статті 2 ЦПК України). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України. Згідно з частиною першою статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України). Конструкція статті 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права та є окремим способом захисту порушеного права батька на спілкування з синами. Під час розгляду справи судом не встановлено, що відповідач чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з його дітьми, відсутність зв`язку позивача з дітьми не може рахуватися як чинення перешкоди у спілкуванні з дітьми, як свідома поведінка відповідача у відносинах батька з дітьми. Крім того, позивач просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а не встановити заборону певної поведінки останньої. Оскільки перешкод, які б чинила відповідач у спілкуванні позивача з дітьми, у судовому засіданні не встановлено, тому у задоволенні вимоги щодо зобов`язання відповідача не чинити перешкод необхідно відмовити. Відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159 СК України - визначенні способів участі батька у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування (такий правовий висновок викладено у постанові ВС від 25.03.2024 у справі № 742/1716/23. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша, друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року). Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України (стаття 141 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини перша-третя статті 157 СК України). За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання (стаття 158 СК України). Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша, друга статті 159 СК України). Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на виховання обома батьками. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (частина четверта статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України). У вказаній справі орган опіки та піклування зазначив про неможливість подання висновку про встановлення способу участі батька у вихованні та спілкування з дітьми. У постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19 ОП КЦС ВС зазначила, що обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. Якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, у якій надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові в доступі до правосуддя й означав би порушення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Урахувавши інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне, стабільне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми синами, наявність конфлікту та неприязних відносин між батьками, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дітей, відсутність підтверджених належними та достатніми доказами обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дітьми, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку періодичних тимчасових побачень позивача з дітьми, оскільки право батька на спілкування з дітьми є його незаперечним правом, а спілкування малолітніх дітей з батьком відповідає їхнім інтересам. У той же час, позивач зазначає, що відповідач разом з дітьми перебуває за кордоном, жодним учасником справи указана інформація не спростована. У постанові ВС від 12.03.2025 у справі № 487/2960/23 зроблено висновки, що Апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком (Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23). При цьому апеляційний суд, з урахуванням обставин встановлених у розглядуваній справі, в межах своєї компетенції, з метою врахування найкращих інтересів дитини, відстрочив виконання рішення суду в частині зустрічей батька з дитиною на території України до закінчення дії воєнного стану на території України, передбачивши натомість щоденне спілкування батька з дитиною в режимі відеозв`язку. Верховний Суд зауважує, що військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача із дочкою, а й багатьох інших батьків з їх дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України. В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини. Верховний Суд також звертає увагу, що розвиток сімейної ситуації може бути динамічним, а отже і визначені у розглядуваній справі способи участі батька у вихованні дитини можуть бути змінені в подальшому, як за домовленістю батьків, з урахуванням інтересів дитини, так і, у разі зміни істотних обставин, за рішенням суду за позовом одного із батьків. У постанові ВС від 07.12.2023 у справі № 569/14585/21 зроблено висновок, що «встановлюючи порядок побачень батька з дітьми, врахувавши інтереси дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне, стабільне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дочкою та сином… Суди правильно врахували те, що діти наразі перебувають за кордоном, відстрочивши порядок виконання визначеного судом способу участі батька у спілкуванні та вихованні дітей на час воєнного стану в Україні та перебування дітей у цей період за кордоном, натомість зобов`язавши відповідачку на цей період організувати спілкування дітей із батьком у режимі відеозвязку через мобільні телефони, що буде сприяти підтриманню зв`язку дітей із батьком до того часу, як вони повернуться до України». Ураховуючи вищевикладене та те, що діти наразі перебувають за кордоном, суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення в частині зустрічей батька [PERSON] з дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на території України до закінчення дії воєнного стану на території України, зобов`язавши матір дитини [PERSON] організувати спілкування синів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з батьком [PERSON] в режимі відеозв`язку через засоби мобільного зв`язку кожного дня з 18:00 години до 20:00 години. Ураховуючи, що судом відстрочено виконання рішення і зобов`язано відповідача організувати спілкування синів з батьком, встановлювати перехідний період для спілкування батька з дітьми у присутності матері не є необхідним, оскільки батькові встановлена можливість спілкування з дітьми за допомогою відеозв`язку, що може бути забезпечено також і у присутності матері. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (50%).

Outcome: partial