Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

1.Описова частина Короткий зміст позовної заяви 11.02.2025р. [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (а.с. 1-4). Ухвалою судді Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області від 06.01.2025р. справу за підсудністю передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (натепер - Соборний районний суд міста Дніпра)(а.с. 22). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона проживала в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання в цивільному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком дитини. До досягнення повноліття [PERSON] відповідач весь час добросовісно сплачував аліментні зобов`язання на утримання сина в розмірі установленому судом. [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатись в Канаді, в [PERSON] , на 2 курсі денної форми навчання за спеціальністю «Управління бізнесом - Маркетинг (з досвідом роботи) та не має змоги влаштуватись додатково на роботу в Канаді, щоб самостійно отримувати заробіток. Згідно довідки про зарахування на навчання для міжнародних студентів від 18.10.2024р. [PERSON] навчання [PERSON] відбувається на контрактній основі, стипендія не нараховується. Додаткових доходів [PERSON] не має. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідач позовні вимоги не визнав. 25.02.2025р. представник відповідача адвокат Маєвська К.В. (діє на підставі ордеру серія АЕ №1362110 від 19.02.2025р. а.с. 31) надала відзив\~на\~позовну\~заяву (а.с. 34 - 35), у якому вказала, що обов`язковим предметом доказування в цій справі є доведення факту проживання позивачки з сином станом на звернення з позовом до відповідача. Однак, надані позивачкою докази, а саме, копія довідки від 18.10.2024 року, що підтверджує факт зарахування сина [PERSON] на навчання до ВИШу, який знаходиться в Канаді підтверджує ту обставину, що повнолітня дитина сторін продовжує навчання в Канаді, тобто проживає окремо від позивачки. Крім того, факт окремого проживання позивачки з повнолітньою дитиною також підтверджує й сама позивачка. Оскільки право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Правом на подачу відповіді на відзив в порядку ст. 179 ЦПК України позивачка не скористалася. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 14.02.2025р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 27). Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.03.2025р. витребувано у Головного центру\~обробки спеціальної\~інформації Державної\~прикордонної служби\~України інформацію про перетин державного кордону України громадянином України [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] із зазначенням коли саме в`їжджав/виїжджав з України (із зазначенням пункту пропуску, дати перетину кордону та напрямку) за період з 01.01.2023 року і по день надання інформації (а.с. 47). В судовому засіданні 22.05.2025р. представник позивачки адвокат Лунін Н.П. (діє на підставі ордеру серія АЕ №1195385 від 21.05.2025р. а.с. 57) просив позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. В судовому засіданні 22.05.2025р. представник відповідача адвокат Маєвська К.В. просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивачка вказує, що проживала в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання в цивільному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 01.08.2006р. виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 10), у свідоцтві про народження, відповідач записаний як батько дитини. Згідно довідки про зарахування на навчання для міжнародних студентів від 18.10.2024р. [PERSON] , [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в [PERSON] , зарахований на 3 семестр осінь 2024р., код програми: В158, назва програми: управління бізнесом маркетинг (з досвідом роботи), ступінь програми: диплом Коледжу Онтаріо, тривалість програми: 3 року (6 семестрів на аудиторських заняттях, 2 роки досвіду роботи), семестрів завершено: 2, початок програми: 05.09.2023р., очікувана дата завершення програми: 14.08.2026р. (а.с. 13-14). Відповідно до інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, на виконання ухвали суду від 13.03.2025р., про перетин державного кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , останній виїхав за межі держави Україна 10.12.2023р. о 13 год. 08 хв. через пункт пропуску «Шегині», станом на 17.03.2025р. [PERSON] на територію держави Україна не повертався (а.с. 50). Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 181, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батьків, починаючи від дня пред`явлення позову, а в окремих випадках можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Місцем проживання у відповідності до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Представники сторін під час розгляду справи не заперечували той факт, що позивачка проживає у м. Дніпрі, а повнолітній син повнолітній син [PERSON] - у Канаді. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши, що у зв`язку з навчанням на денній формі у Коледжі Джорджа Брауна, який знаходиться в м. Торонто, Канада, з 05.09.2023р. (до пред`явлення даного позову) повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , за однією адресою з матір`ю не проживає, оскільки виїхав з України та проживає у Канаді, що підтверджується інформацією наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України - суд дійшов висновку, що [PERSON] не має права звертатися до суду із даним позовом, відповідно до положень ч. 3 ст. 199 СК України. З урахуванням викладеного, позивачка не довела наявність підстав для стягнення саме на її користь аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина у зв`язку з навчанням останнього, а тому у задоволенні позовних вимог позивачки слід відмовити. Окремо варто зауважити, що позивачем не надано жодних доказів про рівень доходів та майновий стан відповідача, хоча вимоги ст. ст. 199, 200 СК України зумовлюють сплату аліментів можливістю надання матеріальної допомоги платником аліментів. Розподіл судових витрат. Щодо судового збору. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивачку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed