Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку загальною площею 0.15 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в селі Хворостів Володимирського району Волинської області. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] відповідно до рішення Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району № 10/1 від 15.10.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування». На даний час виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, проте, приватним нотаріусом Володимирського нотаріального округу Волинської області Велимчаницею А.І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду із зазначеним позовом. Зважаючи на викладене позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" на земельну ділянку загальною площею 0.15 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в селі Хворостів, Володимирського району, Волинської області,яка належала [PERSON] , відповідно до рішення Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району № 10/1 від 15.10.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування». Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання також не з`явився, подавши суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цьогоКодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач визнв позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з архівного витягу з рішення сесії Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району від 15 жовтня 1997 року №10/1 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування», [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку розміром 0.25 га для обслуговування житлового будинку та 0.15 га для особистого підсобного господарства. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.12.2007 року, [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.02.2003 року, [INFO] народився позивач [PERSON] . Його батьками зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.11.1996 року вбачається, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Довідкою Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 472 від 17.11.2021 року підтверджується, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею проживав та був зареєстрований її онук [PERSON] . У фактичне володіння спадковим майном з дня смерті [PERSON] вступив її онук [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався. Інформація про інших спадкоємців відсутня. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. від 05.08.2023 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за заявою [PERSON] заведено спадкову справу номер у реєстрі 71047066. Однак, позивачу було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії та роз`яснено, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів, вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень ст. 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~346\~ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 81\~ч.1\~п.\~«г» Земельного\~Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено ст. 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України. Відповідно до ст.\~1225\~ч.1\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно положень ст.\~125\~Земельного Кодексу\~України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7\~про те, що відповідно до\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Статтею 126\~Земельного Кодексу\~України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивач [PERSON] є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлої баби [PERSON] , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останнього, тож вимоги про визнання за ним у порядку спадкування за законом після смерті баби права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved