Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 59604,64 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] 30.09.2020 р. на підставі кредитного договору № 2001697388701 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000 грн., який пізніше було збільшено до 29504 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10.01.2025 складає 59604,64 грн., з яких: 29503,17 грн. заборгованість за кредитом; 30101,47 грн. заборгованість процентами. Позивач направив письмову вимогу відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою суду від 26.03.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку за місцем його реєстрації. Будь-яких заяв від нього до суду не надходило. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів, постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що 30.09.2020 р. [PERSON] звернувся до АТ «Перший український міжнародний банк» із заявою № 2001697388701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого, Банком видано кредит у сумі 5000,00 грн. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що підписанням даної заяви [PERSON] підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах. При укладенні кредитного договору відповідач також був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, що підтверджується підписом останнього про ознайомлення. Як вбачається зі змісту паспорта споживчого кредиту, в ньому зазначені сума кредиту 5000,00 грн., строк кредитування 12 місяців з можливістю продовження вказаного строку, річна процентна ставка 47,88. Кредит повертається щомісячно не пізніше настання платіжної дати, протягом встановленого строку кредитування за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного Розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно, і залежить від суми заборгованості за кредитом на кінець звітного Розрахункового періоду (включає суму нарахованих процентів за користування кредитом, суми інших обов`язкових платежів). Підписанням паспорта споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за договором № 2001697388701 від 30.09.2020 р. [PERSON] поступово було збільшено кредитний ліміт до 29504,00 грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.01.2025 р. заборгованість відповідача перед банком за укладеним договором складає 59604,64 грн., з яких: 29503,17 грн. заборгованість за кредитом; 30101,47 грн. заборгованість процентами. З виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я відповідача, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково виконував зобов`язання щодо їх повернення. З метою досудового врегулювання спору позивач на адресу відповідача направив письмову вимогу (повідомлення) № вих.КНО-44.2.2/18 від 13.01.2025 року з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором № 2001697388701 у загальному розмірі 59604,64 грн. не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів). Оскільки досудові вимоги банку про погашення кредитної заборгованості позичальником добровільно задоволені не були, банк звернувся з цим позовом до суду для стягнення наявної кредитної заборгованості. В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд встановив, що АТ «Перший Український Міжнародний Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором від 30.09.2020 р. виконав та надав відповідачу кредитні кошти. Як слідує з розрахунків заборгованості, наданих АТ «ПУМБ», відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати процентів передбачених кредитним договором, належним чином не виконав, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість у розмірі 59604,64 грн. Суд встановив, що при підписанні договору споживчого кредиту сторони досягли згоди з істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних договорів та в подальшому виконував їх умови, а банк надав позичальнику інформацію про умови кредитування, відсоткову ставку, валютні ризики та форми забезпечення кредиту. За таких обставин суд дійшов висновку, що кредитний договір № 2001697388701 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством, та матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги АТ «ПУМБ» по стягненню заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги позивача АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. У статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що у заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який підписаний відповідачем 30.09.2020 року, сторони погодили конкретні умови кредитування, сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісію. Отже відповідач був ознайомлений з вказаними умовами кредитування під підпис. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до ст. 617 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за кредитним договором заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2001697388701 у загальному розмірі 59604,64 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved