Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить встановити, що початком проходження військової служби у Збройних Силах України [PERSON] є дата [INFO] . В обгрунтування заяви зазначає, що наказом №2918-с від 29.07.2005р. його було зарахованого до Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на перший курс Військового інституту телекомунікацій та інформатизації на денну форму навчання. На час звернення до суду заявник перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та проходить військову службу на посадах осіб офіцерського складу. Під час оформлення відповідних документів (особової справи) кадровим органом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації КПІ безпосередньо перед закінченням навчання заявнику був зроблений запис до послужного списку стосовно початку військової служби та зарахуванню до вислуги років на військовій службі періоду з 11.08.2009р. Однак заявник вважає, що початком проходження ним військової служби має бути [INFO] - дата, коли відповідно до наказу №2918-с ректора КПІ його було зараховано на перший курс Військового інституту телекомунікацій та інформатизації на денну форму навчання, у зв`язку з цим просить встановити факт початку проходження ним військової служби у ЗСУ з [INFO] Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10.03.2025р. відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. За правилами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, з листа Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 08.04.2024р. №01.01.02/437/24 вбачається, що [PERSON] наказом №2918-с від 29.07.2005р. був зарахований з [INFO] студентом першого курсу Військового інституту телекомунікації та інформатизації денної форми навчання. Наказом №1403-с від [INFO] студент [PERSON] був відрахований з університету у зв`язку із закінченням четвертого курсу навчання і здобуттям базової вищої освіти з терміном навчання 4 роки на факультеті Телекомунікаційних систем та мереж Військового інституту телекомунікації та інформатизації НТУУ «КПІ» денної форми навчання за напрямом підготовка 6.1660100 «Інформаційна безпека». Рішенням ДЕК №1/1/1/152 від 27.06.2009р. йому присвоєно кваліфікацію бакалавра інформаційної безпеки та видано диплом бакалавра з відзнакою. У листі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут Міністерства оборони України від 05.04.2024р. №190/1613 вказано, що згідно Книги реєстрації випускників ВВНЗ та реєстрації дипломів бакалавра [PERSON] [INFO] отримав диплом бакалавра з відзнакою [NUMBER] та додаток до диплома [NUMBER] за напрямом підготовки 6.160100 Інформаційна безпека, здобув кваліфікацію бакалавра інформаційної безпеки. Реєстраційний номер диплома - 1470/09; згідно Книги реєстрації випускників ВВНЗ та реєстрації дипломів спеціаліста [PERSON] 19 червня 2010 року отримав диплом спеціаліста з відзнакою [NUMBER] та додаток до диплома 12 ВП №111525 за спеціальністю 7.160102 Захист інформації з обмеженим доступом та автоматизація її обробки, здобув кваліфікацію професіонала з питань безпеки підприємств, установ та організацій, офіцера військового управління тактичного рівня. Реєстраційний номер диплома - 1579/10. Згідно Свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Згідно Закону України «Про Збройні Сили України» до Збройних Сил України належать об`єднання, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації. Відповідно до Положення про військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України № 400/192 від 20.06.2003 року, який діяв на момент проходження навчання заявником, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів є структурними підрозділами цих вищих навчальних закладів. До них відносяться військові інститути, військові коледжі, факультети та кафедри військової підготовки вищих навчальних закладів. Згідно з переліком вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року №1410 «Про створення єдиної системи військової освіти» до переліку вищих військових навчальних закладів належать також військові навчальні підрозділи цивільних вищих навчальних закладів, у яких здійснюється військова підготовка студентів за програмами підготовки офіцерів запасу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року №269 «Про створення Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" і Наукового центру зв`язку та інформатизації Збройних Сил» з метою подальшого удосконалення підготовки офіцерських кадрів для Збройних Сил, Служби безпеки та інших військових формувань в рамках єдиної системи військової освіти і науки створено Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут". Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №48 «Про затвердження Порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу» Національний технічний університет України Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського входить до переліку закладів вищої освіти, на базі яких проводиться військова підготовка. Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент вступу [PERSON] до вищого навчального закладу, передбачалось, що одним із видів військової служби є військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу. У силу положень ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважають курсантами, а ті, що мають такі звання - слухачами. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Відповідно до ч. 1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, враховуючи вимоги чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту початку проходження військової служби у Збройних Силах України з [INFO] є обґрунтованою, а отже підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved