Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON] , 2005 року народження у розмірі частки з усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позову та до закінчення дочкою навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , 2005 року народження є спільною дочкою позивача та відповідача. На теперішній час їх дочка є повнолітньою, проживає з позивачем. З 2023 року навчається на денному відділенні Харківської Державної академії дизайну та мистецтв факультету «Мультимедійний дизайн» на платній основі і у зв`язку з цим є постійні розходи, як оплата за навчання так і розхідні матеріали для творчості, пов`язані з навчанням та покращення комп`ютерної техніки. Позивач зазначає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки на період навчання, оскільки відповідач працює та має стабільний дохід. Зважаючи на викладене позивач вважає, що відповідач має спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим звернулась до суду. На підставі ухвали Московського районного суду м. Харкова від 28.01.2025 вказана позовна заява надійшла до Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.02.2025 провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-ІХ від 26.02.2025 року, з 25 квітня 2025 року Фрунзенський районний суд м. Харкова змінює свою назву на Немишлянський районний суд міста Харкова. Зміна назви суду не змінює юридичної адреси, підсудності та структури суду. 07.04.2025\~від представника\~відповідача,\~адвоката Смірнової\~Н.А.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~відзначає,\~що позивачем\~не надано\~суду доказів,\~які підтверджують\~факт проживання\~доньки разом\~з нею. Позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, які потреби має їх повнолітня донька. Не зрозуміло які ймовірні витрати несе [PERSON] у зв`язку з навчанням. Крім того, з урахуванням віку доньки, остання, як повнолітня дівчина та доросла людина повинна намагатися самостійно приймати заходи до власного матеріального збагачення. Сам факт навчання доньки, на якому акцентує увагу позивач, не може бути вирішальним у визначенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини, що навчається. Також у відзиві зазначено, що відповідач має інші обставини, які свідчать про неможливість відповідачем оплачувати аліменти у тому розмірі, в якому заявлено позивачем, оскільки відповідач має непрацездатних батьків: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які отримують мінімальний розмір пенсії. Тож, відповідач намагається матеріально допомагати своїм батькам, адже вони потребують його матеріальної допомоги, оскільки розмір їх пенсії не дає можливості повноцінно забезпечити свої потреби у продуктах харчування, ліках, оплаті комунальних послуг, тощо. Крім того, на даний час відповідач служить у лавах ЗСУ, в зв`язку з чим повинен забезпечувати своє належне екіпірування та першочергові потреби. Вважає, що розмір аліментів, зазначений в позові позивачем, завеликий. Згодний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від свого заробітку. 13.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що виплати відповідача на навчання були нерегулярними, фіксованими та меншими за фактичну місячну вартість контракту і не включали інших витрат, пов`язаних з навчанням, які не потребують доказів таких витрат. Денна форма навчання обмежує можливість самостійно себе фінансово забезпечувати. Разом з відповіддю на відзив, позивач надала докази спільного проживання з дочкою. Ухвалою суду від 14.05.2025 за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених в позові та у відповіді на відзив, просила їх задовольнити. Третя особа, [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити, та пояснила, що вона з 2023 року навчається на денній формі навчання у Харківській Державній академії дизайну та мистецтв на факультеті «Мультимедійний дизайн» за контрактом та не має можливості працювати. Проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Оскільки її мати отримує невеликий дохід, не вистачає на супутні потреби, пов`язані з навчанням. Батько, відповідач по справі, не виявляє бажання спілкуватись з нею та допомагати матеріально. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, разом із відзивом просив розглянути справу без його участі, в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши позивача та третю особу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази доходить до такого висновку. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьком обов`язку утримувати дитину, зокрема щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції 16.11.2005.(а.с. 3) Зі змісту довідки №171 від 28.05.2024, виданої Харківською Державною академією дизайну та мистецтв вбачається, що [PERSON] , [INFO] є студенткою першого курсу денної форми навчання, факультету «Дизайн», СВО «Бакалавр», ОПП «Мультимедійний дизайн», навчається за кошти фізичних та/або юридичних осіб. Зарахована на 1-й курс 01.09.2023 згідно наказу №280-ОС від 15.08.2023. Термін навчання на здобуття СВО «Бакалавр» триває до 30.06.2027. (а.с. 4). Як вбачається з листа начальника Харківського РУП №2 ГУ Національної поліції в Харківській області № 9485-2025 від 09.05.2025, було опитано голову вуличного комітету, який підтвердив постійне місце проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Тож, судом встановлено, що повнолітня дитина сторін, [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою денної форми навчання, фактично проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, відтак, обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням дитини, покладено саме на позивача [PERSON] , що ставить останню в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови у порівнянні з відповідачем щодо обов`язку утримувати дитину. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4ст. 10 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифіковано Україною 27.02.1991) Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Основні засади правовідносин, пов`язаних із стягненням аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, а також їхні права та обов`язки, регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (надалі за текстом СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України). Статтею 51 Конституції України, яка кореспондує ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За приписами ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За правилами ч. 3 ст. 199 СК України право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За приписом ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. В ході розгляду справи знаходить своє підтвердження той факт, що повнолітня дочка сторін є студенткою денної контрактної форми навчання Харківської Державної академії дизайну та мистецтв факультету «Мультимедійний дизайн» з 01.09.2023 по 30.06.2027, захована наказом № 280-ОС від 15.08.2023, та фактично перебуває на утриманні позивача [PERSON] СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Наведені обставини підтверджують порушені права позивача та підлягають поновленню шляхом задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] , як і позивач зобов`язаний утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття та забезпечувати потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, за наявності можливості надавати таку допомогу. При цьому, суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками. Суд дійшов переконання, що відповідач за станом здоров`я є особою працездатною, будь-яких медичних висновків щодо встановлення непрацездатності чи групи інвалідності відповідачем суду не надано, є військовослужбовцем та отримує стабільну заробітну плату, тому він може надавати допомогу на утримання дитини та не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Судом не встановлено обставин, що унеможливлюють виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, які б свідчили про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати повнолітню дочку на період її навчання, тому суд дійшов висновку про наявність передбачених ст. 199 СК України підстав для виникнення у відповідача обов`язку на участь в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Відповідач у відзиві зазначив, що згоден виплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від заробітку, оскільки має на утриманні непрацездатних батьків. До відзиву долучив копії пенсійних посвідчень, що підтверджує той факт, що останні отримують пенсію за віком, а отже, суд має об`єктивні сумніви, що батьки відповідача перебувають на його повному утриманні. Стосовно посилань відповідача щодо особистих витрат, пов`язаних з військовою службою, то вказана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами. Отже, суд обґрунтовано дійшов переконання про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, на час її навчання у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 27.01.2025 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, за умови, що дочка буде продовжувати навчання. У разі припинення [PERSON] навчання у навчальному закладі відповідно до вимог ч. 2 ст. 199 СК України, право на її утримання припиняється. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що [PERSON] навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, відомостей щодо наявності на утриманні відповідача неповнолітніх дітей, або ж інших обставин, які б виключали можливість відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суду не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору згідно вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved