Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

15 серпня 2024 року [PERSON] звернувся у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Модуль Будинок" (далі ТОВ "Модуль Будинок") про розірвання договору підряду. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 26 березня 2024 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Модуль Будинок" було укладено договір підряду № 01/03/01, відповідно до якого позивач доручив, а відповідач прийняв на себе зобов`язання виконати в погоджений термін будівництво будинку із власних матеріалів, площею 161,2 м.кв. та провести монтажно-оздоблювальні роботи будинку у відповідності з погодженим сторонами кошторисом, який є невід`ємною частиною договору, на земельній ділянці позивача, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер ділянки 5624680400:08:033:0310. Згідно вищевказаного договору підряду, всі роботи повинні бути розпочаті 26 березня 2024 року та завершені в термін до 26 серпня 2024 року. Вартість всіх зазначених робіт була визначена відповідачем в розмірі 1 840 000,00 грн. На виконання умов договору, за період з 27 березня 2024 року по 23 квітня 2024 року, позивач на рахунок відповідача перерахував 1 165 242,00 грн. З моменту укладення договору по день звернення позивачем до суду, відповідачем не здавалися, а позивачем не приймалися жодні виконані роботи. Враховуючи те, що відповідач своєчасно не розпочав роботи та виконує їх настільки повільно, що закінчити їх у строк є неможливим, позивач звернувся з позовом до суду та просить розірвати договір підряду у зв`язку із неналежним його виконанням та стягнути кошти в розмірі 1 165 242,00 грн., які були перераховані відповідачу за виконання замовлення та судові витрати по справі. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси адвоката - Пузирка\~О.О. Представник позивача - адвокат Величко О.М., будучи належним\~чином повідомленим\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи в\~судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач - ТОВ "Модуль Будинок", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без участі їх представника та відзив на позов не подало. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Так, 26 березня 2024 року між замовником [PERSON] та підрядником ТОВ «Модульний Будинок» укладено договір. За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання виконати в термін з 26 березня 2024 року по 26 серпня 2024 року (включно) будівельно-монтажні роботи, у відповідності з узгодженим сторонами кошторисом, на земельній ділянці позивача, за адресою: [ADDRESS] Пунктом 2.1 договору підряду передбачено, що перелік та вартість виконуваних робіт визначається кошторисом робіт, і є невід`ємною частиною даного Договору. Попередній кошторис за цим договором складає 1 840 000,00 грн. Згідно п. 2.2. Остаточний кошторис, який складається підрядником сторони підписують не пізніше 60 календарних днів з дати укладання договору. У пункті 7.1 вказаного договору вказано, що оплата вартості робіт проводиться замовником (позивачем) в наступному порядку, зокрема, в день підписання чинного договору замовник здійснює авансовий платіж в розмірі 30% від вартості попереднього кошторису в сумі 552 000,00 грн., якщо кошти вносяться в касу підрядника або не пізніше наступного дня, якщо кошти перераховуються на банківський рахунок ТОВ «Модульний Будинок». Відповідно до пункту 5.1 договору підряду роботи згідно з чинним договором повинні бути розпочаті з 26 березня 2024 року та завершені до 26 серпня 2024 року (дату зазначає підрядник). Згідно додаткової згоди № 1 від 09 квітня 2024 року до договору на будівельно-монтажні роботи № 01/03/01 від 26.03.2024 року, сторони домовилися про збільшення робіт на об`єкті, зокрема виконавець зобов`язується виконати роботи передбачені додатковою згодою, а замовник зобов`язується сплатити виконавцю грошову винагороду в розмірі 141 790,00 грн. Позивач на виконання вищевказаних умов договору підряду вніс в касу ТОВ «Модульний Будинок» 552 000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій до платіжної інструції ВАТ «Державний ощадний банк України» № 17 від 26 березня 2024 року та № 37 від 27 березня 2024 року (а.с.22, 23). У подальшому [PERSON] перерахував на рахунок ТОВ «Модуль Будинок» 11 квітня 2024 року кошти у розмірі 141 790,00 грн. (а.с.25), 17\~квітня 2024 року кошти у сумі 398 000,00 грн. (а.с.27), 23 квітня 2024 кошти у сумі 73 452,00 грн. (а.с.29). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Аналогічні положення містяться і в частинах 1-5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якою, зокрема, передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17). Позивач належним чином виконав зобов`язання, покладені на нього умовами договору підряду від 26 березня 2024 року, оскільки в день укладання вказаного договору вніс в касу ТОВ «Модульний Будинок» 399 000,00 грн. У подальшому [PERSON] за період з 27 березня 2024 року по 23 квітня 2024 року перерахував на рахунок ТОВ «Модуль Будинок» ще кошти у сумі 766 242,00 грн. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, роботи згідно з чинним договором ним не були завершені у визначений договором строк. За приписами статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до частини першої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Право замовника на односторонню відмову від договору підряду встановлене нормою частини другої статті 849 ЦК України, відповідно до якої якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Положеннями частин першої, третьої статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У пункті 3 частини третьої статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року в справі № 537/4259/15-ц (провадження № 61-592св20) зроблено висновок по застосуванню частини третьої статті 651, частини четвертої статті 653, пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України та вказано, що «якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України. Схожих за змістом висновків щодо застосування положень статті 849 ЦК України та можливості стягнення з підрядника на користь замовника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду на підставі статті 1212 ЦК України дійшов Верховний Суд у постановах від 11 листопада 2018 року у справі № 910/13332/17, від 14 червня 2018 року у справі №912/2709/17, від 15 лютого 2019 року у справі № 910/21154/17, від 25 лютого 2021 року у справі №904/7804/16, від 24 листопада 2021 року у справі № 910/17235/20, від 23 лютого 2022 року у справі № 370/999/16-ц, провадження № 61-9765св21. З огляду на наведене, суд вважає, що зважаючи на невиконання відподачем своїх договірних зобов`язань, договір підряду №01/03/01 від 26 березня 2024 року, укладений між ТОВ «Модуль Будинок» та [PERSON] , слід розірвати та стягнути кошти в розмірі 1\~165\~242,00 грн., які були перераховані позивачем на виконання умов даного договору підряду. Відповідач не надав суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що на день ухвалення рішення у даній справі ним завершені роботи на земельній ділянці позивача, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер ділянки 5624680400:08:033:0310. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Понесення позивачем судових витрат на правову допомогу підтверджується: договором № б/н про надання правової допомоги адвокатом від 25 липня 2024 року між [PERSON] (як замовник) та Адвокатським бюро "Олександра Пузирка" (як виконавець), додатком до угоди № б/н про надання правової допомоги адвокатом від 25 липня 2024 року. Відповідно до вказаних документів розмір витрат позивача на правову допомогу становить 25000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 11652 грн. 42 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved