Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі заборгованість 21102,93 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 01.12.2017 [PERSON] , уклала з Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 94187695000. Відповідно до п. 1.2. договору, Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на картковому рахунку Клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та Правилами. Позичальник, в порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, ПАТ «УКРСИББАНК» було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» на підставі Договору факторингу № 165 від 20 лютого 2020 року право вимоги до відповідача за вищевказаним Договором. 20 лютого 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі Договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року. Таким чином ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу № 165 від 20 лютого 2020 та Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року складає 21102,93 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 14121,53 грн., заборгованість за відсотками 6586,1 грн., заборгованість за комісіями 395,3 грн. Таким чином, відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 21102,93 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу, в якій позивач вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов договору та погасити заборгованість в розмірі 21102,93 грн. Однак, дана вимога у визначені позивачем строки не виконана, заборгованість за договором не погашена. Станом на дату подання даної позовної заяви відповіді від відповідача не отримано, заборгованість за договором не сплачено. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Позивач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві міститься прохання розглянути справу за відсутності позивача. Проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечував. Крім того, разом із позов представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Оскільки в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] підписала Анкету-Заявку на надання кредиту, а якій просила Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК»: надати їй споживчий кредит «Револьверна кредитна картка», зі строком дії ліміту кредитування 24 місяці, з сумою кредитного ліміту 3900,00 грн. та першим внеском 1000,00 грн.; надати їй споживчий кредит з суми кредитного ліміту на у розмірі 3 897,00 грн. та строком користування кредитом 15 місяців, інформація про товар мобільний телефон смартфон Samsung J320H, портативна периферія та комплектуючі скло захисне, чохол для смартфону, сертифікат партнера зі страхування старт захист 12 місяців, після продажний сертифікат поддержка сартфона (а.с. зворот 12). Також, 01.12.2017 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту -інформаційний лист «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма)» (а.с. 13). Крім того, того ж дня, тобто 01.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] було підписано Додаткову угоду до договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 94187695000 (а. с. 11 зворот - 12), в якій домовились, що в межах ліміту кредитування банк надає клієнту кредит в сумі 3 897,00 грн. При цьому з дати підписання даної додаткової угоди ліміт кредитування зменшується на суму кредиту, виданого згідно умов п. 1 цієї додаткової угоди, а суми сплачені клієнтом в рахунок погашення кредиту поновлюють ліміт кредитування, встановлений згідно умов п. 2.2 Договору. Кредит надається для особистих потреб на придбання товару, а саме мобільний телефон смартфон Samsung J320H, портативна периферія та комплектуючі скло захисне, чохол для смартфону, сертифікат партнера зі страхування старт захист 12 місяців, після продажний сертифікат поддержка сартфона шляхом оплати банком з позичкового рахунку клієнта платіжних документів ТОВ «Комфі Трейд», при цьому загальна вартість товару становить 4 897,00 грн. (розмір платежу за товар, що сплачується клієнтом за рахунок власних коштів 1000,00 грн., розмір платежу за товар за рахунок кредитних коштів 3897,00 грн.). Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов договору, коштів в сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до графіку платежів, зазначеного в п. 3.3 цієї додаткової угоди, але не пізніше 20.03.2019. 01.12.2017 відповідно до кредитного договору № 94187695000 Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» перерахувало з позичкового рахунку [PERSON] грошові кошти Товариству з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» за товар мобільний телефон/смартфон, смартфон Samsung J320H; портативна периферія та комплектуючі, скло захисне, чохол для смартфону; сертифікат партнера зі страхування, старт захист 12 міс; після продажний сертифікат, поддержка сартфонів, що підтверджується листом від 01.12.2017 року, підписаним ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Комфі Трейд» (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. При цьому, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому, в матеріалах справи міститься виписка з особового рахунку є належним та допустимим доказом на підтвердження факту отримання грошових коштів у кредит та на підтвердження розміру заборгованості по кредиту, у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, закріплено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи ненадання відповідачем жодних доказів щодо позову, оскільки згідно з положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, суд вважає встановленим, що 01.12.2017 між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір № 94187695000. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму кредитних коштів на умовах, передбачених договором. Відповідач отримала у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним Договором не виконала, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Між відповідачем та АТ «УКРСИББАНК» склалися кредитні правовідносини, у яких праву кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою. З Виписки по Договору № 94187695000 від 01 грудня 2017 року за період з 03 грудня 2017 року по 19 лютого 2020 року вбачається, що станом на 19 лютого 2020 року заборгованість відповідачем\~ за кредитним договором становила 21102,93 грн.(а.с. 57-62) У подальшому, 20 лютого 2020 року між АТ «УКРСИББАНК» як клієнтом та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» як фактором було укладено Договір факторингу № 165, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді (а.с. 7-9). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 165 від 20 лютого 2020 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . У вказаному Витягу з Реєстру боржників зазначено, що загальна сума заборгованості становить 21102,93 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 121,53 грн.; заборгованість за відсотками 6 586,10 грн.; заборгованість за комісіями 395,30 грн. (а.с. 17). Того ж дня, тобто 20 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», як фактором було укладено Договір факторингу № 2002-Ф2, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) фактору в якості нового кредитора за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між первинним кредитором (кредитодавцем) і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 19-22). Згідно з Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф2 від 20 лютого 2020 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Суперіум» перейшло право вимоги за кредитним договором № 94187695000 від 01 грудня 2017 року, укладеним з [PERSON] . У вказаному Витягу з Реєстру боржників зазначено, що загальна сума заборгованості становить 21102,93 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 14 121,53 грн.; заборгованість за відсотками 6 586,10 грн.; заборгованість за комісіями 395,30 грн. (а.с. 18). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» є правонаступником Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатила. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи. З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів за кредитним договором та не повернула отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд дійшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 94187695000 від 01 грудня 2017 року у загальному розмірі 21102,93 грн., а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (у зв`язку зі зверненням позивача до суду через електронний суд 0,8 ставки судового збору). На підставі ст.ст. 526, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved