Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 38 254,55грн., з яких 11 400 грн. - тіло кредиту, 26 854,55 грн. - проценти за користування кредитом, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року є новим кредитором за електронним Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75987752 від 29.07.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за яким у нього виникла заборгованість. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.03.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням. 14.04.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що договір позики було укладено 29.07.2021 року, оскільки позов подано лише 17.02.2025 року, строк позовної давності сплив. Жодних дій які б підтверджували визнання боргу, не здійснювалось. В матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують правомірне набуття ТОВ «Фінансова компанія «Фінпром Маркет» статусу нового кредитора. Заявлена сума 38\~000,00 грн. з яких понад 26\~000,00 грн. відсотки, суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, у справі № 127/33059/23 за тієї ж особи [PERSON] , Вінницький міський суд Вінницької області ухвалив рішення про відмову у позові на аналогічних підставах, що підтверджує сталість судової практики. Просив суд, відмовити у задоволенні позовних вимог. 17.04.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що у постанові ВС від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок , що тлумачення ст. 516, ч.2 ст. 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Доказів про визнання договору факторингу недійсним та/або виконання своїх зобов`язань перед первісним / попереднім кредитором не надано та матеріали справи не містять. Твердження стосовно того, що відповідач брав на себе зобов`язання сплатити основне зобов`язання та відсотки в розмірі 0,70 % за користування ним, спростовується матеріалами справи,оскільки в пункті 2 договору позики зазначено, що сума позики у 11\~400 грн. надається строком на 30 днів під процентну ставку (базова) в день 1,99% (фіксована). Додатково в зазначеному пункті наведений орієнтований/ попередній графік погашення заборгованості, згідно якого протягом 30 днів застосовується знижена процентна ставка/ день 0,70 %. За понадстрокове користування позикою (її частино) за день встановлена процентна ставка 2,70 %. Враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного ст.. 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п.12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану, загальний строк позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивачем заявлено позовні вимоги у лютому 2025 року про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, а останній платіж за договором позики здійснено 29.08.2021 року. Таким чином, строк позовної давності не пропущений, а відтак відсутні підстави для звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності. 17.04.2025 року на адресу суду, надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказано, що відповідач не заперечує факт надходження суми 11\~400, 00 грн. 29.07.2021 року, однак вважає заявлену до стягнення суму у понад 38\~000 грн. неспівмірною і такою, що порушує принцип добросовісності, розумності, справедливості. Просив суд, врахувати заперечення та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 17.04.2025 року на адресу суду надійшла відповідь від АТ «Універсалбанк». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому з огляду на зазначені вище обставини суд звертає увагу на такі висновки Верховного Суду. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 29.07.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», яке є фінансовою установою, та [PERSON] було укладено електронний Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75987752 (далі - Договір), який був підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором. Згідно з п. 2 Договору сума позики складає 11\~400,00 грн., строк позики - 30 днів (дата надання позики - 29.07.2021 року, тип процентної ставки - фіксована; базова процентна ставка - 1,99% на день; знижена процентна ставка 0,70 % на день; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) - 2,7% на день. Згідно з п. 1. Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується банківською випискою та довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 29.07.2021 року №КД-000008951/ТНПП. Крім того, з листа АТ «Універсал банк» від 17.04.2025 вбачається, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) здійснено зарахування 29.07.2021 коштів в сумі 11 400,00 грн. на банківську платіжну картку № [NUMBER] . 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики №75987752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29.07.2021, що підтверджується Договором факторингу №2112 від 21.12.2021 разом з додатками та витягом з Реєстру прав вимог від 21.12.2021 (а.с. 30-34). 31.03.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за Договором позики №75987752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29.07.2021, що підтверджується Договором факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 разом з додатками та витягом з Реєстру прав вимог від 31.03.2023 (а.с. 41-45). Згідно розрахунку, заборгованість відповідача за Договором позики №75987752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29.07.2021 за період з 29.07.2021 по 24.02.2025 становить 38 254,55 грн., з яких:11 400,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 854,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. При цьому заборгованість починаючи з 29.07.2021 не змінювалась(а.с. 5-7). Щодо розміру заборгованості по сплаті процентів, суд зазначає наступне. Сторони погодили строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) - 0,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,7%, орієнтована реальна річна процентна ставка 906,08%, орієнтовна загальна вартість позики 13\~782, 03 грн. (а.с. 16). Згідно із п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак умовами, які передбачені у Правилах, нарахування процентної ставки поза межами строку договору обмежено 90 календарними днями у разі невнесення чергового ануїтетного платежу. Відповідно до підпункту 9.7 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання Договору позики, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за Договором позики, такі особливі умови виконання Договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики Проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в Договорі позики, та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов Програми лояльності. Згідно з п. 5.2 Договір позики №75987752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29.07.2021, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до п. 10, 12, 13, 15 Договору позики №75987752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29.07.2021 позичальник має право достроково виконати Договір, шляхом повернення Позики, сплати Процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, що встановлена п. 2 Договору. Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України. Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства. Позичальник несе повну відповідальність перед Позикодавцем за повернення Позики, сплату Процентів та належне виконання зобов`язань за цим Договором усім своїм майном. Отже, укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів. Відповідач свої зобов`язання за договором повністю не виконав, прострочив повернення тіла кредиту та процентів. Згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] за Договором позики №75987752 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 29.07.2021 нарахована за період з 29.07.2021 по 24.02.2025 становить 38 254,55 грн., з яких:11 400,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26 854,55 грн. - сума заборгованості за відсотками. При цьому заборгованість починаючи з 29.07.2021 не змінювалась(а.с. 5-7). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 р. у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ст. 1050 ЦК України. Відтак, позивач здійснив нарахування відсотків правомірно. Згідно з ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем доведено, що на підставі договорів факторингу до нього перейшло право вимоги за борговими зобов`язаннями відповідача, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. При зверненні до суду, позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» було зазначено у позовній заяві про наявність судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3500,00 грн. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №01-11/2024 від 01.11.2024. Сторони в п.п. 4.1. Договору визначили, що Клієнт сплачує на користь Адвоката винагороду, зокрема, у розмірі 3500,00 грн. за вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви (500,00 грн.) та підготовку/складання позовної заяви до Боржника за договором позики у малозначній справі (3000,00 грн.), що разом складає 3500,00 грн. Враховуючи висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, а також, що справа є незначної складності, в такій категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, відповідач не надав своїх заперечень стосовно співмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3500 грн.

Outcome: approved