Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

До суду 06 березня 2025 року надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог товариство посилалося на те, що 12 лютого 2022\~року між\~ ТОВ «МІЛОАН» та\~ \~ [PERSON] \~ було\~укладено кредитний\~договір № 100493619. 16 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрах прав вимог. Відповідно до\~реєстру боржників\~від 16\~липня 2024\~до Договору\~факторингу №16072024\~від 16\~липня 2024\~року,\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~набуло право\~грошової вимоги\~до [PERSON] \~за кредитним\~договором №100493619\~від 12\~лютого 2022\~року в розмірі 23 476 грн., з яких: 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1936 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1540 грн. - сума заборгованості за комісією. 3 моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16 липня 2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином,\~ [PERSON] \~має\~непогашену\~заборгованість перед\~ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №100493619 від 12 лютого 2022 року в розмірі 23 476 грн., з яких: 20 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1936 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1540 грн. - сума заборгованості за комісією, яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати. \~ \~ \~ \~Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 березня 2025 року дана позовна заява передана для розгляду судді Куць О.О. (а.с.36). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді від 11 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено її до розгляду по суті (а.с. 38). Позивач просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.5). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. \~ \~ \~ \~Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.. Судом встановлено, 12.02.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №100493619, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 20000 грн., строком на 90 днів з 12.02.2022 року.(а.с.6-11) Строк кредитування складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 30 днів та завершується 14.03.2022 року, а поточний 60 днів і закінчується 13.05.2022 року. Відповідно до п.1.4. договору позичальник має обов`язок повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 14.03.2022 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 13.05.2022 року. За умовами правочину, комісія за надання кредиту становить 1540 грн. і нараховується вона одноразовою за ставкою 7,70 відсотків від суми кредиту в момент його видачі; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 5280 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 60000 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.1, 1.5.2, 1.6). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п.2.1). Разом з кредитним договором [PERSON] підписано Графік платежів за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту, які є додатками №№ 1,2 до Договору про споживчий кредит № 100493619 від 12.02.2022 року. (а.с.11-зворот,12) Відповідно до платіжного доручення №39723461 від 12.02.2022 року ТОВ «МІЛОАН» перерахувало [PERSON] на кредитну картку № [NUMBER] 20000 грн., призначення платежу кошти згідно договору №100493619 (а.с.13). 16.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.(а.с.15-16) Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 23 476 грн., з яких 20000 грн. - заборгованість за основним боргом; 1936 грн.- сума заборгованості за відсотками; 1540 грн.- заборгованість за комісією (а.с. 18). Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 100493619 від 12 лютого 2022 року, [PERSON] має непогашену заборгованість у розмірі 23 476 грн, з яких: 20000 грн.; 1936 грн.- сума заборгованості за відсотками; 1540 грн.- заборгованість за комісією (а.с. 19). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України\~визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. У відповідності до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей\~1077,\~1078 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Оскільки [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №100493619 від 12 лютого 2022 року у розмірі 23 476 грн., яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку про її стягнення з відповідача на користь позивача. При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять жодних доказів на спростування вищевказаної заборгованості. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3 028 грн. (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved