Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» звернулось до суду з вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 29.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №32816-06/2024. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог\~Закону України «Про електронну комерцію». У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань у відповідача утворилась загальна сума заборгованості, яка становить 36300 грн. 30.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено Договір факторингу №30102024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором №32816-06/2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп». Позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» заборгованість в сумі 36300 грн.; витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу адвоката у сумі 7000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення ухвали з додатками на електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.\~Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вимоги ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 19 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 29.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №32816-06/2024. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог\~Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 1.1. Кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 11000,00 грн. Кредит надається строком на 120 днів, а датою надання кредиту є 29.06.2024 року. Дата погашення кредиту 27.10.2024 року. У п. 1.4.1. Кредитного договору зазначена денна процентна ставка, яка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. цього Договору. Кредитні кошти в розмірі 7100,00 грн. були відправлені відповідачу 29.06.2024 року на платіжну картку № [NUMBER] хх-хххх-3667, що пітверджується квитанцією про зарахування коштів №438879420 від 29.06.2024 року. 30.10.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено Договір факторингу №30102024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором №32816-06/2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп». У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, згідно розрахунку, у відповідача утворилась загальна сума заборгованості, яка становить 36300 грн.: 11000 грн. заборгованість за кредитом, 19800 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 5500 грн. сума заборгованості за пенею (штрафами). Вказаний Кредитний договір підписаний відповідачем 29.06.2024 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Також відповідач підписала додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту, яким є графік платежів, та паспорт споживчого кредиту. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.ч. 4, 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилом\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~та &quot;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 30.10.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» укладено Договір факторингу №30102024, відповідно до умов якого право вимоги, зокрема за Договором про надання фінансового кредиту №32816-06/2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», згідног витягу з Реєстру боржників. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.10.2024 року [PERSON] має заборгованість за кредитом, яка становить 36300 гривень, що складається з: заборгованості за кредитом\~11000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками\~19800 грн., заборгованість за пенею (штрафами)\~5500 грн. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за\~кредитним\~договором\~банк або інша фінансова установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати\~грошові\~кошти\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором\~є\~домовленість\~двох\~або\~більше\~сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення,\~в\~якому\~одна\~сторона (боржник)\~зобов`язана\~вчинити\~на\~користь\~другої\~сторони (кредитора) певну дію (передати\~майно,\~виконати\~роботу,\~надати послугу,\~сплатити\~гроші\~тощо) або утриматися від певної дії,\~а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов\~договору\~та\~вимог\~цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства,\~а за відсутності таких умов та вимог -\~відповідно до\~звичаїв\~ділового\~обороту\~або\~інших\~вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Щодо стягнення комісії, то суд виходить з наступного. При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4\~статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Згідно до частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228\~ЦК України умови кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). За наведених обставин вимога про стягнення 5500 грн 00 коп. комісії за обслуговування кредитної заборгованості, за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню, а тому позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до частин 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги №3 від 28.11.2024, укладений між адвокатом Боденко А.А. та ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», Детальний опис робіт (наданих послуг), Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги на суму 7000,00 грн. Отже, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» у передбаченому\~ЦПК\~порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на його користь 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі пропорційно до суми задоволення позовних вимог, в сумі 2055.41 грн., (30800х100/36300=84.85%, 2422.40х84.85%=2055.41 грн).

Outcome: partial