Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У квітні 2025 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що позивач доводилася дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . За життя останньому належали: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка площею 0,0902 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв`язку із відсутністю належного документу у спадкодавця, що підтверджує право власності на земельну ділянку. Раніше спірна земельна ділянка належала [PERSON] (1/4 частка) та матері спадкодавця [PERSON] (3/4 частки) [PERSON] подарувала 3/4 частки цієї земельної ділянки [PERSON] на підставі Договору дарування від 23.11.2004. Про це було зроблено відповідний запис на Державному акті на право власності на земельну ділянку. [PERSON] після отримання в дар земельної ділянки не оформив на неї право власності і не зареєстрував право власності на неї. Зазначає, що [PERSON] успадкувала земельну ділянку після смерті чоловіка, однак позбавлена можливості оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину через вищевказані обставини. Просить визнати право власності за позивачем на вказану земельну ділянку після смерті чоловіка. Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягав на задоволені позову ,проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, рішення просив винести на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. [PERSON] доводилася дружиною [PERSON] , що вбачається з копії копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.08.1971. Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №117139 від 01.04.1996 [PERSON] належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0902 га. На вказаному акті зроблено запис, що [PERSON] подарувала 3/4 частки цієї земельної ділянки своєму сину [PERSON] на підставі Договору дарування від 23.11.2004, реєстровий №1714. З витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-5300973332024 від 03.12.2024 вбачається, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] має кадастровий номер №1424255600:03:000:1096, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площа 0,902 га належить частка [PERSON] на підставі рішення Билбасівської селищної ради 06.09.1999. частки вказаної земельної ділянки належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2016. [PERSON] успадкувала після [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2025. [PERSON] фактично прийняв в дар від матері частку земельної ділянки та володів нею на підставі державного акту про право приватної власності та договору дарування, але не встиг за життя отримати правовстановлюючий документ на своє ім`я. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2025 державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв`язку з відсутністю документів, які встановлюють право власності на вказану земельну ділянку на ім`я спадкодавця. У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. На підставі ч. 2 ст. 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За приписами ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За таких обставин, на основі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки позивач прийняла спадщину після померлого чоловіка, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Outcome: approved