Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 18 грудня 2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1832447 від 28.01.2022\~ у розмірі 21 900 гривень 00 копійок та судові витрати на оплату судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2024 року цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ «Веллфін», була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюти О.Ю. від 20 січня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, виклик відповідача здійснено в порядку, передбаченому ч.11, ч.12 ст.128 ЦПК України. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюти О.Ю. від 17 березня 2025 року дану справу передано до Богуславського районного суду Київської області за підсудністю. 08 квітня 2025 року вказана справа надійшла до Богуславського районного суду Київської області, цього ж дня автоматизованою системою документообігу суду згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа розподілена для розгляду судді Тітову М.Б. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області\~ Тітова М.Б. від 23 квітня 2025 року матеріали справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 22 травня 2025 року. Представник позивача ТОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання не прибув, в позовній заяві просив суд слухання справи у його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав\~ та просив суд про розстрочку виконання рішення суду на чотири місяці у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, з врахуванням його статусу як члена добровольчого формування Богуславської територіальної громади № 1. Суд, заслухавши відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядження Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 року зареєстровано в реєстрі фінансових установ №16103225). Порядок та умови надання ТОВ «ВЕЛЛФІН» грошових коштів у позику визначені 28 січня 2022 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 1832447 в електронній формі, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів. Також умовами договору передбачено нарахування відсотків за користування позикою, а саме: 1,04% від суми позики, але не менше ніж 50 грн 00 коп. за перший день користування позикою; 1,04% від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п. 1.5.1 Договору. (а.с. 13-23). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується\~ надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1.4. дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем. ТОВ «ВЕЛЛФІН» в порядку встановленому п. 1.4. договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується повідомленням № 1101/11 від 21.11.2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. Згідно наданого ТОВ «ВЕЛЛФІН» розрахунку, станом на 21.11.2024 року відповідач [PERSON] має заборгованість за договором позики у розмірі 21 900,00 грн., яка складається з 8 000,00 грн. заборгованості за основною сумою позики, 13 900,00 грн. заборгованості за відсотками. Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення цивільного процесуального та цивільного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. ТОВ «ВЕЛЛФІН» свої зобов`язання за договором позики виконав повністю. Відповідач належним чином не виконав умов договору позики у встановлений строк. Станом на 21.11.2024 року сума заборгованості становить\~ 21 900,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. основний борг; 13 900,00 грн. заборгованість по відсоткам. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь ТОВ «Веллфін» підлягає стягненню сума у розмірі 21 900,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що згідно ст.611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав, натомість звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог у повному обсязі. Суд приймає заяву про визнання позову відповідачем відповідно до статті 206 ЦПК України, так як дана заява не суперечить вимогам законодавства та не порушує права та інтереси третіх осіб. Отже, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 267 Цивільного процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з вимогами статті 435 ЦПК України - за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю. Приймаючи до уваги те, що відповідач клопоче перед судом про розстрочення рішення суду, посилаючись на тяжке матеріальне становище, суд вважає за можливе при ухваленні рішення про задоволення позову, розстрочити його виконання терміном на чотири місяці, зі сплатою його рівними частинами щомісячно. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено частиною 3 статті 7 Закону України про судовий збір. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору за подання позовної заяви, з одночасним поверненням позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 1 211 гривень 20 копійок в кожному випадку. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved