Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 18.11.2023 між ним, [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєляєвою Т.М., за умовами якого відповідачі отримали у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно умов договору довічного утримання відповідачі зобов`язалися довічно відвідувати позивача щотижня, спілкуватися, вирішувати питання оформлення документів, оплачувати продукти харчування та непродовольчі товари, організовувати їх закупівлю та доставку, забезпечувати лікарськими засобами, організовувати прибирання квартири, прати речі, здійснювати щомісячні платежі за житлово-комунальні послуги. Проте з моменту укладення договору відповідачі своїх обов`язків жодним чином не виконують, позивач самостійно здійснює придбання продуктів харчування та ліків, оплату житлово-комунальних послуг тощо. На підставі викладеного позивач просила розірвати договір довічного утримання, укладений 18.11.2023 між ним, [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєляєвою Т.М. за реєстровим номером №651. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.08.2024 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 18.10.2024, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Білокур В.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, додатково вказував, що умови договору не виконувались та не виконуються на даний час. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Танащук М.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, в матеріалах справи міститься відзив представника відповідача на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачі здійснювали догляд за позивачем належним чином, і навіть ще до укладення оспорюваного договору, в подальшому позивач забрав ключі від квартири та відмовився від надання послуг по догляду. При цьому також вказував, що договір про надання соціальних послуг з Територіальним центром соціального обслуговування було укладено позивачем за домовленістю з відповідачами, які взяли на себе зобов`язання його оплачувати, та внаслідок того, що позивача не влаштовували приватні доглядальниці наймані відповідачами. Крім того, зауважив, що за час дії оспорюваного договору відповідачами було облаштовано квартиру позивача мікрохвильовою піччю та новою пральною машиною, а також оплачено ремонт пошкодженої труби. Зазначив також, що протягом дії договору позивач просила своїх знайомих купувати їй продукти харчування, ліки, оплачувати послуги тощо, водночас відповідачі повинні були компенсувати вказані витрати у розмірах наведених зі слів позивача, що ними і робилося на вимогу позивача у готівковій формі, проте оскільки жодних підтверджуючих документів на суми витрачених коштів відповідачам так і не було надано, вони припинили компенсувати вказані витрати. На думку відповідача, це і потягло за собою чинення перешкод з боку позивача у здійсненні догляду за нею відповідачами, зміну замків у вхідних дверях, ненадання від них ключів та відсутність контакту з позивачем в цілому. Натомість, відповідачі продовжували виконання своїх обов`язків, оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування та ліків тощо, допоки 05.07.2024 позивач повідомила відповідача [PERSON] , що більше не потребує їхніх послуг та бажає розірвати договір довічного утримання. Допитана в якості свідка відповідач [PERSON] суду пояснила, що давно знає позивача, проживають в одному будинку, вони є далекими родичами. Вказувала, що ще перед укладенням оспорюваного договору вони допомагали позивачу, привозили продукти, в подальшому позивач попросила не приходити, оскільки з нею почали проживати люди, проте згодом зателефонувала, попросила допомогти виселити тих людей та укласти з нею договір. Відповідач повідомила, що вони фінансово підтримували позивача, купували і приносили продукти, при цьому прострочених ніколи не приносили, оплачували доглядальниць та медпрацівників, ходили до неї по черзі, прибирали, прали речі, придбали пральну машину, віддали мікрохвильову піч, замінили трубу, змішувач, обмежень у коштах позивачу не було, долю отриманих позивачем від відповідачів готівкових коштів відповідач не знає, тему вивезення на прогулянку позивач не піднімала. Як зазначила відповідач, вони не могли відвідувати позивача без її дозволу, двері були зачинені, ходили по графіку, нікого більше не бачила, конфліктів з позивачем та претензій з її боку з приводу виконання умов договору не було, суму витрачених на позивача коштів відповідач не рахувала і не знає. Зі слів відповідача, з кінця літа коли [PERSON] не змогла потрапити до квартири, вони намагаються, але не можуть виконувати умови договору, оскільки позивач забрала ключі та повідомила, щоб відповідачі не приходили і їй від них нічого не потрібно. Інформацією з приводу підстав відмови позивача від послуг відповідачів та ким на даний час здійснюється догляд за позивачем відповідач не володіє. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. В минулих судових засіданнях, допитана в якості свідка, відповідач суду пояснила, що позивач є далекою родичкою її колишнього чоловіка, знає її з 1993 року, завжди добре спілкувалися. Вказувала, що за чотири місяці до того як укласти договір довічного утримання, позивач зателефонувала сестрі відповідача та попросила допомогти вигнати людей, які з нею проживають та доглядають, запропонувала сестрі доглядати за нею, в обмін на що перепише на неї квартиру. Проте оскільки сестра сама не могла справитися з такими обов`язками, вирішили, що будуть доглядати удвох з іншим відповідачем. В подальшому, протягом трьох місяців вони день у день доглядали, прибирали, купували продукти. Коли вийшли на роботу, то запропонували позивачу найняти когось, позивач пропонувала свою знайому, але та відмовилася, наймали приватних доглядальниць, соціальних працівників, оскільки позивача ніхто не влаштовував. Після укладення в листопаді оспорюваного договору вони все оплачували, а також працівників соціальної служби та послуги знайомої позивача. Потім з`явився якийсь сусід, який здійснив заміну труб у квартирі позивача, що було оплачено йому відповідачами. Згодом позивач почала просити готівкою на своє утримання то 10000 грн, то 17000 грн, просила щоб відвідували особисто, але вони із сестрою працюють. Відповідач також зазначила, що якось позивач попросила віддати ключі від квартири, мотивуючи це тим, що з квартири щось пропало і вона бажає замінити замки, у зв`язку з чим вони могли заходити тільки через сусідів і заносили позивачу продукти харчування. Крім того, вказувала, що відповідачами було облаштовано квартиру позивача мікрохвильовою піччю та новою пральною машиною. Таких осіб як [PERSON] та [PERSON] відповідач не знає, проте вказала, що зі слів позивача її ще відвідували сусідка [PERSON] та працівниця соціальної служби [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18.11.2023 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєляєвою Т.М. та зареєстровано в реєстрі за №651 від 18.11.2023 (а.с. 10-14, том І). Відповідно до п. 1 договору [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , по 1/2 частині кожній, а вони в свою чергу зобов`язались забезпечити її утриманням довічно на умовах цього договору. Згідно п.3 договору вищезазначена квартира складається із двох кімнат загальною площею 44,8 кв. м, житловою площею 27,2 кв.м. За змістом п.14 договору, [PERSON] та [PERSON] зобов`язались виконувати наступні обов`язки по довічному утриманню [PERSON] : відвідувати щотижня, спілкуватися, підтримувати морально та психологічно, вирішувати питання оформлення документів, оплачувати продукти харчування, непродовольчі товари та ліки, організовувати їх закупівлю та доставку, за необхідності організовувати доставку в медичний заклад або виклик лікаря додому, організовувати прибирання квартири, змінювати та прати постільну білизну, речі, здійснювати щомісячні платежі за житлово-комунальні послуги, здійснити поховання після смерті. Пунктами 16,20 договору передбачено, що відчужувач має право вимагати належного виконання набувачами їх обов`язків за цим договором. Договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін - у судовому порядку. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав №354970575 від 18.11.2023 убачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєляєвою Т.М. накладено заборону відчуження квартири [ADDRESS] (а.с. 15-16, том І). Власниками вказаної квартири зазначені [PERSON] та [PERSON] , обтяжувач - [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом, сторона позивача вказувала, що з моменту укладення договору довічного утримання відповідачі взагалі не виконували обов`язків передбачених умовами договору. Так, з матеріалів справи убачається, що 05.03.2024 між [PERSON] та Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Оболонського району м. Києва укладено договір про надання соціальних послуг. Згідно п.4 договору вартість соціальної послуги становить 4372,02 грн (а.с.17-25, т.І). Згідно індивідуального плану надання соціальної послуги догляду вдома від 05.03.2024 (а.с.26-27, т.І), до змісту послуги входять: придбання і доставка продовольчих, промислових та господарських товарів, медикаментів, а саме з ринку - 2 рази на тиждень, з магазину - 5 разів на тиждень; підготовка продуктів для приготування їжі, миття овочів, фруктів, посуду - 8 разів на місяць; винесення сміття - 5 разів на тиждень; приготування їжі - 8 разів на місяць; косметичне прибирання житла - 3 рази на тиждень; вмивання, обтирання, обмивання (допомога) - 5 разів на тиждень; зміна постільної білизни (допомога) - 5 разів на тиждень; зміна постільної білизни (допомога) - 5 разів на тиждень; зміна/заміна підгузків, пелюшок - 5 разів на тиждень; миття голови (допомога) - 3 рази на місяць; допомога при пересуванні в побутових умовах по квартирі - 3 рази на місяць; виклик лікаря, працівників комунальних служб, транспортних служб - 2 рази на місяць; сприяння в отриманні консультації отримувачів соціальних послуг з питань отримання комунально-побутових, медичних, соціальних послуг, з питань представлення та захисту інтересів отримувачів соціальних послуг в державних і недержавних органах влади в установах, організаціях, підприємствах, громадських об`єднаннях - 1 раз на місяць. Згідно рахунку на оплату №113 від 06.08.2024, вартість надання соціальної послуги за договором №27 від 05.03.2024 склала 2138,35 грн (а.с.28,т.І), вартість надання соціальної послуги склала 2198,70 грн за рахунком №99 від 01.07.2024, вартість надання соціальної послуги склала 1169,05 грн за рахунком №120 від 02.09.2024, вартість надання соціальної послуги склала 978,68 грн за рахунком №127 від 02.09.2024, які були оплачені [PERSON] (а.с.202-208,т.І). При цьому, в матеріалах справи наявні рахунки на оплату договору №27 від 05.03.2024, за якими вартість надання соціальної послуги склала 2140,90 грн за рахунком №44 від 03.04.2024, вартість надання соціальної послуги склала 2669,28 грн за рахунком №57 від 01.05.2024, вартість надання соціальної послуги склала 2555,31 грн за рахунком №68 від 06.06.2024, які були сплачені [PERSON] (а.с.153-157,т.І). Крім того, в матеріалах справи містяться платіжні інструкції щодо оплати житлово-комунальних послуг, послуг інтернету та телебачення, з яких убачається, що оплату здійснено від імені позивача та [PERSON] , сусідки позивача. При цьому, як встановлено судом, надані стороною позивача платіжні інструкції за вересень 2023 року, жовтень 2023 року, листопад 2023 року (а саме 12.11.2023 та 16.11.2023), тобто за проміжок часу до укладення оспорюваного договору. Надання стороною позивача чеків на придбання товарів, ліків та продуктів харчування за період з травня 2024 року по липень 2024 року не підтверджує факту невиконання відповідачами своїх обов`язків за оспорюваним договором, при цьому з деяких чеків неможливо встановити їх дату та які саме товари придбавалися. Водночас, стороною відповідачів були надані чеки на придбання товарів, ліків та продуктів харчування для позивача за період з листопада 2023 по червень 2024 року, що не заперечувалось представником позивача в ході розгляду справи. Суд також зауважує, що в матеріалах справи містяться розписки позивача про отримання від відповідачів готівкових коштів у розмірі 7300 грн та 12500 грн, у зв`язку з чим надані стороною позивача платіжні інструкції за грудень 2023 року та січень 2024 року щодо оплати житлово-комунальних послуг, послуг інтернету та телебачення, а також чеки на придбання товарів, ліків та продуктів харчування носять суперечливий характер, оскільки факт здійснення оплати вказаних товарів та послуг саме за кошти позивача ним не доведений. Водночас, згідно наданих відповідачами платіжних інструкцій щодо оплати житлово-комунальних послуг за серпень-листопад 2024 року, відповідачами оплачувалися житлово-комунальні послуги по квартирі позивача навіть після відмови позивача від їхніх послуг. Згідно акту №1 від 01.08.2024 (а.с.113, т.І), складеного сусідами позивача [PERSON] та [PERSON] , при відвідуванні інваліда І групи [PERSON] за адресою [ADDRESS] , з кінця 2023 року по теперішній час опікуни в квартирі не були присутні, окрім працівника соціальної служби. При цьому, будь-які докази того, що відповідачі були опікунами позивача, в матеріалах справи відсутні. Згідно довідки КНП «Київський міський консультативно-діагностичний центр» від 02.08.2024 (а.с.114), [PERSON] перебуває на обліку у відділі «Мобільної паліативної допомоги» з 04.01.2024 по теперішній час. Згідно наданого стороною відповідача договору надання послуг №24305 від 18.09.2023 (а.с.144-152,т.І), укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній зобов`язався надати відповідачу послугу з пошуку, відбору та подання кваліфікованого спеціаліста (доглядальниці) по догляду за підопічним [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В межах укладеного договору було підібрано дві доглядальниці, згідно рахунку на оплату замовлення вартість його склала 700 грн, які були сплачені [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією від 04.03.2024. Також в матеріалах справи міститься переписка між позивачем та відповідачем [PERSON] у месенджері, з якої убачається, що відповідачами виконувалися всі вимоги позивача, яка будь-яких заперечень з приводу їх невиконання або неналежного виконання не заявляла. Додатково суд наголошує на тому, що позовна заява мотивована тим, що відповідачі, після укладення оспорюваного договору, жодних дій щодо його виконання не здійснювали, хоча в процесі розгляду справи, представник позивача не спростовував тих обставин, на які посилалися відповідачі як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог щодо виконання ними умов договору. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що раніше проживала у будинку, де мешкає позивач, тому знає її, з відповідачами свідок не знайома. Вказувала, що про наявність договору довічного утримання дізналася лише нещодавно, оскільки наразі часто відвідує позивача, близько 2-3 разів на тиждень, що собі готує, те й позивачу кладе, а ліки приносить ті, що замовляє позивач, назву повідомити не може, оскільки не пам`ятає. Знає зі слів позивача, що їй допомагає сусідка, бачила соціального працівника, а відповідачів у квартирі позивача ніколи не бачила. Свідок зазначила, що замки у квартирі позивача були замінені, оскільки один комплект ключів пропав, а так двері до квартири позивача завжди були відкриті до 21 години вечора. Як відомо свідку зі слів позивача, після нового року вона не їла два тижні, розказувала, що їй приносили прострочену їжу, обіцяли прийти і не приходили, а за комунальні послуги вона сплачує самостійно. На думку свідка, у квартирі позивача наразі багато хаосу, останнім часом з`явилась пральна машина, в кінці лютого-березня 2024 року з`явилася мікрохвильова піч. Суд критично ставиться до показів вказаного свідка оскільки, очевидно, що позивач мала доступ до засобів мобільного зв`язку та не могла не харчуватися близько двох тижнів, тому що це могло призвести до негативних наслідків, які на момент розгляду справи не настали. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні, показала, що є працівницею ЖЕК, знайома з позивачем. Зазначила, що буває по кілька разів на день у квартирі позивача, і нікого окрім сусідки та соціального працівника у неї не бачила, двері квартири відчинені, зачинений тільки тамбур на ніч, є стара мікрохвильова піч та пральна машина, але вони в занедбаному стані, сантехніку позивач міняла самостійно. Як вказував свідок, вона та сусідка за кошти позивача приносять їй продукти, позивач оплачує комунальні послуги через телефон. Зі слів свідка, вона особисто не знайома зі свідком [PERSON] , знає її наглядно та те, що вона відвідує позивача. [PERSON] , допитана в якості свідка суду показала, що вона є донькою відповідача [PERSON] , а другий відповідач [PERSON] є її двоюрідною сестрою. Як вказував свідок, позивач ще задовго до укладення договору довічного утримання телефонувала [PERSON] з приводу допомоги, і вони з червня-липня просто приходили допомогти, купували продукти, речі, прали, прибирали, ходив з них хтось кожного дня, була й доглядальниця, чиї послуги оплачувалися відповідачами, наразі лише оплачують комунальні послуги, оскільки позивач чинить перешкоди і навіть у месенджері не відповідає. Останній раз змогли попасти до квартири у липні 2024 року, також передавали речі та продукти через сусідку, яку зустрічали під час візитів. Зі слів свідка, вона вперше бачить свідка [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала , що вони з позивачем є сусідами, відповідач [PERSON] є рідною сестрою свідка, а [PERSON] є рідною донькою. Повідомила, що знає позивача з того часу, коли ще мати позивача була жива. Свідок вказувала, що вона по-сусідськи допомагала позивачу, а потім на її прохання почала доглядати, пів року ходила до неї разом з [PERSON] , оскільки є пенсіонером і сама не справлялась, потім підписали договір, фінансово підтримували, оплачували послуги доглядальниці, комунальні послуги, купували продукти та інші товари, придбали нову пральну машину та привезли свою мікрохвильову піч, за ремонт труби передали кошти, проте конкретної суми витрат назвати не може. Свідок зауважив, що позивач завжди просила у них різні суми готівкою, при цьому вони все їй купували що вона просила, навіть ікру та червону рибу, дешевого нічого не приносили. Зі слів позивача свідку відомо, що якісь сусіди колись приносили позивачу то прострочені продукти, то з тарганами. Пояснила, що позивач не просила щодо вивезення її на прогулянку. Після того як позивач попросила віддати їй ключі для заміни замка, доступу до квартири більше не було, позивач попросила більше не приходити. Як повідомила свідок, у позивача в квартирі вона нікого крім сусідки не бачила, свідків [PERSON] та [PERSON] не знає, вважає, що позивач сприятливо ставиться до сусіда, але позивач їй казала, що вона наразі сама. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За приписами ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я. Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Твердження сторони позивача про те, що відповідачами жодним чином не виконувалися умови договору довічного утримання, суперечать матеріалам справи та наявним у ній доказам, оскільки судом встановлено належне виконання відповідачами договору довічного утримання, а саме: надання грошового та матеріального забезпечення у вигляді оплати комунальних послуг та інших платежів, догляду та матеріального забезпечення. Зазначені обставини стороною позивача не спростовані. Небажання позивача продовжувати дію договору довічного утримання з відповідачами не є підставою для його розірвання. Додатково суд звертає увагу на те, що умови договору довічного утримання в частині забезпечення позивача, були визначені сторонами на власний розсуд, дані умови не є конкретизованими та носять загальний характер, тому надані стороною відповідачів докази спростовують твердження сторони позивача про невиконання умов зазначеного договору в повному обсязі, з точки з тору суду, є хибними. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed