Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулось з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № 192613 від 14.05.2021 в сумі 15600,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн просторочена заборгованість за сумою кредиту; 12600,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Свої вимоги мотивує тим, що 14.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та відповідачем було укладено кредитний договір №192613, який підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач, отримавши у кредит грошові кошти, зобов`язання за вказаним договором щодо їх повернення належним чином не виконала, у результаті чого і виникла зазначена вище заборгованість. Окрім цього, на підставі укладеного з позивачем договору факторингу кредитор відступив належні йому право вимоги, а позивач набув всі права кредитора за зазначеним вище кредитним договором й має право вимоги до відповідача. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 22.04.2025 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.12.2024 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Скасовано заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.12.2024 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, призначено справу до розгляду. У поданому до суду відзиві 28.04.2025, відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву відповідач вказує, що матеріалами справи не доведено укладення договору позики з відповідачем. Позивачем не надано доказів отримання вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідач стверджує і про відсутність доказів перерахування грошових коштів відповідачу на умовах визначених офертою. Заявлена позивачем вимога про стягнення процентів є не співрозмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності. Також відповідач заперечує проти стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. 01.05.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що договір між сторонами укладений в електронній формі, всі умови були сторонами погоджені. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку ( [NUMBER] ), реквізити якої були надані самим позичальником. Факт зарахування коштів підтверджується інформаційною довідкою Вих. № 3291/05 від 20.05.2024, яка була долучена разом з позовом заявою і знаходиться в матеріалах справи. 14.04.2021 відповідач, укладаючи кредитний договір № 192619 з ТОВ "ЗАЙМЕР" погодилась на умови визначені цим договором. Просить стягнути судові витрати у заявленому розмірі. Вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 07.05.2025 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив, у яких зокрема зазначає, що відповідач не отримувала вимог про виконання зобов`язань за кредитним договором № 192613. Відповідач заперечує факт укладення кредитного договору. Належність відповідачу банківської картки, на яку перераховувались кредитні кошти не підтверджується належними та допустимими доказами. Позивач не надав суду достатніх доказів набуття ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" прав вимоги за вказаними кредитними договорами у позовній заяві. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами, які не є співрозмірною сумі кредиту, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому розмір процентів підлягає зменшенню. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у поданій відповіді на відзив, просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у поданих до суду запереченнях на відповідь на відзив, просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, проти задоволення позову заперечує. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповіднодо ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В абзаці 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особi, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дiй чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що 14.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 192613, згідно з яким останній надано кредит у сумі 3000,00 грн, строком на 20 днів, тобто до 02.06.2021, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 730 % річних від суми кредиту у розрахунку 2% на добу; за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15 % від суми фінансового кредиту, що підтверджується індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 192613 від 14.05.2021. Відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Підпунктом 1.2. пункту 1 договору визначено, що кредит надається строком на 20 днів, тобто до 02.06.2021. Строк дії договору 20 днів. Але у будь якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. Відповідно до підпункту 1.3. пункту 1 договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Згідно з підпунктом 1.4. пункту договору кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України "Про електронну комерцію". Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (п.п. 6.1., 6.7. п. 6 кредитного договору). Згідно графіка розрахунків, кредит в сумі 3000 грн надано на 20 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки за день користування - 2%; сума комісії за користування системою - 450 грн.; сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення), (кількість днів прострочення*5%) - 5%, до оплати всього 4650 грн. З копії довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт [PERSON] ідентифікована ТОВ «Займер» й підписала договір про надання фінансового кредиту №192613 від 14.05.2021 шляхом використання одноразового ідентифікатора KL3976 в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/, відправленого на її номер телефону [NUMBER] . 14.05.2021 відповідачу перераховано на її картковий рахунок Monobank № [NUMBER] , кошти згідно кредитного договору №192613 у сумі 3000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" № 3291/05 від 20.05.2024. 17.02.2022 між ТОВ "ЗАЙМЕР" і ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №01-17/02/2022 за яким ТОВ "ЗАЙМЕР" відступило за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК «КЕШ ТУ ГОУ" прийняло належні ТОВ "ЗАЙМЕР" права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників до договору, у тому числі і до [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників до зазначеного вище договору факторингу. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 192613 станом на 25.06.2024 заборгованість складає 15600 гривень, у тому числі 3 000 гривень прострочене тіло, 12600 гривень прострочені відсотки. 21.05.2024 позивачем було направлено відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 192613. Судом установлено 14.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Займер» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 192613. Договір було підписано шляхом використання одноразового ідентифікатора KL3976 в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com.ua/, відправленого на номер телефону. У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. В силу припису ст. 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на відповідача. За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність позивачем укладання 14.05.2021 договору про надання фінансового кредиту № 192613 між відповідачем та ТОВ «ЗАЙМЕР». З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що на виконання умов договору відповідач отримала кредит у сумі 3000 грн. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Всупереч умовам вказаного кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання, не здійснила погашення існуючої заборгованості. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, суд вважає вимоги позивача, який є новим позикодавцем, щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором № 192613 від 14.05.2021 за основною сумою боргу в розмірі 3000,00 грнобгрунтованими. Окрім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за процентами в сумі 12600 грн. Однак, зважаючи на те, що строк позики сплив 02.06.2021, суд вважає, що позивачем необґрунтовано нараховані проценти після 02.06.2021. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у ст. 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. З відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти нараховані в період строку кредиту з 14.05.2021 по 02.06.2021 (20 днів) на загальну суму 1200 грн., з розрахунку - 3000 грн. х 2,00 % х 20 днів. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 4650 грн, з них: 3000,00 грн тіла кредиту, комісії у розмірі 450,00 грн та процентів за користування кредитом за 20 днів у розмірі 1200,00 грн, а не у розмірі 12600,00 грн, як зазначено у позовній заяві. За наведеного позов підлягає до частково задоволення. V. Розподіл судових витрат Як зазначено в ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500 грн представником позивача були надані копії договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, довіреності від 29.12.2023, акту про отримання правової допомоги від 28.10.2024, платіжної інструкції №3 2611 від 28.10.2024. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2456,73 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40\~грн, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 722,06 грн.

Outcome: partial