Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

До Житомирського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява представника позивача - адвоката Короленка Т.Л., який діє в інтересах [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . 18.07.2023 року Житомирським районним судом Житомирської області було видано судовий наказ №278/3265/23 від 24.07.2023 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (дошлюбне прізвище відповідача) аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07.07.2023 року і до повноліття [PERSON] 11.10.2023 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили 13.11.2023 року. Позивач дуже переживала за свого правнука, оскільки дитина увесь час проживала разом з відповідачем (її внучкою), допомагала їй у догляді, бо матір часто вживала алкогольні напої та могла без пояснень залишити свого сина на декілька днів або тижнів. [INFO] помер [PERSON] , після чого [PERSON] став напівсиротою. За місяць до смерті свого колишнього чоловіка відповідач почала багато пити і взагалі не піклувалася про свого сина, залишивши його на свою бабусю позивача, а також не відповідала на телефонні дзвінки і позивач не могла дізнатись де знаходиться та проживає відповідач. Відтак, 04.09.2024 року [PERSON] подала заяву про кримінальне правопорушення до СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області стосовно вжиття заходів до її онуки [PERSON] . Відтак просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина. 21.11.2024 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі (а.с. 83). Копія ухвали про відкриття провадження була надіслана позивачу, проте поштове відправлення повернулося неврученим (а.с. 89-90). У судових засіданнях позивач та його представник позовну заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Позивач вказала, що піклується про дитину, а [PERSON] останній раз бачила дитину 14.04.2025 року. Наразі веде антисоціальне життя, вживає наркотики, а після смерті батька дитини стала зловживати алкогольними напоями і перестала піклуватися про сина взагалі. Протягом останніх 2 років фінансово забезпечують дитину бабуся та тітка. Також позивач додала, що відповідач періодично нетривало із нею проживає, однак своєю дитиною не опікується. Представник Служби у справах дітей Глибочицької сільської ради у судовому засіданні підтвердила, що відповідач дійсно не піклується про свого сина. Батько є загиблим військовослужбовцем, а виплати, які мають надходити на дитину витрачаються відповідачем на її розсуд, але не на дитину. Бесіди з [PERSON] щодо належного виховання та утримання дитини не призвели до бажаного результату. Також повідомила, що ще за життя батько дитини звертався до служби щодо вжиття заходів до матері з метою змінити свою поведінку та ставлення до дитини, оскільки батьківські обов`язки останньою не виконувались. Відповідач у судові засідання не з`являлась. Поштові відправлення повернулися від останньої до суду неврученими (а.с. 114-117). Про наявність судового проваження остання обізнання, оскільки нею подавалась заява процесуального характеру (а.с. 120-121). Представник третьої особи,\~\~яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 118). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який 13.11.2023 року рішенням Житомирського районного суду Житомирської області було розірвано (а.с. 15-16). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] (звор. стор. а.с. 13). Позивач є бабусею відповідача, що підтверджується рядом документів (а.с. 8-11) та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25) разом із [PERSON] (а.с. 24). Місцем проживання відповідача є: [ADDRESS] (звор. стор. а.с. 27). [INFO] [PERSON] помер унаслідок вибухової травми під час військових дій (а.с. 22). У матеріалах справи також містяться акти обстеження умов проживання, проведення оцінки рівня безпеки дитини (звор. стор а.с. 16-21, звор. стор а.с. 25-26). 27.02.2025 року рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області було затверджено висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у якому орган місцевого самоврядування вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача відносно її сина (а.с. 133-134). Суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до\~ст. 164 СК України\~для позбавлення її батьківських прав. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 150 Сімейного кодексу України\~передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2\~ст. 155 Сімейного кодексу України\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч. 1\~ст. 165 Сімейного кодексу України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В пунктах 15, 16\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року\~роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки відносно сина, який є малолітньою дитиною, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує останнього матеріально, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Оскільки у судовому засіданні учасники справи не заперечували проти заочного рішення суду, суд вважає за можливе ухвалити таке рішення.

Outcome: approved