Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Позивач посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який зареєстрований 27 березня 2018 року Чернівецьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Під час шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі заробітку [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони проживають окремо, відповідач дитиною не цікавиться та не приймає участі у її вихованні, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. У зв`язку із чим позивач звернувся до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було надано висновок органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] без зазначення позиції з окресленого питання. Також позивач вказує, що станом на 22.04.2024 року у відповідача є заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 104 280 грн. 13 коп., а станом на день подання позову заборгованість є ще більшою. Разом із тим, відповідач був декілька разів засудженим у вчиненні кримінальних правопорушень із призначенням йому покарання у виді позбавленням волі. Враховуючи наведені обставини, нехтуванням своїми обов`язками та фактичне ухилення від виховання дитини відповідачем, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, позивач просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 14.03.2025 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чернівецького районного суду міста Чернівців від 12.05.2025 року закрито підготовче провадження по справі. До початку судового засідання представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини відсутності суд не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який зареєстрований 27 березня 2018 року Чернівецьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис № 374. Під час шлюбу у сторіннародився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 серпня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі заробітку [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП [NUMBER] станом на 22.04.2024 р. [PERSON] має сукупний розмір заборгованості аліментів у розмірі 104 280 грн. 13 коп. Згідно висновку від 26.09.2023 за результатами психологічної діагностики [PERSON] найбільш психологічно значимим членом сім`ї вважає маму, зокрема у складних ситуаціях схильний опиратися на підтримку та допомогу матері, потребує у чоловічій підтримці, як приклад для наслідування. 10.09.2024 р. органом опіки та піклування зроблено висновок № 618/18 щодо позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] без зазначення позиції з окресленого питання. Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 вересня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу. 27.01.2020 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і за його вчинення призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі. Після чого 19.03.2021 року вироком Садгірського районного суду м. Чернівці [PERSON] також визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідач своєю бездіяльністю порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідач порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, між позивачем та відповідачем склалися правовідносини з приводу виховання та утримання дитини При цьому суд вважає, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Даний висновок зазначений в Постанові Пленуму Верховного Суду України 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Суд вважає, що вина відповідача полягає в його повній бездіяльності щодо виховання свого сина та його матеріального утримання, тобто свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з особистими немайновими правами та обов`язками батьків та дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. В порушення вимог ст.81 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що він на належному рівні виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дитину матеріально відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним, та духовним життям дитини, не цікавиться його навчанням та розвитком, що у сукупності не відповідає інтересам дитини та може їй зашкодити. Позивач у зв`язку із захистом своїх прав поніс судові витрати які складають із наступного: судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп., та оплати послуг за надання правової допомоги у розмірі 12 000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п.п.1,2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з проведенням експертизи. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 1211 грн. 20 коп., оплата послуг за надання правової допомоги у розмірі 12 000 грн. На підставі ст. ст. 141, 150, 164-166, 180-183 СК України,

Outcome: approved