Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

[PERSON] , через свого представника, у лютому 2025 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок затоплення (залиття) квартири, в якій просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 47 700 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, витрати пов`язані з проведенням оцінки матеріального збитку в розмірі 4 000 грн та судовий збір в розмірі 968,96 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] поверхом вище, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 23.01.2025 відбулося залиття квартири позивача, внаслідок чого складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання. Як зазначається у цьому Акті, комісія прийшла до висновку, що причинами залиття квартири [ADDRESS] є дефект трубопроводу постачання теплової енергії в квартирі [ADDRESS] , внаслідок самостійного втручання власником в систему теплопостачання в квартирі [ADDRESS] (заміна стояку опалення). Також в Акті зазначається, що при огляді квартири [ADDRESS] встановлено, що внаслідок залиття пошкоджено стіни (шпалери) 9 кв.м, стелю (шпалери) 4 кв.м та підлогу (паркет) 2 кв.м. З метою проведення оцінки завданих позивачеві збитків він звернувся до суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до Звіту про оцінку матеріального збитку, складеного 05.02.2025 суб`єктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] , вартість матеріального збитку, що нанесено залиттям квартири позивача гарячою водою станом на 05.02.2025, становить 47 700,00 грн. Відповідно до вказаного вище Звіту, залиття вiдбулося в однiй з житлових кiмнат площею 19,1 кв.м, у кутi кiмнати вздовж стояка труби системи опалення. Стіни та стеля в кiмнатi оздоблені шпалерами. Покриття підлоги паркет, основа ДСП. Вiдповiдно, пошкоджень зазнало оздоблення обох стiн (зовнішньої стiни будинку та внутрiшньої стiни), значна дiлянка пiдлоги, стеля. Пошкодження виявлені при візуальному огляді приміщень. Шпалери на обох стінах вкриті жовто-коричневими плямами, частково відсутнi. Вологi плями вкривають всю висоту стiн вiд стелi до пiдлоги. В дiлянках, де вiдсутнi шпалери, можна побачити сiрi та чорнi плями плiсняви. Пошкоджене покриття стелi шпалери. На стелi жовто-коричневi плями у кутi, жовта пляма витягнута вздовж стiни. В мiсцi розташування стояка системи опалення у кутi кiмнати пошкоджена плита перекриття стелi, в результатi замiни труби представниками теплового району № 4 Шевченкiвської філії КП «ХТМ». Вiдсутня дiлянка перекриття 0,3х0,3 кв.м. Також, пошкодженi елементи декора стельовi плинтуса фрiз. В приміщеннях, що підверглися залиттю пошкоджена пiдлога, а саме: паркет та основа пiд ним ДСП. У кутовiй зонi кiмнати, при наступанні підлога «гуляє» та виділяється волога зi щiлин мiж клепками. Основа в наслідок вологи розбухла. Клепки вiдстають вiд основи, помiтне здуття, скрип та глухий шум пiдчас ходiння. Можна побачити просiдання рівня пiдлоги вдовж залитих стiн, вiдносно рiвня плинтусiв. На деяких дiлянках клепки мають рiзний рiвень, є щiлини мiж клепками. Ремонтні роботи в квартирі проводились в 2005 року. За даними власника, всі елементи приміщень, що постраждали від заливу, були відремонтовані саме в той період. За таких обставин позивач вважає, що йому було спричинено матеріальну шкоду через неправомірні дії відповідача. Щодо спричиненої моральної шкоди позивач зазначає, що тривале порушення прав позивача, а саме пошкодження майна, що йому належить на праві власності, у результаті дій відповідача, призвело до сильних душевних страждань позивача, пов`язаних із необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення стану затопленої квартири. Також сталися вимушені зміни у звичайному способі життя позивача, зокрема, неможливість користування належним йому майном через непридатний стан квартири. Крім того, внаслідок залиття квартири позивач був вимушений деякий час проживати в антисанітарних умовах. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не відшкодував завдані збитки, позивач був змушений збирати документи, листуватися з установами, складати акти та звіти, що призвело до моральних страждань та психоемоційних перевантажень. Щодо компенсації витрат з оцінки матеріального збитку позивач вказує, що такі витрати є майновими збитками й обов`язок стосовно їхнього відшкодування охоплюється приписами пункту 1 частини другої статті 22 ЦК, адже є витратами, для відновлення свого порушеного права (тобто реальними збитками). Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2025 року зазначену позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю\~ст. 175 ЦПК України. Позивачу надано строк для усунення недоліків. Від представника позивача [PERSON] адвоката Хлопова А. В. до суду надійшла заява, відповідно до якої представник позивача усунув всі недоліки, зазначені в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.02.2025 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.02.2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача, адвокат Хлопов А. В., у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Також повідомив, що докази про понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у строки, передбачені процесуальним законодавством, тобто протягом 5 днів з дати винесення рішення суду. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`явилася, про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомила, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надала, відзиву на позов не направила. Оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, а відповідач по справі була належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, не з`явилася до суду та не повідомила про поважність такої неявки, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Данна обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною С. В. та зареєстрованого в реєстрі за № 645. Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON] , квартира [ADDRESS] розташована на другому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 56,8 кв. м, загальна площа квартири 98,9 кв.м, матеріали зовнішніх стін цегла, матеріали перекриття залізобетон. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 5004983936112 від 05.02.2025 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Комісією у складі старшого майстра теплового району № 4 Шевченківської філії КП «ХТМ» Ярьоменка М. В., начальника теплового району № 4 Шевченківської філії КП «ХТМ» Гардера К. С., начальника дільниці № 7 КП «Житлокомсервіс» Нікіфорова С. В., після обстеження зазначеної квартири встановлено, що 23.01.2025 року в житловому будинку [ADDRESS] у квартирі [ADDRESS] , розташованій на другому поверсі, сталося залиття кімнат гарячою водою. При огляді квартири [ADDRESS] встановлено, що внаслидок залиття пошкоджено стіни (шпалери) 9 кв.м, стелю (шпалери) 4 кв.м та підлогу (паркет) 2 кв.м. Висновки комісії зафіксовані в Акті про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання від 23.01.2025 року, де зазначено, що причинами залиття квартири [ADDRESS] є дефект трубопроводу постачання теплової енергії в квартирі [ADDRESS] , внаслідок самостійного втручання власником в систему теплопостачання в квартирі [ADDRESS] (заміна стояку опалення). Відповідно до Звіту про оцінку матеріального збитку, складеного 05.02.2025 суб`єктом оціночної діяльності ФО-П [PERSON] , вартість матеріального збитку, що нанесено залиттям квартири Позивача гарячою водою станом на 05.02.2025, становить 47 700,00 грн. Відповідно до ст.ст. 10, 151, 177 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, у якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, обережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержуватись правил утримання жилого будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексуУкраїни майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з висновками, зазначеними у\~Постанові Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди по винні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3) показами свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77, ст.\~79 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.\~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Судом встановлено, що 23.01.2025 року відбулося залиття квартири, яка належить [PERSON] , внаслідок самостійного втручання відповідачем в систему теплопостачання в квартирі [ADDRESS] (заміна стояку опалення). Внаслідок такої поведінки квартирі [ADDRESS] , завдана шкода, яка підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведені вище приписи законодавства та об`єктивно оцінивши докази суд вважає, що позивачем доведений факт протиправної поведінки відповідача. В обгрунтування розміру матеріальної шкоди позивач надає звіт суб`єкта оціночної діяльності, відповідно до якого матеріальний збиток станом на 05.02.2025, становить 47 700,00 грн. Згідно з частиною другою\~статті 80 ЦПК України\~питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини, які підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами, при наявності у відповідача процесуальної можливості останньою спростовані не були, клопотань щодо призначення судової експертизи з метою встановлення розміру завданого нею збитку відповідачем не заявлено, тобто відповідач під час розгляду справи вказані докази не спростувала. Таким чином, на думку суду позивачем доведено наявність неправомірної поведінки з боку відповідача, завданої матеріальної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, відсутність вини в діях відповідача останньою не доведено, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн суд зазначає наступне. раво на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до частини 2\~статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частинами третьою та четвертою\~статті 23 Цивільного кодексу України\~визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено у пунктах 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В постанові Верховного Суду від 09 лютого 2021 року по справі № 425/793/19 вказано, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені та які завдали особі моральної шкоди. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, позивач в обгрунтування стягнення моральної шкоди посилається на те, що тривале порушення прав позивача, а саме пошкодження майна, що йому належить на праві власності, у результаті дій відповідача, призвело до сильних душевних страждань позивача, пов`язаних із необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення стану затопленої квартири. Також сталися вимушені зміни у звичайному способі життя позивача, зокрема, неможливість користування належним йому майном через непридатний стан квартири. Крім того, внаслідок залиття квартири позивач був вимушений деякий час проживати в антисанітарних умовах. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не відшкодував завдані збитки, позивач був змушений збирати документи, листуватися з установами, складати акти та звіти, що призвело до моральних страждань та психоемоційних перевантажень. При цьому суд враховує практику Єврапейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Між вказаним протиправним діянням [PERSON] та заподіяною [PERSON] моральною шкодою мається причинний зв`язок і встановлена вина заподіювача, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] є законними. Проте, враховуючи характер та обсяг заподіяної моральної шкоди, розмір матеріальних збитків, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн. Саме такий розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, яке вчинено відповідачем, його тривалості, вимогам розумності і справедливості. Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням оцінки матеріального збитку в розмірі 4 000,00 грн. Відповідно до частин першої та третьої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому чи більшому розмірі. Згідно з копією договору № 11/02-2025 на виконання робіт по незалежній оцінці від 05.02.2025 року, який було укладено між [PERSON] (замовник) та ФО-П Дорошевим Р. О. (оцінювач), замовник доручає, а оцінювач примає на себе обов`язки по виконанню робіт по незалежній оцінці розміру матеріального збитку, що нанесено від заливу гарячою водою за адресою: [ADDRESS] (п.п. 1.1. Договору). Як вбачається з п.п. 3.1. Договору вартість робіт, зазначених у п.п. 1.1. Договору, встановлюється 4 000 грн, без ПДВ (ПДВ не передбачений). Замовник сплачує оцінювачу аванс в розмірі 100 % від загальної вартості робіт, що становить 4 000 грн (п.п. 2.2. Договору). Відповідно до п.п. 2.3. Договору оцінювач починає виконувати свої обов`язки тільки після отримання усієї суми авансу. Після завершення робіт оцінювач надає замовнику Звіт про незалежну оцінку майна та Акт прийому-передачі робіт (п.п. 4.1. Договору). Згідно з Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 11/02-2025 загальна вартість робіт (послуг) складає 4 000 грн без ПДВ (ПДВ не передбачений). Оплата робіт проведена замовником своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до рахунку-фактури № 11/02-2025 від 05.02.2025 року [PERSON] сплатив на користь ФО-П [PERSON] 4 000 грн за виконання звіту з оцінки майна, згідно договору № 11/02-2025 від 05.02.2025; визначення вартості матеріального збитку квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, на думку суду вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 4 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 890,47 грн. Питання щодо витрат на правничу допомогу не вирішувалося судом, оскільки докази, як зазначив представник позивача, будуть надані додатково у встановлений законом строк.

Outcome: partial