Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач у серпні 2024р. звернувся до суду з даною позовною заявою до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка мотивована тим, що 11.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2107054795198. Відповідно до умов договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 11.03.2021 на підставі укладеного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 грн., перерахунок яких здійснило ТОВ ФК «Вей фор пей» згідно договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей фор пей». В подальшому, 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про надання фінансових послуг від 11.03.2021 року №2107054795198, укладеним з відповідачем. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг від 11.03.2021 року №2107054795198 ТОВ «Коллект центр» згідно договору про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023. Станом на день звернення із позовом до суду, заборгованість відповідача становить 49 380.00 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 46380.00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги. Просить позов задовольнити, стягнути витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір. 08.10.2024 року представник відповідача подала суду відзив в якому просила відмовити у задоволенні позову. 22.10.2024 року представник позивача надав суду відповідь на відзив в якому просив позов задовольнити в повному обсязі Представник позивача в судовому засіданні в режимі ВКЗ просив позов задовольнити. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому у змісті відзиву визнавалось про стягнення саме непогашеного тіла кредиту у сумі 3000грн.. Також просила застосувати позовну давність на спливу строку звернення до суду. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2107054795198 «Стандартний» (а.с.6-12). Відповідно до положень пункту 1.1 договору ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно до умов цього договору, його додатків та правил. Згідно п.п. 1.2., 1.3., 1.4., орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту, та збільшенням процентної ставки, починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту. Пунктом 1.9 договору сторони передбачили граничний строк кредитування, строк дії кредитного договору\~ 1 рік, тобто до 10.03.2022р. А згідно п.4.2 цього ж договору про надання фінансових послуг, сторони узгодили річну процентну ставку при нарахуванні відсотків\~ за різний період кредитування за умови сплати чи несплати всіх нарахованих % позичальником в межах орієнтованого строку кредиту та поза його межами (підпункти а,б,в,г п.1.4). Також, сторони договору збільшили за п.4.12 строк позовної давності\~ - 10 років. 11.03.2021 на підставі укладеного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 грн., перерахунок яких здійснило ТОВ ФК «Вей фор пей» згідно договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей фор пей» (а.с.13). В подальшому, 01 грудня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за договором про надання фінансових послуг від 11.03.2021 року №2107054795198, укладеним з [PERSON] . Згідно витягу реєстру боржників (додаток №3) заборгованість відповідача на час переуступки складала 26370грн., з яких тіло кредиту 3000грн., заборгованість за відсотками 23 370грн. Згідно з розрахунком заборгованості, виданого ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», станом на 30.11.2021р. у відповідача виникла заборгованість за наданим кредитом в сумі 26370грн. (а.с.13зв-15). Слід зазначити, що строк дії договору про надання фінансових послуг на час укладення договору факторингу 01.12.2021р. тривав, а тому нарахування відсотків\~ ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» мав право проводити до 10.03.2022р. 10.01.2023р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг від 11.03.2021 року №2107054795198 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», згідно договору про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023. Згідно витягу реєстру боржників (додаток №3) заборгованість відповідача на час переуступки складала 49380грн., з яких тіло кредиту 3000грн., заборгованість за відсотками 46380грн. Згідно з розрахунком заборгованості, виданого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»\~ (а.с.16) станом на 10.01.2023р. у відповідача виникла заборгованість за наданим кредитом в сумі 49380грн., з яких тіло кредиту 3000грн., заборгованість за відсотками 46380грн. (а саме: нараховані попередньо у сумі 23 370грн. та донараховані у сумі 23010грн. станом на 10.03.2022р.) Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 10.08.2024р. у відповідача виникла заборгованість за наданим кредитом в сумі 58 369.80 грн., з яких: 3000,00 грн.- заборгованість за кредитом, 55 369.80 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги. Проте, як зазначає позивач враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності він просить стягнути заборгованість саме у розмірі 49 380.00 грн., з яких: 3000,00 грн.- заборгованість за кредитом, 46380.00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги. Тобто позовні вимоги стосуються заборгованості відповідача у межах строку дії кредитного договору в сумі 49380грн., з яких тіло кредиту 3000грн., заборгованість за відсотками 46380грн. (а саме: нараховані попередньо у сумі 23 370грн. та донараховані у сумі 23010грн. станом на 10.03.2022р.). При цьому, нарахування позивачем відсотків не відповідає умовам договору, однак позивач хоча й зазначає в позові про таке нарахування, що на переконання суду суперечило б вимогам як договору так і закону, вимоги щодо стягнення такої заборгованості не ставить. Згідно ст.ст.526, 527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності дост.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 49 380.00 грн. Відповідно до ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору №2107054795198 та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договору відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитними договорами, до позивача по справі. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №2107054795198 належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягають задоволенню. Що стосується заперечень представника відповідача щодо позовних вимог у частині нарахованих відсотків, зокрема стосовно строку дії договору 16 днів та безпідставне нарахування % за 1 рік, суд відхиляє, так як позичальник узгодив строк дії договору 1 рік, а строк 16 днів був орієнтовним з обумовленням зменшеної % ставки у разі погашення в цей строк позики. Доводи у відзиві про безпідставність нарахування пені у межах дії коронавірусної хвороби та заборони збільшення відсотків (тривалістю з 12.03.2020р. до 30.06.2023р. включно), то предметом спору нарахування пені не є, а збільшення відсотків зі сторони кредитора не відбувалось, оскільки відсоткова ставка за різний період в межах дії строку кредитування була узгоджена в договірному порядку. Аналогічно і доводи сторони відповідача щодо нарахування заборгованості у період воєнного стану, стосується неустойки та ст.625 ЦК України, яка не застосовувалась позивачем. Що стосується доводів сторони відповідача про те, що умови договору є несправедливими, відсоткова ставка більше ніж в 10 раз перевищує споживчий кредит, а тому з врахуванням ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» договір в цілому в частині може бути визнано недійсним, то зустрічний позов щодо визнання такого договору не подавався, наявність інших судових справ щодо даного питання позичальником не доведено,\~ тому такі не можуть братися до уваги. Щодо позовної давності, то як зазначено вище, сторони договору збільшили за п.4.12 строк позовної давності\~ - 10 років, тому заява про застосування заяви судом не є обґрунтованою. Згідно ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат в розмірі 3028грн. (а.с.40). Позивач просив також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 13000грн. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній справі надавало адвокатське об`єднання АО «Лігал Ассістанс», до позову долучено заявка на надання юридичної допомоги з розрахунком вартості наданої послуги та акт про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року, згідно якого підтверджено виконання робіт та прийняття такої роботи позивачем. Згідно розрахунку витрати на професійну правничу допомогу становлять 13000 грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Сторона відповідача заперечила стягнення таких витрат та звернула увагу на їх непропорційність та недоведеність, просила відмовити в цій частині також. З урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу, є завищеним у відповідності із співмірним виконанням адвокатських робіт, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково в розмірі 5000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial