Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що вона є матір`ю 11 річного сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що із самого народження її дитина проживає разом з нею, перебуває на її утриманні та вихованням. Біологічним батьком дитини є її колишній чоловік - [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини з [PERSON] фактично були припинені через три тижні після народження дитини, тобто в середині липня 2013. Рішенням Дарницького районного суду від 17.09.2014 у справі №753/15026/14-ц шлюб між ними було розірвано. Із моменту народження сина - [PERSON] , відповідач жодної участі у житті своєї дитини не приймає, не піклується про неї, не забезпечує і не дбає про його правильний розвиток, не виховує, не утримує та не проявляє жодного інтересу до дитини. Син взагалі нічого не знає про свого біологічного батька і сприймає своїм батьком її теперішнього чоловіка - [PERSON] . Відповідач не сплачує аліменти, не надає жодної фінансової допомоги на сина. 26.02.2016 Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 753/2084/16- ц було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] . Згідно довідки-розрахунку Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ від 21.11.2024 року, станом на жовтень 2024 року, загальна заборгованість зі сплати аліментів становить 150 000 грн. 14.06.2018 із метою "повної відмови" від сина, [PERSON] склав нотаріально засвідчену заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його сина - [PERSON] . В зв`язку з даними обставинами позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , індивідуальний податковий номер: [NUMBER] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , який народився [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог викладених в позовній заяві. Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ознайомившись із позовною заявою, матеріалами справи, висновком органу опіки та піклування, заслухавши в режимі відеоконференції позивача та відповідача в судовому засіданні, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. По справі встановлено, що 17 вересня 2014 року рішенням Дарницького районного суду справа №753/15026/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 13). В шлюбі у позивача та відповідачки [INFO] народився син [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, 09.07.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 2233 ( а.с. 6). Дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (а.с. 15). [PERSON] , [INFO] , є сином відповідачки [PERSON] (а.с. 6). 26.02.2016 Дарницьким районним судом м. Києва, справа № 753/2084/16- ц було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] (а.с. 14) Згідно довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01.11.2019 року по 30.10.2024 Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ від 21.11.2024 року №133648, станом на жовтень 2024 року, загальна заборгованість зі сплати аліментів становить 150 000 грн. (а.с. 11-12). 14.06.2018 року [PERSON] склав нотаріально засвідчену заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його сина - [PERSON] (а.с. 21). Згідно довідки Опорного закладу освіти "Новодмитрівський ліцей" від 05.11.2024 за підписом директора, батько (відповідач) не бере активної участі у житті класу, не допомагає у організації позакласних заходів, не відвідує батьківські збори, не цікавиться життям дитини, не забезпечує відвідування навчальних екскурсій, не організовує та не забезпечує дозвілля дитини, не слідкує за поведінкою дитини в мережі Інтернет, не підтримує зв`язок із класним керівником та вчителями-предметниками як батько. За період навчання [PERSON] в опорному закладі освіти факт відвідування батьком закладу не зафіксовано (а.с. 18). Відповідно до характеристики учня 6 класу [PERSON] від 08.11.2024 року за підписом класного керівника та директора, мати приділяє належну увагу вихованню сина. [PERSON] був обраний старостою класу, веселий, товариський, дисциплінований, самостійний, має повагу серед вчителів, має багато друзів (а.с. 16). Позивач, як на підставу обґрунтованості позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] , вказувала суду, що відповідач із моменту народження жодної участі у житті своєї дитини [PERSON] не приймає, не піклується про неї, не забезпечує і не дбає про його правильний розвиток, не виховує, не утримує та не проявляє жодного інтересу до дитини. Син взагалі нічого не знає про свого біологічного батька і сприймає своїм батьком теперішнього чоловіка позивачки - [PERSON] . Про що зазначено і у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] а відносно дитини [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Новодмитрівської сільської ради від 17.01.2025 року №7. Позивач допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції вказала суду, що дитина [PERSON] проживає з нею та її теперішнім чоловіком та перебуває на її утриманні. Батько дитину свою залишив після її народження, аліменти на утримання дитини не сплачує, не телефонує, не приїздить та не цікавиться дитиною взагалі. Встановлені судом та зазначені вище обставини справи свідчать про ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що може бути підставою для позбавлення його батьківських прав, оскільки наявні факти винної поведінки батька та свідомого нехтування своїми обов`язками по відношенню до дитини. Така позиція суду узгоджена із діючим законодавством. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, щодо усіх своїх дітей або когось із них. Так, згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено , що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарання, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ст. 12. Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків у відношенні сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, матеріальне забезпечення, зокрема: не забезпечує та не турбується про наявність необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з нею, тобто не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє жодного інтересу до дитини, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Судом не встановлено будь-яких об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку батька по відношенню до сина. Тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача, окрім позбавлення його батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічної позиції притримується і судова практика. Зокрема, у Постанові Великої Палати Верховного суду від 29.05.2019 у справі № 357/17852/15 визначено, що «Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформувати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved