Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 10 березня 2024 року відповідач уклав Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4455770 із ТОВ «Лінеура Україна» та отримав кредит у розмірі 15000грн із зобов`язанням повернути його разом із відсотками згідно умов Договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Надалі на підставі Договору факторингу, укладеного 25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», яке на сьогодні перейменовано на ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором. Враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] має заборгованість в сумі 148055грн, з яких 15000грн тіло кредиту, 86180грн сума процентів нараховані первісним кредитором; а також позивачем нараховано проценти за 125 календарних днів в сумі 46875грн. Відтак просять стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 10 березня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4455770, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 15000грн, який він зобов`язувався повернути разом із відсотками відповідно до умов кредитного договору. Згідно Договору факторингу від 25.10.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»; згідно рішення №251124/1 єдиного учасника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024р. змінено найменування товариства на ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Із розрахунку заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4455770 від 10.03.2024р. вбачається, що [PERSON] станом на 25.10.2024 року заборгував позивачу 108680грн, з яких 15000грн сума заборгованості за основної сумою боргу, 86180грн. заборгованість за відсотками, 7500грн штрафні санкції. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Позивач просив стягнути з відповідача також нараховані ним за період з 26.10.2025р. по 27.02.2025р. за 125 календарних днів відсотки в сумі 46875грн., які нараховані після укладення Договору факторингу від 25.10.2024 року, але до спливу строку кредитування відповідача, тому вимоги позивача в цій частині суд вважає обґрунтованими. Згідно Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи норми чинного законодавства, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за Договором в розмірі 7500грн, а тому суд погоджується з такою його позицією. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, зокрема заборгованості за основною сумою боргу, відсотками, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 148055грн, відтак з відповідача слід стягнути таку суму боргу; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 2422,4грн. Із приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке: Згідно ч. 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Згідно ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~ Згідно з положеннями ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.\~ Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить присудити стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10000грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правничої допомоги від 10.12.2024 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; Ордер про надання правничої допомоги; Акт прийому-передачі виконаних робіт від 27.02.2025 року та рахунок на оплату №6936-27/02-2025 від 27.02.2025р на суму 10000грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: approved