Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить, визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису №22, складеного 22 березня 2012 року Білозірською сільською радою Черкаського району Черкаської області про народження [PERSON] у графі «батько» записавши батьком - [PERSON] , [INFO] , прізвище дитини змінити на « [PERSON] », по-батькові дитини залишити « [PERSON] » та стягувати з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги мотивував тим, що він проживав з [PERSON] з 2014 року по грудень 2012 року без реєстрації шлюбу, в подальшому 31 серпня 2012 року між ними був укладений та зареєстрований шлюб. Заочним рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 січня 2018 року по справі № 398/3449/17 шлюб між ними розірвано. За час їх спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народження сина, [PERSON] було прийнято рішення про внесення запису про батька, оскільки на той час вони не перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] з проханням внести зміни в актовий запис про народження дитини де в графі батько вказати його прізвище, але вона постійно ухилялася посилаючись на зайнятість та неможливість прибути у відділ ДРАЦС. Син від народження проживає з позивачем, навчається в Костянтинівській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів Балаклеївської сільської ради Черкаської області та знаходиться на повному його утриманні. Місце знаходження відповідача не відомо, з сином вона не спілкується та не бачиться. Вказані обставини визначили необхідність звернення [PERSON] до суду з даним позовом, що має на меті захист прав та інтересів дитини. Ухвалою судді від 20 жовтня 2024 року постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання нез`явився, через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 січня 2018 року по справі № 398/3449/17 шлюб між позивачем та відповідачем, що зареєстрований 31 серпня 2012 року, розірвано. [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Костянтинівської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів Балаклеївської сільської ради Черкаської області від 13 серпня 2024 року №146, [PERSON] навчається в Костянтинівській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів Балаклеївської сільської ради Черкаської області. Як вбачається з акту про фактичне проживання особи без реєстрації від 02 жовтня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , власник житлового приміщення [PERSON] . Висновком експерта ДСУ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» №61-МГ встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 %. Згідно ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Частиною 2 передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Частиною 1 статті 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. На сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, що також узгоджується з практикою ЄСПЛ. Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними вимоги позову щодо визнання позивача батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні, дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні. Доказів того, що за станом здоров`я та матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини, суду не надано. Також, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно дост.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно дост. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп., а також судовий збір на користь держави в розмірі 1211 грн. 20 коп. Згідно з положеннями п.1 ч.1ст.430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Outcome: approved