Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , якому до дня смерті належав житловий будинок за вказаною адресою. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, яка спадщину прийняла. Через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому звернулася до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивачки участі, позов підтримує. Від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та визнанням відповідачем позову, суд згідно із ч.2 ст.247, ч.3 ст.200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). [PERSON] заповів усе своє майно [PERSON] (а.с.9 на звороті). До дня смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , також у його користуванні перебувала земельна на якій розташоване дане домоволодіння. Разом із ним були зареєстровані: позивачка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.9, 11). Даними Новоушицької селищної ради встановлено, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] належало на день смерті [PERSON] (а.с.11). Загальна вартість нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , становить 135470,00 гривень (а.с.12). Інформація про реєстрацію права власності на зазначене вище нерухоме майно за [PERSON] відсутня (а.с.11 на звороті). Даними довідки Новоушицької селищної ради №146 від 14 березня 2025 року встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину та фактично вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.10). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується постановою нотаріуса від 19 березня 2025 року (а.с.10 на звороті). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки із даним позовом до суду. Із матеріалів спадкової справи №214/1995 видно, що позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на компенсаційні виплати після смерті [PERSON] (а.с.40-45). Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася 16 квітня 1995 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР 1963 р. спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. У відповідності до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року\~кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно із ч.1, 2 ст.549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, яке належало [PERSON] . Зібрані по справі докази вказують, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР, прийняла спадщину. До складу спадщини після смерті [PERSON] , серед іншого, входить житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] . Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивачки на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивачки, як спадкоємиці, шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями.

Outcome: approved