Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 26 листопада 2024 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - Сьома київська державна нотаріальна контора (далі - держнотконтора), про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позовну заяву [PERSON] мотивував тим, що він та відповідач є рідними братом та сестрою. За життя їх батьки: [PERSON] та [PERSON] набули у власність таке нерухоме майно: по 1/3 частки квартири [ADDRESS] , кожен; земельну ділянку, площею 0,28 га, розташовану на [ADDRESS] . Указує, що батько [PERSON] , який помер [INFO] , за життя склав заповів, яким заповів свою частку в квартирі на користь відповідача. Однак на інше нерухоме майно заповіт не складав. Після смерті батька із заявами про прийняття спадщини до держнотконтори звернулися: він та мати як спадкоємці першої черги за законом, сестра як спадкоємець за заповітом. Держнотконтара видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/3 частини з 71/100 частини, що становить 71/300 частки квартири [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку спадкоємці (позивач та його мати) не змогли, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на майно. Мати [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт на все належне їй майно на його ім`я. Позивач указує, що після смерті матері звернувся до держнотконтори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець за заповітом. До спадкового майна увійшло нерухоме майно: 1/3 частини з 71/100 частини, що становить 71/300 частки квартири [ADDRESS] , 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,28 га, розташованої на [ADDRESS] . Оскільки у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів, державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом. [PERSON] просив суд: - визнати за ним право власності на 1/3 частини з 71/100 частини, що становить 71/300 частки квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] ; - визнати за ним право власності на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,28 га, розташованої на [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яку остання успадкувала шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, однак не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом; - визнати за ним право власності на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,28 га, розташованої на [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив суду, що дійсно його сестра є інвалідом ІІІ групи, однак вона не довела, що є непрацездатною та має обов`язкову частку у спадщині. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Представник відповідача пояснила, що відповідач є непрацездатною особою, у листопаді 2010 року їй встановлено групу інвалідності тому у неї наявне право на спадкування обов`язкової частки майна, незалежно від заповіту. Обов`язкова частка [PERSON] у спадковому майні після смерті матері становить 71/1200 частки квартири та 5/12 частки земельної ділянки. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи ? 16 грудня 2024 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, задоволено клопотання та витребувано спадкові справи (том 1, а.с.48-50); ? 13 лютого 2025 року надійшли копії спадкових справ щодо майна померлого [PERSON] та померлої [PERSON] (том 1, а.с. 70-123); ? 12 березня 2025 року прокольною ухвалою головуючого судді закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті(т. 1, а.с.142-144). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, вислухавши сторони, представника відповідача, вивчивши подані сторонами та витребувані судом докази, у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом установлено, що батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] (а. 14). [PERSON] померла [INFO] (а.с.15). Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 листопада 1995 року АТ «Київський м`ясокомбінат», 71/100 частка квартири [ADDRESS] , належить на праві часткової власності: [PERSON] 1/3 частки, [PERSON] 1/3 частки, [PERSON] 1/3 частки (а.с.16-17). Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю, виданого 28 квітня 1999 року, земельна ділянка площею 0,28 га, розташована на [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, для підсобного господарства, передана у приватну власність [PERSON] (а.с.18). Зі спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.70-106) встановлено: - 17 серпня 2000 року державним нотаріусом посвідчено заповіт, яким [PERSON] заповів [PERSON] належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] ; - батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] ; - [PERSON] та [PERSON] 28 червня 1963 року уклади шлюб; - 17 жовтня 2006 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] ; - [INFO] [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] ; - [INFO] [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] ; - 19 жовтня 2006 року зареєстровано спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] ; - 19 вересня 2007 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, а саме 71/300 частини квартири [ADDRESS] ; - у червні 2024 року [PERSON] державним нотаріусом роз`яснено, що померлий залишив заповіт на квартиру не на його користь, а на земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок, незавершений будівництвом, йому необхідно надати правовстановлюючі документи; - у липні 2024 року державний нотаріус винесла постанову, якою відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,28 га, розташовану на [ADDRESS] , з тих підстав, що державному нотаріусу не надано документ, який підтверджує право власності померлого на вказану земельну ділянку. Зі спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.107-128) встановлено: - 02 квітня 2019 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] все її майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося; - 01 серпня 2020 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ; - 01 серпня 2020 року у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] ; - [PERSON] , згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 24 лютого 2020 року (повторно), встановлена ІІІ група інвалідності загального захворювання; - 20 лютого 2024 року державний нотаріус роз`яснила [PERSON] , що оскільки оригінал правовстановлюючого документу на частку в квартирі знаходиться у [PERSON] , яка його не надає, то між спадкоємцями існує спір про право, який слід вирішити в суді. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19, від 08 грудня 2021 року у справі №552/3281/20. Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Суд установив, що на час смерті спадкодавця [PERSON] , її донька [PERSON] була непрацездатною особою (особа з інвалідністю ІІІ групи), тому дійшов висновку, що [PERSON] входила до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , згідно з частиною першою статті 1241 ЦК України. Встановлено, що частка матері на квартиру становить 71/300. 71/600 / 2 = 71/1200 - обов`язкова частка [PERSON] на квартиру після смерті матері [PERSON] . Таким чином, частка [PERSON] на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] складає 213/1200. Після смерті [PERSON] його земельну ділянку успадковують: [PERSON] , [PERSON] ,. [PERSON] у рівних частках, тобто по 1/3 частини кожен. Після смерті [PERSON] діти успадковують 1/3 частини земельної ділянки, із яких: [PERSON] має обов`язкову частку у майні, яка складає 1/12 частки, [PERSON] спадкує за заповітом і його частка становить1/4 від частки матері. Після смерті обох батьків частка [PERSON] на земельну ділянку становить 7/12 частки. Після смерті обох батьків частка [PERSON] на земельну ділянку становить 5/12. Таким чином, [PERSON] , як непрацездатна донька спадкодавця, успадкувала обов`язкову частку у спадковому майні після смерті матері, що узгоджується з положеннями частин третьої і п`ятої статті 1268 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Зважаючи на те, що позивач [PERSON] у строк, встановлений законом звернувся до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , та після померлого [INFO] [PERSON] , однак йому відмовлено лише з підстав відсутності правовстановлюючих документів, за ним слід визнати право власності на 7/12 частини земельної ділянки, розташованої у Київській області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері та у порядку спадкування за законом після смерті батька, та право власності на 213/1200 частини квартири, розташованої у м. Києві у порядку спадкування за заповітом після смерті матері. При цьому суд спростовує доводи позивача про те, що сестра не довела, що є непрацездатною особою, що дає їй право на обов`язкову частку у спадковому майні, оскільки такий статус [PERSON] підтверджено довідкою МСЕК про встановлення групи інвалідності. [PERSON] має статус непрацездатного громадянина відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», додаткових підтверджень ця обставина не потребує. Отже, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial