Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Представник позивача МКП «Чернівцітеплокомуненрго» звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення місць загального користування. В обґрунтування своєї позиції представник позивача зазначає, що МКП «Чернів-цітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в будинок за адре-сою: [ADDRESS] . Квартира розташо-вана у вказаному багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуата-цію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання вхо-дять прилади централізованого опалення. Дана квартира відключена від системи цен-тралізованого опалення. Разом з цим, позивач вказує на обов`язок відповідача вносити оплату за опалення місць загального користування, до яких входять: приміщення за-гального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-ого-роджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше облад-нання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій те-риторії, а також земельна ділянка, на якій розташовані багатоквартирний будинок і на-лежні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Між МКП «Чер-нівцітеплокомуненерго» та відповідачами був укладений типовий індивідуальний дого-вір про надання послуг з постачання теплової енергії а також відкрито особовий раху-нок № [NUMBER] . Позивач зазначає, що відповідачі не здійснювали плату за надані послуги з опа-лення місць загального користування будинком за період 01.11.2021 року по 29.02.2024 року в сумі 2 503,63 грн. Також, відповідачами не здійснювалась оплата за абонентське обслуговування, внаслідок чого в останніх утворилась заборгованість в сумі 654,64 грн. за період з 01.11.2021р. по 29.02.2024р. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідачів на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з опалення місць за-гального користування будинком в сумі 2503,63 грн., плату за абонентське обслугову-вання в сумі 654,64 грн. та судовий збір. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.02.2025 року прий-нято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача, Ринжук Г.І., в судове засідання не з`явилась. Разом з по-зовною заявою подала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі. Позов-ні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Направила на адресу суду письмовий відзив, згідно якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належно повідомля-лася про час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з на-ступного. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реє-стру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади Чернівецької міської ради про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні/бу-динку за адресою: [ADDRESS] , за вказаною ад-ресою окрім відповідачки [PERSON] також проживає повнолітня [PERSON] . Також, судом досліджено розрахунок заборгованості, наданий позивачем, та ти-повий індивідуальний договір, яким передбачено умови надання комунальних послуг, та який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, вико-навцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який був прийнятий Верховною Радою України 09.11.2017 року. Вказаним Законом виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності ви-значено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну орга-нізацію). У даному випадку таким суб`єктом є Міське комунальне підприємство «Чер-нівцітеплокомуненерго». Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про жит-лово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Ка-бінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час\~виникнення спір-них правовідносин (далі Правила), що діяли до 01 травня 2022 року. Житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяль-ності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і не-жилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч.1 ст.12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги» на-дання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 та п.5 ч.2 ст.7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні по-слуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, вста-новлені відповідними договорами. Відповідно до п.8 Правил\~надання послуг з централізованого опалення \~послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового дого-вору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. В силу п.18 Правил\~надання послуг з централізованого опалення \~розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 20 Правил\~надання послуг з централізованого опалення \~встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів об-ліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на під-ставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або від-повідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 21 Правил\~надання послуг з централізованого опалення \~визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опа-лення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (бу-динку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. В силу частин 2 та 6 ст.21\~Закону України\~Про житлово-комунальні послуги» ви-конавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теп-лоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами пра-вил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міні-стрів України, якщо інше не передбачено законом. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на до-говорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затверд-женими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вно-сити плату за комунальні послуги. Так як законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання до-говору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами дого-вору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утри-матися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових при-міщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної влас-ності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирно-го будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує біль-ше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які при-значені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розта-шовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розта-шований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Місця загального користування - це місця, призначені для забезпечення експлуа-тації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних примі-щень. Опалювані місця загального користування та допоміжні приміщення - це місця загального користування та допоміжні приміщення у будівлі, що приєднана до зов-нішніх інженерних мереж або обладнана системою автономного теплопостачання, для яких нормується температура внутрішнього повітря. Опалюване приміщення - це приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому за-безпечується нормативна температура повітря. Відповідно до наведених норм закону суд констатує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.6 ст.10\~Закону України\~«Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального ко-ристування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водо-постачання. Пунктом 2 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відді-лення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення). Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є на-дання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги)регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про на-дання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Мі-ністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (далі - Правила). Відповідно до п.33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про на-дання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Мето-дики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, ви-значеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встанов-леного Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, по-точний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного бу-динку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та роз-мірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, за-тверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830 спожи-вач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину об-сягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і до-поміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціону-вання внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наяв-ності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Таким чином, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відклю-чення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині від-шкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудин-кових потреб на опалення. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-кому-нального господарства України від 22 листопада 2018 року затверджено Методику роз-поділу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг №315, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Мето-дики). Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів хо-лодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з по-стачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між ок-ремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів. У ч.2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу тепло-вої енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого во-допостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубо-проводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з тран-зитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загально-доступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, за-гальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень. Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопровода-ми опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопровода-ми опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показ-ників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; трипо-верхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%. Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, венти-ляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внут-рішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визна-чений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опа-лення будівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/бу-динку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбі-нованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевка-заних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуаль-ними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на за-гальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслугову-вання, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла ко-мерційного обліку теплової енергії. Отож, Методикою встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазна-ченими у Методиці. Отже, обсяг теплової\~енергії, витраченої на забезпечення функціонування внут-рішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теп-лової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні примі-щення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установк-и.\~Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. В постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення за-гального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-ого-роджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше облад-нання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерно-го (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання бу-динку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від та-кої участі. На підставі вищевикладеного, відповідачі, як мешканці квартири [ADDRESS] , яка обладнана системою індивіду-ального опалення, зобов`язані нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, що спростовує доводи відповідача з приводу обов`язку сплачувати за певний обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень бу-дівлі й абонентської плати, оскільки нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування у разі відсутно-сті окремих опалювальних приладів,\~адже система опалення (теплопостачання) склада-ється також з трубопроводів (по яким проходить гаряча вода) та арматури. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №357/ 4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. Варто зауважити, що підтримання температури вище 0° C в зимовий час, в за-гальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання на-лежного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього бу-динку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої змі-ни температур. У житловому будинку належний температурний режим вище 0° C під-тримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходить-ся в підвальному приміщенні будинку. Також, згідно п.6 ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю послуги для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних із здійсненням розподілу об-сягу спожитих послуг між споживачами у багатоквартирному будинку, та у випадках, визначених Законом, також і витрати на обслуговування лічильників теплової енергії. Разом з цим, відповідачі не здійснювали плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 654,64 грн. за період з 01.11.2021 року по 29.02.2024 року. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка\~відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені під-стави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди об-ґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунту-вання рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд також враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.). Таким чином, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному роз-гляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved