Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~Комунарського районного\~суду м.Запоріжжя\~із позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~вартості комунальних\~послуг,\~утримання будинку\~і інших\~платежів,\~в якому\~просить суд\~стягнути з\~відповідачки на\~його користь\~35874,00\~гривень,\~а також\~витрати на\~сплату судового\~збору і\~витрати на\~правничу допомогу.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачем зазначено,\~що 04.11.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20.10.2020 року. Вказаним рішенням встановлено факт припинення шлюбних відносин між сторонами з квітня 2020 року. 03.04.2020 року сторони сумісно з неповнолітніми дітьми мешкають у приватному будинку за адресою: [ADDRESS] . Договори на постачання комунальних послуг та особисті рахунки оформлені на позивача. Після припинення шлюбних відносин між сторонами була досягнута домовленість щодо користування вказаним будинком, яка існує до цього часу. Сторони вирішили здійснювати сплату комунальних послуг та інших платежів щодо утримання будинку в рівних долях. Позивачем постійно здійснюється сплата вартості наданих комунальних послуг, заборгованість перед підприємствами на час подання позову відсутня. Відповідачка свої зобов`язання щодо сплати комунальних послуг виконувала несвоєчасно і не в повному обсязі, а з липня 2021 року взагалі відмовилась повністю від оплати своєї долі у сумі комунальних послуг. На підставі рішення суду з відповідача на користь позивача вже була стягнута сума за період часу з квітня 2020 року по грудень 2021 року включно. За період з січня 2022 року по вересень 2024 року утворилася нова сума заборгованості у розмірі 35874,00 гривень. З жовтня 2022 року відповідач у будинку з`являється періодично, неповнолітні діти постійно перебувають з батьком, який забезпечує їх утримання. За відповідачкою залишається право вільного доступу до приміщення, її речей, побутової техніки і меблів. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідачки 1/2 частину витрачених коштів за сплату комунальних послуг у розмірі 35874,00 гривень за період з січня 2022 року по вересень 2024 року. Ухвалою суду від 11.12.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. 06.01.2025 року від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідачка не заперечує проти стягнення витрат на комунальні послуги у розмірі 7066,13 гривень, посилаючись на те, що позивач не заперечує факту, що [PERSON] з вересня 2022 року не проживає у будинку, а відтак не користується об`єктом нерухомого майна і не отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб. Крім того, старша донька проживає самостійно та окремо від батьків, а молодша проживає почергово у матері і батька за місцем їх мешкання. Відповідачка проживає окремо з 15.09.2022 року по теперішній час. 24.01.2025\~року від\~позивача до\~суду надійшла\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~зазначено,\~що після припинення шлюбних відносин між сторонами була досягнута домовленість щодо користування вказаним будинком, яка існує до цього часу. За відповідачкою закріплена у користування відокремлена кімната і залишається право вільного доступу до приміщення, її речей, побутової техніки і меблів. Сторони вирішили здійснювати сплату комунальних послуг та інших платежів щодо утримання будинку в рівних долях. Діти проживають за місцем своєї реєстрації. У довідці, наданій відповідачкою зазначено, що вона та їх спільна неповнолітня дитина Варвара проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим відповідач зазначає, що донька фактично перебуває як з нею так і з батьком. До складу сім`ї відповідачки входить ще одна дитина, яку вона народила після розірвання шлюбу. Таким чином довідка є сумнівною. 31.01.2025 року від представника відповідачки до суду надійшли заперечення, в яких він зазначив, що між сторонами не було жодних домовленостей щодо користування будинком. Більш того, позивач перешкоджає відповідачці у відвідуванні будинку навіть з метою відвідання доньки, у той час коли вона проживає з батьком. Відповідач в будинку не мешкає, а відтак жодними комунальними послугами не користується. Позивач не заперечує факту, що відповідачка не проживає у будинку, але вказує на недопустимість доказів проживання в іншому житловому приміщенні. Позивач і його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка і її представник у судовому засіданні не заперечували проти стягнення витрат на комунальні послуги у розмірі 7066,13 гривень. Ця сума визначена пропорційно до часу користування житловим будинком виходячи з розрахунку, наданого позивачем. Суд, заслухавши пояснення позивача і його представника, відповідачки і її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.11.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції та видано свідоцтво про шлюб (актовий запис № 784). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2020 року (справа №333/4679/20). Крім того вказаним рішенням суду був встановлений факт припинення шлюбних відносин між сторонами з квітня 2020 року. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Договори на постачання комунальних послуг та особисті рахунки за адресою: [ADDRESS] , оформлені на [PERSON] . Відповідно до договорів з постачаючими організаціями та виходячи з даних, що викладені у рахунках на сплату наданих комунальних послуг позивач є особою, яка сплачує комунальні послуги з метою утримання вищевказаного об`єкта нерухомого майна. Надані квитанції підтверджують факт сплати позивачем по рахунках та виконання у повному обсязі зобов`язань зі сплати сум з комунальних послуг, утримання будинку та інших платежів. Судом встановлено, що позивач у повному обсязі та у встановлені договорами на постачання комунальних послуг у період часу з січня 2022 року по вересень 2024 року здійснив сплату нарахованих сум. Загальна сума, сплачена позивачем, склала 71748,00 грн., що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями фінансових документів. Свідок [PERSON] , допитаний у судовому засіданні, зазначив, що мешкає з [PERSON] однією сім`єю з вересня 2022 року за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою з ними на постійній основі мешкає їх спільна дитина. Від першого шлюбу [PERSON] також має двоє дітей. Молодша її донька почергово мешкає то з ними, то з рідним батьком позивачем по справі. Старша донька мешкає у м.Львів. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні, зазначила, що знайома із [PERSON] з початку 2023 року, мешкають по сусідству у буд. [ADDRESS] . Остання почала мешкати за цією адресою з восени 2022 року. Мешкає з чоловіком та сином. Також у [PERSON] є дві доньки, з яких молодша мешкає з ними час від часу, старша мешкає окремо. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру) зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію (ч.1 ст.150, ч.1 ст.151 ЖК України). Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1 ст.156 ЖК України). До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України (дружина наймача, їх діти і батьки). Якщо особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї (ч.3 ст. 64 ЖК України). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України (ч.4 ст. 156 ЖК України). Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (ст. 162 ЖК України). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За приписами ч.3ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст. 544 ЦК України). Споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та / або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Позивач документально підтвердив факт понесення витрат зі сплати комунальних послуг, витрат з утримання будинку, інші платежі. Судом встановлено, що розрахунок суми боргу зроблений позивачем виключно на підставі фінансових документів, які видані у формі та порядку, визначеним для фінансових документів, а тому сумніву в їх достовірності не викликають. Сторонами не заперечується те, що з жовтня 2022 року відповідачка не проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, за користування послугами газопостачання, електроенергії, водопостачання та водовідведення нараховується плата на підставі показань засобів обліку споживання комунальних послуг. Оскільки зазначені нарахування здійснені виключно лише за використані комунальні послуги, а відповідач фактично не мешкала у спірному будинку, не користувалася комунальними послугами, відтак не могла використати ті послуги (газопостачання, водопостачання та водовідведення, електроенергії), частину вартості яких позивач просить з неї стягнути, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача цих витрат за період з жовтня 2022 року по вересень 2024 року. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення оплати за послуги доступу до мережі Інтернет оскільки такі послуги також використовувалися особисто позивачем в міру потреби в них, при цьому останнім не надано доказів, що отримання таких послуг було необхідним для утримання будинку. Отже, витрати в цій частині не можуть бути покладеними на відповідача. Разом з тим, позивачем після жовтня 2022 року було сплачено 3224,40 гривень (3167,80 вартість послуги + 56,60 сума комісійної винагороди) за вивіз ТПВ (а.с.37, 40, 41, 45, 46, 48, 50, 54), оплата за яку вираховується залежності від кількості зареєстрованих осіб. За такого ці витрати повинні бути поділені між позивачем і відповідачем, а саме по 1612,20 гривень (3224,40 / 2) з кожного. У зв`язку із викладеним, позов підлягає задоволенню частково на суму 8678,33 гривень (7066,13 +1612,20). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 16 грудня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «Право бест груп» в особі директора Полякової О.М. укладено додаткову угоду №3 до договору про надання правової допомоги №04/2022 від 14.02.2022 року. Пунктом 4 додаткової угоди визначено, що розмір основної винагороди/гонорару адвоката обчислюється за взаємною згодою сторін та складає 5000 грн. Сплата винагороди/гонорару підтверджена рахунок-фактурами та платіжною інструкцією. З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом юридичних послуг, враховуючи, що позов задоволено частково, зважаючи на співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 гривень, що буде співмірним до наданих послуг і задоволених вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (24,19 %), то судові витрати підлягають стягненню з відповідача в сумі 292 гривні 99 копійок.

Outcome: partial