Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Адвокат Фадєєв Олександр Павлович, в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з держави-агресора російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації 50\~000\~000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією російської федерації проти України, що на дату звернення до суду з позовом складає в еквіваленті 1\~195\~028,68 доларів США або 1\~149\~161,11 євро, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 січня 2025 року згідно з екзекватури № 287 Міністерства закордонних справ України [PERSON] на підставі консульського патенту від 29 вересня 2014 року та відповідно до ст.12 Віденської конвенції про консульські зносини від 24 квітня 1963 року визнаний Почесним консулом Республіки Албанія у місті Харкові. Відповідно до посвідчення Міністерства Закордонних Справ України № 202/23-148/2-660/1 від 06.03.2015 року Почесне консульство Республіки Албанія у місті Харків є консульською установою та акредитоване у Міністерстві Закордонних Справ України та знаходиться з часу його створення за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд. 1 у приміщенні першого поверху багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 163 кв.м та перебувало в оренді на підставі договору оренди нежитлового приміщення №12/8 від 01.07.2019 року, укладеного між Почесним консульством Республіки Албанія у місті Харкові та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «ХАЗАР» ЛТД, яке є власником зазначених нежитлових приміщень, де знаходиться робоче місце [PERSON] , який брав участь у робочих та урядових візитів представників уряду Албанії в Україну та брав участь в організації візитів українських урядовців та Республіки Албанія, укладав угоди, щороку організовував відвідування українських школярів до Албанії, організовував та підтримував співпрацю в освітній сфері, був внесений до рейтингу іноземних дипломатів в Україні Інститутом світової політики, тощо. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року та введення воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу, 06 березня 2022 року приблизно о 23 годин 15 хвилин військові формування російської федерації здійснили авіаційний удар по місцю розташування консула [PERSON] , внаслідок чого приміщення Почесного консульства республіки Албанія у м. Харкові було повністю зруйновано. За цим фактом 08 березня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22022220000003342 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, потерпілим визнано [PERSON] на підставі постанови слідчого СУ ГУНП в Харківській області від 10 березня 2022 року, та встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями збройних сил російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по будівлі Почесного консульства Республіки Албанія у [ADDRESS] . В рамках вищевказаного досудового розслідування проведено судову оціночну-будівельну та вибухову експертизу судовими експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», за результатами якої складено висновок №30377/30378 від 19 листопада 2024 року, який підтвердив, що причиною пошкоджень і руйнувань вищевказаної будівлі є авіаційний удар та артилерійській обстріли, які сталися під час бойових дій, основні пошкодження та руйнування будівлі були завдані внаслідок прямого влучання осколково-фугасної авіаційної бомби калібру 250 кг. Після знищення вищевказаної нежитлового приміщення [PERSON] був змушений здійснювати свою діяльність за адресою свого фактичного проживання: [ADDRESS] , власником якого є позивач. Проте, 11 березня 2022 року вищевказане житло було зруйновано внаслідок бойових дій, про що 26 березня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 2202222000000334 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України. 22 червня 2022 року комісією, що утворена відповідно до розпорядження селищного голови Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області № 02-03/35 від 30.05.2022 року, складено акт № 115 обстеження будівель та споруд пошкоджених під час проведення бойових дій на території Харківської області, спричиненої збройною агресією російської федерації. За результатами обстеження вищевказаного житлового будинку комісією встановлено, що у житловому будинку наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчать про необхідність виконання робіт щодо часткового демонтажу частин об`єкта або його окремих конструкцій, підсилення об`єкта або його окремих несучих та огороджувальних конструкцій, рекомендовано виконання робіт з капітального ремонту. Відомості про пошкодження майна внесено до Державного реєстру майна пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених агресією російської федерації, що підтверджується відповідним витягом від 19 березня 2024 року. [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у його значних триваючих душевних стражданнях, що викликані позбавленням звичного ритму життя та безпосередньо з моменту повномасштабного вторгнення 24 лютого 2022 року, ставлять під загрозу його діяльності як Почесного консула Республіки Албанія у м. Харків, що своєю чергою вплинуло на стан його здоров`я через постійне знаходження організму у стресовому стані. При цьому, внаслідок агресії російської федерації було знищено усю дипломатичну документацію, що спричинило тяжкі наслідки для дипломатичної діяльності Почесного консула, який був змушений пристосовуватися до нових життєвих умов в обстановці постійної небезпеки, що зберігається у м. Харкові з самого початку повномасштабного вторгнення російської федерації та здійснювати свої повноваження з ризиком для свого життя. При цьому, особливі моральні страждання були завдані висловлюванням офіційного представника міністерства закордонних справ російської федерації [PERSON] , яка повністю зухвало заперечила причетність країни-агресора російської федерації до знищення 06 березня 2022 року приміщення Почесного консульства Республіки Албанія у м. Харків. Таким чином, наявний факт порушення основоположних прав людини в Україні з боку країни-агресора російської федерації, через що, Почесному консулу Республіки Албанія у м. Харків [PERSON] , завданий душевний невгамовний біль, безперервні страждання через війну, руйнування і пошкодження його майна та неможливість нормального здійснення ним його основної діяльності, завдану моральну шкоду позивач оцінює у 50\~000\~000 гривень, що вважає справедливою компенсацією за протиправні, умисні, винні дії відповідача. Представник третьої особи надав письмові пояснення, з яких вбачається, що внаслідок авіаційного удару збройних сил російської федерації 06 березня 2022 року приблизно о 23 годині 15 хвилин зруйновано Почесне консульство Республіки Албанія, яке розташовано за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд.1, у зв`язку з чим внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 22022220000003342 від 08.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, та встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями збройних сил російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по будівлі вищевказаного Почесного консульства Республіки Албанія, проведено судову оціночну-будівельну та вибухову експертизу судовими експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса», за результатами якої складено висновок №30377/30378 від 19.11.2024 року, з якого вбачається, що причиною пошкоджень і руйнувань вищевказаної будівлі є авіаційний удар та артилерійській обстріли, які сталися під час бойових дій, основні пошкодження та руйнування будівлі були завдані внаслідок прямого влучання осколково-фугасної авіаційної бомби калібру 250 кг. [PERSON] був змушений здійснювати свою діяльність за адресою свого фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] , за якою, будинок зазнав значних пошкоджень внаслідок артилерійського обстрілу снарядами невстановленого калібру військовослужбовцями збройних сил російської федерації 11.03.2022 року. Таким чином, [PERSON] змушений був пристосовуватися до нових життєвих умов в обстановці постійної небезпеки з самого початку повномасштабного вторгнення країни-агресора російської федерації та здійснювати свої повноваження Почесного консула з ризиком для свого життя. Позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути у його відсутність. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України\~про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Харкова від 19.05.2025 року, проведено заочний розгляд даної справи\~згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, не заперечував проти позовних вимог та просив справу розглянути у його відсутність. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~встановивши факти\~та відповідні\~їм правовідносини,\~оцінивши кожний\~доказ окремо\~та у\~їх сукупності\~та взаємозв`язку,\~вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню\~частково, з наступних підстав. Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ч 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є Почесним консулом Республіки Албанія у м. Харків, що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 10 грудня 1997 року, посвідченням Почесного консула Республіки Албанія у м. Харків серії НС-0021 від 22.08.2022 року, листом Міністерства закордонних справ України № 287 від 14.01.2015 року. Посвідченням директора Протокольного Департаменту Міністерства закордонних справ України за вихідним номером 202/23-148/2-660/1 від 06.03.2015 року, Протокольний Департамент Міністерства закордонних справ України підтвердив, що Почесне Консульство Республіки Албанія у місті Харків є консульською установою та акредитоване у Міністерстві закордонних справ України. Як вбачається з договору оренди нежитлових приміщень № 12/18 від 01.07.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «ХАЗАР» ЛТД, як орендодавцем, та Почесним консульством Республіки Албанія у м. Харків, як орендарем, орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення загальною площею 163 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , строком до 01.05.2022 року, з можливістю продовження договору на наступний календарний рік на тих самих умовах у випадку якщо жодна із сторін за 30 календарних днів письмово не заявить намір розірвання договору. Факт прийняття орендованого об`єкту підтверджується актом приймання-передачі орендованого об`єкта від 01 липня 2019 року. 08 березня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22022220000003342 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, потерпілим визнано [PERSON] - на підставі постанови слідчого СУ ГУНП в Харківській області від 10 березня 2022 року, встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями збройних сил російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по будівлі Почесного консульства Республіки Албанія у [ADDRESS] , яка була пошкоджена. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової оціночної -будівельної та вибухотехнічної експертизи № 30377/30378 від 19.11.2024 року, розмір матеріальної шкоди (ремонтно-будівельних робіт) заподіяної в результаті обстрілу м. Харкова, що стався 06.03.2022 року, внаслідок якого зруйновано (пошкоджено) приміщення, які належать ТОВ фірмі «ХАЗАР» ЛТД та знаходяться в будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 52\~162\~571 грн. 26 березня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22022220000000334 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 438 КК України, потерпілим визнано [PERSON] - на підставі постанови старшого слідчого 2 СВ Управління СБУ в Харківській області від 18 грудня 2024 року, встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями збройних сил російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із невстановленого виду озброєння та снарядами невстановленого калібру по будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві власності та який був пошкоджений. Відповідно до акту обстеження будівель та споруд пошкоджених під час проведення бойових дій на території Харківської області, спричиненої збройною агресією російської федерації № 115 від 22.06.2022 року щодо житлового будинку, який належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , комісією зроблено висновок про те, що у житловому будинку наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій, ступінь та характер яких свідчать про необхідність виконання робіт щодо часткового демонтажу частин об`єкта або його окремих конструкцій, підсилення об`єкта або його окремих несучих та огороджувальних конструкцій, рекомендовано виконання робіт з капітального ремонту. Літнє приміщення, господарський блок, теплиця наявні незначні пошкодження, рекомендовано виконання робіт з відновлення шляхом поточного ремонту. Відомості про пошкодження майна за адресою: [ADDRESS] , внесено до Державного реєстру майна пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених агресією російської федерації від 19 березня 2024 року. З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії. Згідно із заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено\~постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VIII, збройна агресія російської федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії). Друга фаза збройної агресії російської федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення так званих «Донецької народної республіки» (07 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року). Третя фаза збройної агресії російської федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил російської федерації. 24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії російської федерації проти України, повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, Харківська міська територіальна громада, в тому числі і м. Харків, з 24 лютого 2022 року по 15 вересня 2022 року було включено до територій активних бойових дій, а з 15 вересня 2022 року відноситься до території можливих бойових дій. 02 березня 2022 року збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей. 27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни. 14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої постановою Верховної Ради України № 2188-ІХ). \~ Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН. Звернення позивача до українського суду слід вважати єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права. Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 428/11673/19 (провадження № 61-8291св21), від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц (провадження № 61-15925св21) від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22), від 12 жовтня 2022 року справі № 463/14366/21 (провадження № 61-3713св22). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. До зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень\~статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (стаття 48 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Відповідно до частини другої\~статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої\~статті 11 ЦК України). Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 9 частини другої\~статті 16 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої\~статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя\~статті 23 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга\~статті 23 ЦК України). Тлумачення\~статті 23 ЦК України\~свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша\~статті 1167 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом). Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)). За загальним правилом шкода, завдана фізичним та юридичним особам внаслідок військової агресії російської федерації та тимчасової окупації суверенної території України відшкодовується російською федерацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі 635/6172/17). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, розв`язання і ведення агресивної війни, будівля за адресою: [ADDRESS] , в якій працював позивач та його будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому він мешкав, пошкоджено, у зв`язку з чим, він зазнав моральних переживань, душевних страждань, які виразилися у втраті душевного спокою, постійному відчутті невпевненості і незахищеності, побоюванні за безпеку, порушенні нормальних життєвих зв`язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації його життя й безпеки. Враховуючи встановлені у цій справі обставини, зокрема, триваючий характер порушень прав та законних інтересів позивача, характер вимушених змін у його житті, глибину фізичних та душевних страждань внаслідок пошкодження квартири, в якій він зареєстрований, порушення нормальних життєвих зв`язків внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, які вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад співмірності, розумності та справедливості колегія суддів вважає, що необхідною й достатньою сатисфакцією для позивача є визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає компенсації за рахунок російської федерації, у сумі 1 000\~000 гривень. Підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди у більшому розмірі, суд не вбачає. Судом досліджено обставини справи та наявні у справі докази, з`ясовано належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору. При цьому, суд зазначає, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (стаття 524 ЦК України). Тлумачення частини другої\~статті 524 ЦК України\~свідчить, що учасники цивільного обороту можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті в договорі. Підстав для допустимості визначення відшкодування (компенсації) шкоди в іноземній валюті, окрім випадків якщо зокрема, її викрадено, чинний\~ЦК не містить. Саме такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20 червня 2024 року у справі № 216/5657/22 (провадження № 61-8556св23). За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі . На підставі викладеного,

Outcome: partial