Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить поновити його на роботі на посаді старшого наукового співробітника відділу хімії окислювальних процесів Відділення фізико-хімії горючих копалин Інституту фізико-органічної хімії і вуглехімії ім. Л.М. Литвиненка Національної академії наук України та стягнути з Відділення фізико-хімії горючих копалин Інституту фізико-органічної хімії і вуглехімії ім. Л.М. Литвиненка Національної академії наук України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.02.2025 до дня поновлення на роботі. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є кандидатом хімічних наук, з 15.11.1986 працював на посаді старшого наукового співробітника відділу хімії окислювальних процесів Відділення фізико - хімії горючих копалин Інституту фізико-органічної хімії і вуглехімії ім. Л.М. Литвиненка Національної академії наук України. Наказом від 11.02.2025 № 08-К він був звільнений за п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним порушенням трудової дисципліни. Звільнення вважає незаконним та таким, що не відповідає дійсним обставинам. Зазначає, що 28.01.2025 йому надійшло на е-майл адресу технічне завдання щодо аналізу джерел літератури по темі науково дослідної роботи «Розроблення нових функціональних наноструктурованих мембран і каталізаторів для окислення С-Н-, Н(НО)С - вмістимих сполук природного та синтетичного походження» від виконуючої обов`язки завідувача відділу хімії окислювальних процесів Олени Макідо з терміном подачі звітів до 31.01.2025 - тобто за два робочих дні. Позивач повідомив вченого секретаря Лілію Базиляк та в.о. директора Андрія Кицю щодо неможливості виконати в такі стислі терміни технічного завдання через великий об`єм роботи, а також через те, що його власний комп`ютер (всі матеріали по звіту на комп`ютері) був на ремонті з 25 січня 2025 року (отримав 10 лютого). [PERSON] запропонував надати звіт 24.02.2025, коли згідно графіку він виходить на роботу і зможе все роздрукувати та підписати, оскільки зараз він на навчаннях згідно виграних грантів з 20 січня, готує подачу проектів на Європейські програми (кінцевий термін подачі, 14 та 20 лютого) та військову програму ВRAVE 1.» Однак о 16:54 год 10.02.25 від в. о. директора Андрія Киці позивач одержав листа про необхідність з`явитися на робочому місці 11 лютого 2025 року о 12.30 год, де йому сказали, що він звільнений з роботи. Вважає, що керівництво Відділення спеціально запропонувало стислі терміни подачі звіту та не зважало на його можливості щодо його надання, щоб мати підстави звільнити позивача з роботи, оскільки він неодноразово виказував керівництву Відділення свою незгоду щодо використання коштів державного бюджету на теми, що не мають практичного застосування в дуже тяжкий військовий стан в країні. Щодо оголошення догани повідомляє, що відповідно до наказу від 24.05.2024 № 15 «Про догану к.х.н. відділу ХОП Ростиславу Мусію» йому оголошено догану у зв`язку із порушенням трудової дисципліни. З акту комісії з проведення службового розслідування вбачається, що позивача не було на роботі 20, 21, 22 травня 2024 року. Зазначає, що у цей період він працював на 0,75 ставки від посадового окладу, відтак не мав обов`язку перебувати на роботі кожного дня, а регулював свій робочий час по мірі необхідності особисто. Звертає увагу суду, що жодних графіків робочого часу за період з січня по травень 2024 року йому не було доведено до відома. З врахуванням наведеного просить позов задоволити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 19 березня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 07.04.2025\~представник відповідача\~подав відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив,\~що згідно\~з наказом\~№ 32-К\~від 18\~грудня 2024\~р.\~у Відділенні\~ФХГК ІнФОВ\~НАН України\~для наукових\~працівників був\~запроваджений дистанційний\~режим роботи\~з 01.01.2025\~по 31.01.2025\~та визначене\~технічне завдання\~для кожного\~працівника.\~Згідно з\~технічним завданням\~ [PERSON] \~повинен був\~провести огляд\~актуальних джерел\~літератури за\~темою НДР\~Розроблення нових\~функціональних наноструктурованих мембран і\~каталізаторів для\~окиснення С-Н-,\~Н(НО)С-вмісних\~сполук природного\~та синтетичного\~походження,\~виконавцем якої\~він був\~до моменту\~звільнення.\~24.01.2025\~учений секретар\~ [PERSON] \~надіслала на\~електронні адреси\~працівників нагадування\~про підготовку\~звітів про\~виконану роботу\~за період\~з 01.01.2025\~по 31.01.2025\~до 31\~січня 2025\~року,\~а також\~шаблон оформлення\~звітів.\~30.01.2025\~було надіслане\~повторне повідомлення\~щодо надання\~звітів.\~У вказаний\~термін [PERSON] \~не надав\~звіт про\~виконану роботу.\~Відповідно,\~05.02.2025\~була створена\~комісія для\~розгляду факту\~порушення трудової\~дисципліни [PERSON] .\~Комісія встановила,\~що:\~ [PERSON] \~про надання\~звіту був\~повідомлений вчасно;\~підстави ненадання\~звіту не\~є поважними,\~оскільки участь\~ [PERSON] \~у навчальному\~тренінгу «Трансформаційне\~відновлення задля\~безпеки людей\~в Україні»\~не санкціонована\~керівництвом Відділення\~ФХГК ІнФОВ\~НАН України,\~тому не\~може розглядатися\~як виконання\~його прямих\~посадових обов`язків\~в рамках\~виконання теми\~НДР Розроблення\~нових функціональних\~наноструктурованих мембран\~і каталізаторів\~для окиснення\~С-Н-,\~Н(НО)С-вмісних\~сполук природного\~та синтетичного\~походження;\~окремі вирази\~в пояснювальній\~записці [PERSON] \~можуть ображати\~честь та\~гідність третіх\~осіб. Таким чином, неподання звіту за виконану роботу є порушенням п. 2.4 посадової інструкції старшого наукового співробітника і розглядається як порушення трудової дисципліни. Також повідомляє, що 24.05.2024 на [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за відсутність на робочому місці без поважних причин протягом трьох днів (з 20.05.2024 по 22.05.2024), факт якого засвідчується актом комісії з проведення службового розслідування. Таким чином, ненадання [PERSON] звіту про роботу у дистанційному режимі і невиконання доручень керівника теми і прямих посадових обов`язків є другим грубим порушенням трудової дисципліни впродовж року. Зважаючи на вищевикладене, Відділення ФХГК ІнФОВ НАН України вважає правомірним звільнення [PERSON] згідно із ст. 40 п. 3 Кодексу законів про працю України. У поданому відзиві представник відповідача просить суд проводити розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Суд, вивчивши матеріали позовної заяви та клопотання, виходить з наступного. Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільні справи розглядаються, зокрема, за правилами позовного провадження загального або спрощеного. Спрощене позовне провадження призначене, зокрема, для розгляду малозначних справ та справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Згідно ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Як вбачається із матеріалів справи даний спір виник з трудових відносин, а тому для уникнення затягування розгляду справи, враховуючи предмет позову, суд приходить до переконання, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності розгляду справи у порядку загального позовного провадження чи спрощеного провадження з повідомленням сторін, а тому у задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити. Між тим сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користуватися правами, передбаченими ЦПК України. Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні). 14.04.2025\~представником відповідача\~подано додаткові\~пояснення до\~відзиву,\~в яких\~зазначено,\~що [PERSON] \~стверджує,\~що він\~не мав\~обов`язку перебувати\~на роботі\~кожного дня,\~оскільки працював\~на 0,75\~ставки.\~Однак у\~розпорядженні Відділення\~ФХГК ІнФОВ\~НАН України\~наявні записи\~камери відеоспостереження\~за період\~з 09.05.2024\~по 22.05.2024,\~які підтверджують\~відсутність [PERSON] \~на робочому\~місці впродовж\~11\~робочих днів.\~Таким чином,\~догана [PERSON] \~від 24.05.2024\~є цілком\~обґрунтованою. Причиною звільнення [PERSON] є систематичне невиконання ним своїх службових обов`язків. Звертає увагу суду на те, що [PERSON] є виконавцем теми НДР «Розроблення нових функціональних наноструктурованих мембран і каталізаторів для окиснення С-Н-, Н(НО)С-вмісних сполук природного та синтетичного походження», однак він систематично відмовляється виконувати роботу за даною темою. За другим етапом виконання теми (2024 рік) ним не було надано жодних матеріалів до звіту за проміжний етап виконання теми НДР, що підтверджується відсутністю публікацій [PERSON] в Обліковій картці НДДКР. З цього приводу з [PERSON] проводили бесіди в.о. директора Відділення ФХГК ІнФОВ НАН України [PERSON] , в.о. завідувача відділу хімії окислювальних процесів [PERSON] та керівник теми НДР [PERSON] . Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 17.11.1989 був прийнятий на посаду молодшого наукового співробітника відділу хімії окислювальних процесів, 21.04.2004 переведений на посаду старшого наукового співробітника /а.с. 11-13/. Наказом Відділення фізико-хімії горючих копалин Інституту фізико-органічної хімії і вуглехімії ім. Л.М.Литвиненка Національної академії наук України від 24.05.2024 [PERSON] оголошено догану. Згідно наказу підставою до наказу є акт комісії по проведенню службового розслідування за фактом відсутності ст.н.сп. [PERSON] на робочому місці /а.с. 39/. Даний наказ позивачем не оспорюється. Наказом Відділення фізико-хімії горючих копалин Інституту фізико-органічної хімії і вуглехімії ім. Л.М.Литвиненка Національної академії наук України від 11.02.2025 старшого наукового співробітника відділу хімії окислювальних процесів к.х.н. [PERSON] звільнено 11 лютого 2025 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним порушенням трудової дисципліни /а.с. 8/. Позивач не погоджується із вищенаведеним наказом відповідача та просить такий скасувати, покликаючись на те, що про надання звіту йому було повідомлено за два дні, а за такий короткий термін неможливо виконати завдання через великий об`єм роботи. Також покликається на те, що на той час його власний комп`ютер був на ремонті, що унеможливлювало виконання завдання. Відповідно до вимог ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення. Згідно з\~ст.\~142\~КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням роботодавця і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях економіки України для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана, 2) звільнення. Відповідно до вимог ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. \~ \~ \~ \~Загальний порядок та підстави застосування дисциплінарних стягнень передбачені главою Х КЗпП України. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.01.2019 року у справі № 343/6/18. У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) зазначено, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності». У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2019 року у справі №487/1885/17 (провадження № 61-25009св18) вказано, що «підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника». Аналогічний висновок наведений і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 березня 2023 року у справі № 690/190/21 (провадження № 61-10261св22). Згідно наказу «Про звільнення [PERSON] » від 11.02.2025 позивачем були невиконані його службові обов`язки, а саме не надано звіт за роботу, виконану у дистанційному режимі за період з 01.01.2025 по 31.01.2025. Згідно посадової\~інструкції старшого\~наукового співробітника\~Відділення фізико-хімії\~горючих копалин\~Інституту фізико-органічної\~хімії і\~вуглехімії ім.\~Л.М.Литвиненка\~Національної академії\~наук України\~від 12.03.2024 cтарший науковий співробітник підпорядковується науковому керівнику теми та керівнику структурного підрозділу (завідувачу відділу), в якому він працює. Згідно п. 2.4 інструкції старший науковий співробітник виконує доручення керівника теми, здійснює наукове керівництво проведення досліджень за окремими етапами технічного завдання, проводить дослідження складних і відповідальних етапів теми, розробляє та налагоджує методики проведення експериментальних досліджень. \~ \~ \~ \~ Згідно п.4.2. інструкції старший науковий співробітник несе відповідальність за дотримання трудової дисципліни, правил внутрішнього розпорядку Установи, техніки безпеки і охорони праці та протипожежного захисту, виконання обов`язків і завдань, покладених на нього посадовою інструкцією. Згідно наказу\~Відділення фізико-хімії\~горючих копалин\~Інституту фізико-органічної\~хімії і\~вуглехімії ім.\~Л.М.Литвиненка\~Національної академії\~наук України\~від 18.12.2024\~«Про переведення\~на дистанційний\~режим роботи»\~на період\~з 01.01.2025\~по 31.01.2025\~встановлено дистанційний\~режим роботи\~для наукових\~співробітників Відділення\~фізико-хімії\~горючих копалин Інституту фізико-органічної хімії і вуглехімії ім. Л.М.Литвиненка НАН України. Керівникам тем наказано погодити технічне завдання виконавців тем на виконання роботи в дистанційному режимі /а.с. 60/. Згідно технічного завдання для виконавців теми: «Розроблення нових функціональних наноструктурованих мембран і каталізаторів для окислення С-Н-, Н(НО)С - вмістимих сполук природного та синтетичного походження» на період дистанційної роботи з 01.01.2025 по 31.01.2025, з яким був ознайомлений позивач, про що свідчить його підпис, останньому було надано завдання аналіз джерел літератури по темі НДР /а.с. 61/. Згідно наданих відповідачем витягів переписок з електронної пошти вбачається, що 24.01.2025 [PERSON] повідомлено працівників, в тому числі позивача, про те, що підготувати і надати завідувачам відділів звіти про виконану роботу за період з 01.01.2025 по 31.01.2025 необхідно до 31.01.2025. Позивач [PERSON] 04.02.2025 повідомив [PERSON] про те, що надати звіт про виконану роботу у дистанційному режимі за період з 01.01.2025 по 31.01.2025 він не може, оскільки знаходиться на навчальному тренінгу згідно виграного гранту по програмі розвитку ООН (ПРООН) в Україні у межах проєкту «Трансформаційне відновлення задля безпеки людей в Україні». Через власний ноутбук зробити цього теж не може /а.с. 62-67/. У зв`язку з наведеним відповідачем була створена комісія для розгляду факту порушення позивачем трудової дисципліни, яка встановила, що: про надання звіту [PERSON] був повідомлений вчасно електронною поштою (листи від 24.01.2025 та 30.01.2025); підстави ненадання звіту не є поважними; окремі вирази у пояснювальній записці можуть ображати честь та гідність третіх осіб /а.с. 68, 69/. Таким чином, судом встановлено, що позивач без поважних причин не виконав покладені на нього службові обов`язки, а саме не надав звіт щодо аналізу джерел літератури по темі НДР, про що він був повідомлений 24.01.2025, а тому посилання позивача про невчасне повідомлення про необхідність виконання звіту є безпідставним. З наданого позивачем сертифікату вбачається, що він успішно пройшов навчання тривалістю 24 години на тему «Розпочни свій бізнес», яке проходило три дні, 28-30 січня 2025 року, а тому у позивача з 24.01.2025 був вільний час для підготовки звіту. Між тим суд звертає увагу, що дане навчання не було узгоджене з відповідачем, відтак не впливає на увільнення позивача від виконання його службових обов`зків /а.с. 31/. Крім цього позивач покликається на те, що він не мав змоги виконати завдання, оскільки його комп`ютер був на ремонті, однак жодних доказів на підтвердження вказаної обставини ним не надано. За приписами\~ст. 235 КЗпП України\~в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши подані сторонами докази, прийшов до висновку, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства, наказ №08-К від 11 лютого 2025 «Про звільнення [PERSON] » є законним, відтак вимога позивача про поновлення його на роботі задоволеню не підлягає. Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає, що вказана вимога є похідною від вимоги про поновлення на роботі, а оскільки в задоволенні такої відмовлено, то похідна вимога також до задовлення не підлягає.

Outcome: dismissed