Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

20.03.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому просила стягнути змінити розмір аліментів, збільшивши їх, та щомісячно стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що з 25.07.2008 по 28.03.2013 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від вказаного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28.03.2013 по справі 3\~621/156/13-ц. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року по справі № 621/1859/14-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 800 грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 03.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття. 27.04.2018 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ", актовий запис № 37 На даний час визначений рішенням суду розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, збільшилися витрати на придбання продуктів харчування, одягу та інших необхідних речей. Крім того, наразі відповідач отримує щомісячний регулярний дохід у вигляді заробітної плати, розмір якого за 2024 рік склав 1\~095 084 грн 22 к. Інших утриманців відповідач немає, інвалідом не являється, а тому має змогу надавати на утримання спільного сина грошові кошти у більшому розмірі, а ніж встановленому рішенням суду від 02.10.2014. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на той факт, що змінився матеріальний стан платника аліментів, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25 березня 2025 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 23.04.2025. 23.04.2025 судові засідання відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача до 19.05.2025. 19.05.2025 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] до канцелярії суду надала заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився,\~про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином,\~рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом, крім того відповідач повідомлялася шляхом публікації оголошення про виклик в суд на офіційному сайті Судової влади України.\~Причини неявки суду [PERSON] не повідомив, відзиву на позов не надавав, будь яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив;\~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2008 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 березня 2013 року по справі № 621/156/13-ц, яке набрало законної сили 27.04.2013. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] - копія Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 143 (а.с. 17). За рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року у справі № 621/1859/14-ц з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 800 (вісімсот) грн., що підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 03.07.2014 року і до досягнення ним повноліття (а.с. 42-43). На підставі рішення суду від 02.10.2014 по справі 621/1859/14 Зміївським районним судом Харківської області видано виконавчий лист, а начальником ДВС Піщанського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 48980757 щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини [PERSON] , 2008 року народження (а.с. 18-19, 22-24). Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2018, 27 квітня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено з " [PERSON] " на " [PERSON] ", актовий запис № 37 (а.с. 20). Згідно із копією Довідки про реєстрацію місця проживання № 07-16/597 від 28.08.2018, копією Витягу з Реєстру територіальної громади, номер витягу: 2022/001988679, дата формування: 12.12.2022, [PERSON] та її син [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 12). Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень частин 2, 3 статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі системного аналізу зазначених вище норм слід зазначити, що чинним законодавством (статті 182, 183 Сімейного кодексу України) підвищений мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також передбачено стягування аліментів у розмірі частки від заробітку платника аліментів, якщо стягувач не просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, стаття 192 Сімейного кодексу України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши спосіб стягнення аліментів - у частці від доходу батька. Позивачем надано докази того, що наявні законні підстави для зміни способу стягнення аліментів аліментів з метою забезпечення їх гарантованого мінімального розміру. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Враховуючи, що [PERSON] , обгрунтувала необхідність у збільшенні розміру аліментів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. У новому розмірі аліменти мають стягуватися починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а при зверненні до суду з позовом позивачка в силу пункту 3 частини 1\~статті 5 Закону України "Про судовий збір"\~була звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в дохід держави відповідно до\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~належить стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved