Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що за період з 01.01.2009 по 31.10.2021 загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, наданих «Концерном «Міські теплові мережі» відповідачу, на адресу надання послуг [ADDRESS] складає 30022,63 грн. Оскільки всупереч чинного законодавства боржник неналежним чином виконував свої зобов`язання по оплаті наданих йому Виконавцем послуг, Концерн «Міські теплові мережі» змушений звернутися до суду з цією заявою. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 30022,63 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2022 позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2009 по 31.10.2021 в розмірі 30022,63 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2024 заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2022 у справі № 335/4423/22 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води скасовано та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить позов задовольнити повністю. В судове засідання відповідач не з`явилася, перебуває за кордоном. Згідно відзиву на позовну заяву, [PERSON] просить в позові про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2009 по 31.10.2021 у розмірі 30022,63 грн. та судових витрат зі сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн., відмовити. Також, відповідач у відзиві просила суд застосувати позовну давність до всіх вимог позивача, в тому числі до неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, накладення стягнення на заставлене майно, оскільки датою звернення позивача до суду є 26.07.2022. Слід зазначити, що відповідачем, в обґрунтування численних заяв про відкладення розгляду справи, долучаються документи якими вона обґрунтовує «погіршення стану здоров`я та необхідність лікування та які складені на польській мові», однак їх перекладу на державну мову України суду не надавалися жодного разу, у зв`язку з чим судом відхиляється такі документи. За приписами\~статті 129 Конституції України,\~одним із завдань судочинства є розумні строки розгляду справи судом, що відповідає положенням\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд звертає увагу, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).) Крім того, ч. 1\~ст. 169 ЦПК України\~передбачено можливість відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених\~ст. 157 цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 157 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Оскільки ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2024 заочне рішення від 19.10.2022 у справі № 335/4423/22 скасовано, а тому підстав для відкладення розгляду справи, навіть у зв`язку із поважністю причин неявки відповідача у судове засідання, не має з урахуванням вимог ч. 1\~ст. 157 ЦПК України. Тому, суд вбачає, що матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу за відсутністю сторін, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідно до статуту Концерну «МТМ», основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 176340262, квартира яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Несення позивачем витрат, пов`язаних з наданням відповідних комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] підтверджується: відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі за вищевказаною адресою. Особовий рахунок змінено з № [NUMBER] на № [NUMBER] на квартиру відповідача через зміну балансоутримувача. Договір про надання послуг в паперовому вигляді з відповідачем укладено не було. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України,\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як передбачено пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630 (надалі-Правила) зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 по справі 6-59цс13). В даному випадку позивач свій обов`язок виконав: підготував для відповідача належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував на його укладення шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону. Але, на відміну від 90% мешканців житлового фонду комунальної власності м. Запоріжжя, відповідач не відгукнулася на пропозицію позивача та не уклали договору про надання послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати Відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Відповідно до\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за\~статтею 25 вказаного Закону України\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової Відповідач є власником вказаної квартири та отримує, як споживач, послуги з теплопостачання, які надаються Концерном «Міські теплові мережі». Відповідно до ч. 6\~ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»,\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води нараховано за період з 01.03.2009 по 31.10.2018 у розмірі 30022,63 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд визнає його правильним, а також враховує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Стаття 526 ЦК України\~визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в\~ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно зі звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За змістом\~ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідач [PERSON] в порушення вимог законодавства України проводила оплату за спожиті послуги не в повному обсязі. З огляду на те, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за послуги відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по повному погашенню заборгованості, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог. Разом із тим, відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Судом встановлено, що вимоги позивач пред`явив за період 01.01.2009 по 31.10.2021. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України,\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України,\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно із приписами ст.ст.\~260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, норма частини першої\~статті 261 ЦК України\~містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Позовні вимоги Концерну «МТМ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.01.2009 по 31.10.2021. Водночас, із вказаними вимогами Концерн «МТМ» звернувся до суду 26.07.2022. Згідно з п. 12\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено\~Цивільний кодекс України\~відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями\~257\~та\~258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211\~карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. \~ \~ \~ \~Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому\~Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021\~продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р., постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 № 383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята\~статті 261 ЦК України). В випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. При цьому, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісяця платежу. 30.03.2020 Верховна Рада прийняла\~закон № 540-IX\~(набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, пунктом 12 «Прикінцевих та перехідних положень»\~Цивільного кодексу України\~було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою\~статей цього Кодексу\~(зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину. За загальним правилом, визначеним у\~статті 58 Конституції України\~та\~статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі. З огляду на це, сплив строків до набрання чинності\~Законом № 540-IX\~разом із відсутністю норми про зворотну дію цього\~закону\~в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими. При застосуванні приписів пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень»\~ЦК України\~суд враховує також, що такий строк слід застосовувати відносно кожного щомісячного платежу. Суд враховує ті обставини, що оплата комунальних послуг має здійснюватися споживачами цих послуг до 20 числа місяця, наступного за тим, в якому цю послугу спожито. З цього вбачається, що позовна давність по заборгованості за 01.01.2009 по березень 2017 спливла до введення карантину, а тому на неї дія пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень»\~ЦК України\~щодо продовження строку позовної давності не поширюється. А тому у стягненні заборгованості, яка виникла з 01.01.2009 року до березня 2017 року слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Разом з тим, сплив строку позовної давності щодо решти періоду заборгованості, починаючи з березня 2017 р. по 31.10.2021 припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову Концерном МТМ 26.07.2022, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» до\~ЦК України\~в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Таким чином в межі строку позовної давності з урахуванням приписів пункту 12 «Прикінцевих і перехідних положень»\~ЦК України\~вкладається період щомісячних платежів з березня 2017 року по 31.10.2021 року включено, а борг у цьому періоді згідно розрахунку становить: 18727,87 грн., який слід стягнути з відповідача, а тому позов суд задовольняє частково. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і з відповідача на користь позивача Концерну «Міські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 1547,62 грн., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 30022,63 грн., задоволено на суму 18727,87 грн.) 2481 грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 18727,87 грн./ 30022,63 грн.= 1547,62 грн.

Outcome: partial