Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА», третя особа: [PERSON] , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування. В позовних вимогах позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» (код ЄДРНОУ 00034186) на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , суму недоплаченого страхового відшкодуванням у розмірі 36\~439,87 грн., а також судові витрати. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 18 серпня 2023 року о 14-00 годині, водій [PERSON] в смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область по пр. Слобожанському керуючи автомобілем ВАЗ 21154 «Samara» з номерним знаком [NUMBER] в районі котеджного міста «Золоті ключі» своєчасно не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості руху, аж до зупинки або безпечного об?їзду перешкоди. Внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль «Volkswagen LT 46» із номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками. Власником автомобіля «Volkswagen LT 46» із номерним знаком [NUMBER] , який у даній дорожньо-транспортній пригоді отримав пошкодження є [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року по справі №175/6610/23, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року справа №175/6610/23 винним у ДТП визнано водія транспортного засобу «Samara» з номерним знаком [NUMBER] . Цивільна правова відповідальність власника автомобіля «Samara» з номерним знаком [NUMBER] застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», згідно полісу №215444727, страхова сума за Договором - 160 000 грн. За наслідками страхового випадку відповідачем було сплачено [PERSON] , як власнику пошкодженого під час ДТП автомобіля, суму страхового відшкодування лише у розмірі 12139,17 грн. Проте, з зазначеним розміром страхового відшкодування позивач не погодився, у зв?язку із чим, ним була замовлена судова товарознавча експертиза по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ. Відповідно до висновку експерта №3510/23 з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 19.10.2023 року, складеного судовим експертом Дроздовим Юрієм Володимировичем, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу «Volkswagen LT 46» із номерним знаком [NUMBER] , пошкодженого в наслідок, ДТП складає 48\~579,04 грн. Зокрема, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen LT 46» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає: 54 174,03, грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, колісного транспортного засобу - автомобіль «Volkswagen LT 46» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає: 54 174,03 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, колісного транспортного засобу - автомобіль «Volkswagen LT 46» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає: 48 579,04 грн. Величина матеріального збитку заподіяної власнику автомобіля «Volkswagen LT 46» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 54\~174,03 грн. Також, згідно зазначеного висновку, коефіцієнт фізичного зносу КТЗ дорівнює 0.00, оскільки приймається вартість вживаних запчастин. Експертом належним чином встановлено обсяг всіх робіт, які треба провести для відновлення пошкодженого автомобіля, проведено відповідні розрахунки згідно методики, складено ремонтні калькуляції. Крім того, представником [PERSON] , на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА», був направлений адвокатський запит з метою отримання належним чином завіреної копії вищезазначеного страхового акту, а також копії документів, які зберігаються в матеріалах страхової справи за даним страховим випадком, та стали підставою для здійснення страхового відшкодування [PERSON] . На зазначений адвокатський запит, були надані наступні документи, копії яких долучаю до позову: страховий акт №OЦB-Х-СП-23-04-96569/1, звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу з фото-додатками, ремонтна калькуляція, витяг з інтернет-ресурсу щодо вартості запчастин ТЗ. Позивач не погоджується із сумою страхового відшкодування виплаченого йому відповідачем у розмірі 12139,17 грн., а тому звертається до суду. У судове засідання сторони не з`явились. Про час та місце були належним чином повідомленні. Позивач через свого представника надав клопотання в якому підтримав позовні вимоги та просив суд слухати справу без його участі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позову з огляду на наступне. Судом фактично встановлено, що 18 серпня 2023 року о 14-00 годині, водій [PERSON] в смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область по пр. Слобожанському керуючи автомобілем ВАЗ 21154 «Samara» з номерним знаком [NUMBER] в районі котеджного міста «Золоті ключі» своєчасно не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості руху, аж до зупинки або безпечного об?їзду перешкоди. Внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль «Volkswagen LT 46» із номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками. Власником автомобіля «Volkswagen LT 46» із номерним знаком [NUMBER] , який у даній дорожньо-транспортній пригоді отримав пошкодження є [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року по справі №175/6610/23, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2023 року справа №175/6610/23 винним у ДТП визнано водія транспортного засобу «Samara» з номерним знаком [NUMBER] . Цивільна правова відповідальність власника автомобіля «Samara» з номерним знаком [NUMBER] застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», згідно полісу №215444727, страхова сума за Договором - 160 000 грн. За наслідками страхового випадку відповідачем було сплачено [PERSON] , як власнику пошкодженого під час ДТП автомобіля, суму страхового відшкодування лише у розмірі 12139,17 грн. Проте, з зазначеним розміром страхового відшкодування позивач не погодився, у зв?язку із чим, ним була замовлена судова товарознавча експертиза по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ. Відповідно до висновку експерта №3510/23 з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 19.10.2023 року, складеного судовим експертом Дроздовим Юрієм Володимировичем, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу «Volkswagen LT 46» із номерним знаком [NUMBER] , пошкодженого в наслідок, ДТП складає 48\~579,04 грн. Зокрема, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen LT 46» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає: 54 174,03, грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, колісного транспортного засобу - автомобіль «Volkswagen LT 46» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, складає: 54 174,03 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин, колісного транспортного засобу - автомобіль «Volkswagen LT 46» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає: 48 579,04 грн. Величина матеріального збитку заподіяної власнику автомобіля «Volkswagen LT 46» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 54\~174,03 грн. Також, згідно зазначеного висновку, коефіцієнт фізичного зносу КТЗ дорівнює 0.00, оскільки приймається вартість вживаних запчастин. Експертом належним чином встановлено обсяг всіх робіт, які треба провести для відновлення пошкодженого автомобіля, проведено відповідні розрахунки згідно методики, складено ремонтні калькуляції. Крім того, представником [PERSON] , на адресу ПАТ «НАСК «ОРАНТА», був направлений адвокатський запит з метою отримання належним чином завіреної копії вищезазначеного страхового акту, а також копії документів, які зберігаються в матеріалах страхової справи за даним страховим випадком, та стали підставою для здійснення страхового відшкодування [PERSON] . На зазначений адвокатський запит, були надані наступні документи, копії яких долучаю до позову: страховий акт №OЦB-Х-СП-23-04-96569/1, звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу з фото-додатками, ремонтна калькуляція, витяг з інтернет-ресурсу щодо вартості запчастин ТЗ. Позивач не погоджується із сумою страхового відшкодування виплаченого йому відповідачем у розмірі 12139,17 грн., а тому звертається до суду. Статтею 6 Закону України №1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закон №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов?язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Аналогічні положення закріплені також п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, згідно якої страховик зобов?язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Оскільки виплаченого ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхового відшкодування недостатньо для відшкодування заподіяної [PERSON] майнової шкоди, позивач вважає за необхідне звернутися із даним позовом до суду для стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування. Крім того, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди. та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов?язане з виконанням цими особами обов?язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов?язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов?язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов?язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов?язок. До сфери обов?язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом 1961-IV. Метою здійснення обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об?єктом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов?язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров?ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону). За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Сторонами договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди. завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Закон України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про ОСЦВВНТЗ») є спеціальним законом, який має пріоритет над загальним, оскільки відповідно до преамбули зазначеного Закону саме цей закон регулює відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Об?єктом обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов?язані з відшкодуванням особою. цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров?ю. майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров?ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35,36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода. заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров?ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов?язана зі смертю потерпілого. Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що: «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи». Як вже зазначалося раніше, цивільно - правова відповідальність [PERSON] , якого визнано винним у скоєнні ДТП, застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу №215444727, страхова сума за Договором дорівнює 160\~000,00 грн. Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Частиною 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору та на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Частинами третьою та четвертою статті 18 Закону України «Про страхування» передбачено, що факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. У відповідності до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 983 ЦК України договір страхування набуває чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Видача полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є підтвердженням того, що сторони уклали договір страхування та досягли згоди щодо істотних умов договору, а також доказом того, що страхова премія була сплачена. 28.08.2023 року позивачем, на адресу відповідача була подана заява про страхове відшкодування. Відповідачем була сплачена позивачу сума страхового відшкодування у розмірі 12139,17 грн. Проте, зазначена сума виплаченого [PERSON] ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхового відшкодування у розмірі 12139,17 грн. є значно меншою, ніж завдана йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальна шкода у розмірі 48579,04 грн., встановлена висновком експерта [PERSON] №3510/23 з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 19.10.2023 року. Різниця між розміром завданого внаслідок ДТП матеріального збитку і страховим відшкодуванням становить 36 439,87 грн. (48 579,04 грн. - 12139,17 грн. = 36 439,87 грн.). Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків. страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров?ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов?язана зі смертю потерпілого (статті 9, 22- 31, 35, 36 Закону). Визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження, здійснюється з урахуванням оціночних процедур. установлених чинним законодавством, у тому числі у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року. Так, пунктом 1.6. Методики визначено, що відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботодатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Пунктом 5.1. Методики визначено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ: його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Пунктом н) 4.4. Методики - у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається, в тому числі, така інформація: відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів. Пунктом 5.5. Методики - під час технічного огляду КТ3 оцінювач (експерт) повинен, в тому числі, г) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки. які характеризують технічний стан КТЗ, з обов?язковою їх фіксацією шляхом фотографування. Слід зауважити, що звіт про визначення вартості матеріального збитку від 18.09.2023 року №39D/13/91 не може слугувати належним та допустимим доказом розрахунку суми страхового відшкодування, оскільки такий виготовлено суб?єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , який не є судовим експертом, також відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384 КК України та повністю спростовується долученим до матеріалів справи висновком експерта №3510/23 від 19.10.2023 року. Також, згідно зі ст.102 ЦПК України, Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові. складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов?язків. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати во суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов?язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року№ 522/1029/18. Долучений до позовної заяви Висновок експерта №3510/23 від 19.10.2023 року щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ цілком відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України, оскільки у ньому наявний докладний опис проведених експертом досліджень, складений у порядку, визначеному законодавством, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові. Крім того, у наданому висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Згідно п.18 Постанови Пленуму ВССУ №8 від 30.05.1997 р., судам потрібно мати на увазі, що акти чи інші документи, в тому числі відомчі, де зазначаються обставини. встановлені із застосуванням спеціальних знань (наприклад, про причини аварії вартість ремонту, розмір нестачі матеріальних цінностей), нe можуть розглядатися як висновок експерта. Зазначене також підтверджує ту обставину, що наданий ФОП [PERSON] звіт про визначення вартості матеріального збитку від 18.09.2023 року №39D/13/91 не може розглядатись як висновок експерта та слугувати безумовним доказом визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу. сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання виникають з підстав, встановлених статтею І 1 цього Кодексу. Згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частина 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт. необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов?язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов?язанням. Саме до таких грошових зобов?язань належить укладений договір про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди. завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов?язання згідно з договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само мас право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов?язаний здійснити страхове відшкодування. Правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов?язанням. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року №6-282цс17. Системний аналіз положень Цивільного кодексу України, які регламентуюсь порядок виконання зобов?язання та Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає змогу дійти однозначного висновку, що саме на ПАТ «НАСК «Оранта» покладається відповідальність за своєчасність та повноту виплати страхового відшкодування. Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі по тексту - Постанова Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013р.). - особою, яка зобов?язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом. механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільна-правова відповідальність власника автомобіля «Samara» з номерним знаком [NUMBER] застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу №215444727, страхова сума за Договором - 160 000 грн. Страховою компанією ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було відшкодовано на користь потерпілого грошові кошти у розмірі 12 139,17 грн. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 04.02.2013р. у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, сума яку повинна була сплатити страхова компанія відповідно до висновку експерта становить 48 579,04 грн., а страховою компанією ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було відшкодовано на користь позивача лише 12 139,17 грн. Відповідно до законодавства України, страхова компанія компенсує матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа, проте згідно висновку експерта №3510/23 коефіцієнт фізичного зносу в даному випадку не розраховується оскільки приймалася вартість вживаних запчастин. Розмір матеріальних збитків встановлених висновком експерта у сумі 48\~579,04 грн, повністю покривається забезпеченою на суму 160 000 грн. цивільно-правовою відповідальністю [PERSON] . Згідно ст. 526 та ст. 610 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Враховуючи зазначені обставини, позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою про стягнення із Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» недоплачене страхове відшкодуванням у розмірі 36 439,87 грн., оскільки станом на сьогодні Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» зазначена сума не відшкодована. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов?язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці. зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява №38722/02). Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, могла би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Отже, на підставі вищезазначеного, та

Outcome: approved