Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позиції сторін ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у грудні 2024 року звернулося до суду із указаним позовом, який мотивувало тим, що 18.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 75228552, за умовами якого позикодавець дав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% на день, за яким останній не виконав обов`язку щодо повернення позики. 19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладеного договір факторингу № 1911, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало (відступило) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників від 19.11.2021, зокрема до [PERSON] на суму 36621,05 грн, з яких: 12000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 24621,05 грн сума заборгованості за відсотками. 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» був укладеного договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало (відступило) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників № 5 від 03.04.2023, зокрема до [PERSON] на зазначену вище суму заборгованості. Таким чином, за розрахунком позивача, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором позики № 75228552 від 18.06.2021 у розмірі 36584,45 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки попередніх кредиторів. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитними договором у загальному розмірі 36584,45 грн, понесені судові витрати по справі, а також витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. 13.01.2025 представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності до позовної заяви. Цього ж дня подав відзив на позовну заяву, у якій останній зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги, указав, що кредитний договір з додатками, надані позивачем, не був укладений ні в якій формі: ні в паперовій, ні в електронній, оскільки його оригіналу не існує. Зазначив, що підпис і печатка первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та підписи відповідача на всіх наданих копіях - відсутні, відсутні і докази того, що відповідач і первісний кредитор підписували кредитний договір з додатками будь-яким способом. Також указав, що за відсутності оригіналу кредитного договору не можна встановити достовірно, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки та строк нарахування відсотків були погоджені сторонами. Представник зазначив, що позивачем не доведено факт укладання договору первісного кредитора з відповідачем та його істотних умов, єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику такого договору в електронній формі з усіма реквізитами, у тому числі - підписами сторін. Відповідач заперечує проти копій електронного договору через те, що він не був укладений і в електронній формі, тому що відсутній його підписаний обома сторонами у дату укладання оригінал, і просив суд витребувати оригінали для огляду у судовому засіданні. Представником відповідача пояснено, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису. Указано, що доказів про перерахування кредитних коштів позичальнику фінансова установа у безготівковому порядку з усіма належними реквізитами для ідентифікації платника, одержувача та призначення платежу не надано, а тому просить витребувати оригінали платіжних доручень. Представник відповідача також вказав, що суми розраховані позивачем не відповідають наданим ним же копіям кредитного договору з додатками і нормам спеціального законодавства, оскільки нарахування відсотків після закінчення строку кредитування, у період карантину та військового стану прямо заборонено законодавством. Також, останній зазначив, що відповідачем не погоджувалось жодного продовження строку кредитування понад 30 днів, про збільшення витрат по кредиту і не вчинялось дій спрямованих на це. Так, споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит, адже зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Представник указав, що безпідставним є продовження нарахування договірних процентів після завершення строку кредитування. Зазначив, що встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором є несправедливим. Також, представником відповідача [PERSON] були надіслані клопотання про витребування доказів по справі, про зменшення судових витрат на правничу допомогу, про надання оригіналів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі, про перевірку судом оригіналів електронних доказів та виключення копій з числа доказів у справі. Ураховуючи викладене вище, представник відповідача просить задовольнити всі подані стороною відповідача клопотання з викладених у них підстав та у задоволенні позову відмовити. 21.01.2025 представник позивача Ґедзь О. В. подала відповідь на відзив, у якій зазначає, що твердження представника відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий відповідача, а саме електронна платіжна інструкція № f4b9eff9-522e-45ac-b85b-9ecac0471264 від 18.06.2021, довідка № КД-000002331/ТНПП від 15.11.2024 р. видана платіжною системою/ ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією, лист № 18/11/24-27 від 18.11.2024 р. виданий Позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту Відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № f4b9eff9- 522e-45ac-b85b-9ecac0471264 від 18.06.2021 року. Також, представником позивача зазначено, що в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів відповідачу, а посилання представника відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок відповідача є безпідставні, оскільки саме відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Представником позивача указано, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах та може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Доводи представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення договору позики, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Представником позивача зазначено, що відповідно до пункту 4.2. договору позики № 75228552, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 30 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Щодо застосування строку позовної давності представником позивача зазначено, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, яким доповнено ЦК України в березні 2022 року. Ураховуючи зазначене вище, представник позивача просить позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» задовольнити в повному обсязі. 13.01.2025 представник відповідача [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, у якій просив здійснити перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та визнати недійсним договір позики №75228552 від 18.06.2021. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 31.12.2024 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд на 30.01.2025. 06.01.2025 представник відповідача [PERSON] подав клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення та 13.01.2025 про участь у судових засіданнях у режимі відео конференції. 21.02.2025 протокольною ухвалою відкладено розгляд справи, у зв`язку із клопотанням представника відповідача на 17.03.2025. 24.02.2025 винесено ухвалу, якою прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про визнання договору не дійсним. Здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відкладено підготовче судове засідання до 17.03.2025 та витребувано запитувані докази. 29.01.2025 представник відповідача [PERSON] подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Протокольною ухвалою розгляд справи було відкладено на 21.02.2025. 20.02.2025 представник позивача Ґедзь О. В. подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. 07.03.2025 представник позивача Ґедзь О. В. подала заяву, у якій просила долучити довідку про ідентифікацію [PERSON] 17.03.2025 протокольною ухвалою відкладено підготовче засідання у зв`язку із витребуванням доказів по справі на 07.04.2025. Того ж дня до суду надійшли документи витребувані у АТ КБ "Приватбанк". 07.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29.04.2025. На клопотання представника відповідача за первісним позовом засідання було відкладено на 13.05.2025. У судове засідання представниця позивача не з`явилася, але у позовній заяві зазначила, що просить проводити розгляд справи без участі представника позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав свої заперечення проти первісного позову та вимоги за зустрічним позовом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, первісний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 18.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 75228552, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 12000,00 грн на строк 30 днів фіксованої процентної ставки за користування коштами у розмірі 1,99% за кожний день користування позикою. Також сторони погодили, що проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики, виходячи з строку фактичного користування позикою до повного погашення заборгованості за договором (а.с. 11зв.). Зазначений вище договір був укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін. [PERSON] підписав договір в електронній формі одноразовим ідентифікатором [NUMBER], який був надісланий йому на надані ним засоби зв`язку. Відповідно до довідки про ідентифікацію цей одноразовий ідентифікатор був надісланий [PERSON] 18.06.2021 о 08:20:30 на надану адресу особистої електронної пошти [INFO] та використана ним для акцептування договору позики (а.с. 193-195). Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (частини 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу статті 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Отже, зі змісту договору позики вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму позики, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання позики. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання цього договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20. Щодо аргументів відповідача за первісним позовом про відсутність доказів переходу права вимоги до ТОВ "Фінпром Маркет". Позивачем разом з позовною заявою надано докази на підтвердження оплатності договорів факторингу, та переходу права вимоги на борг [PERSON] , перевірка фактичного зарахування коштів на рахунок фактора не входить до предмету доказування у цій справі, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Факт відсутності повідомлення не має наслідком недійсність правочину про заміну кредитора, а тягне за собою ризик настання для нового кредитора несприятливих наслідків, зокрема визначених частиною 2 статті 516 ЦКУ та частиною 2 статті 518 ЦКУ; В реєстрі прав вимог від 19.11.2021 за яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило свої вимоги до боржників ТОВ "Фінансова компанія управління активами" вимоги до [PERSON] в розмірі 36621,05 грн відображені у пункті №1769. В реєстрі прав вимог від 19.11.2021 за яким ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступило свої вимоги до боржників ТОВ "Фінпром Маркет" вимоги до [PERSON] в розмірі 36621,05 грн відображені у пункті №1709. 19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» був укладеного договір факторингу № 1911, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало (відступило) ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за договором позики № 75228552 від 18.06.2021 на суму 36621,05 грн, з яких: 12000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 24621,05 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 27зв.-37). 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» був укладеного договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передало (відступило) ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до [PERSON] за договором позики№ 75228552 від 18.06.2021 на суму 36621,05 грн, з яких: 12000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 24621,05 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 38-47). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є новим позикодавцем у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений 18.06.2021 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно статті 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Всупереч умов кредитних договорів відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором позики № 75228552 від 18.06.2021 у розмірі 36621,05 грн, з яких: 12000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 24621,05 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 4-6). Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості по кредитним договорам ні на рахунки Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Згідно вимог частини 1, 2 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Верховний Суд у постанові від 21.06.2023 по справі № 916/3027/21 розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Великою Палатою Верховного Суду у вказаній постанові зазначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Аргументи щодо визнання договору недійсним представник відповідача обгрунтовував відсутністю оригіналів доказів необхідністю перевірки судом оригіналів електронних доказів та виключення копій з числа доказів у справі. Зазначене стосувалось доказів долучених у копіях до позовної заяви: оригінал Платіжного доручення № f4b9eff9-522e-45ac-b85b-9ecac0471264 від 18.06.2021 року щодо фактичного перерахунку грошових коштів за Договором позики № 75228552 від 18.06.2021 року щодо фактичного перерахунку грошових коштів за Договором позики № 75228552 від 18.06.2021 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь [PERSON] з відміткою АТ «Універсал Банк» про фактичне проведення платежу; оригінал Договору позики № 75228552 від 18.06.2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] графіком платежів - з електронними підписами обох сторін. Представник відповідача за первісним позовом наполягав на необхідності огляду цих доказів безпосередньо у судовому засіданні. Також просив перевірити у судовому засіданні при огляді оригіналів наданих електронних доказів за допомогою державного веб-сайту https://czo.gov.ua/verify Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України: факт наявності підписів Сторін, дату, час, особу підписантів даних електронних документів, чинність сертифікатів ключа електронних цифрових підписів на дату підписання, їх реєстрацію в уповноваженій установі, сформувавши про це протокол та приєднавши його до матеріалів справи. А також, перевірити у судовому засіданні при огляді оригіналів наданих електронних доказів властивості файлів: формат і час створення, відомості про особу створення, наявність електронних цифрових підписів, особи підписантів. У задоволенні цих клопотань суд відмовив з таких мотивів. Вказаний договір було укладено в електронній формі, договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на вказану ним електронну адресу, тобто аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора. Згідно з частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у статті 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є іншою формою підписання, ніж використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно, використання для підписання договору та інших документів одноразового ідентифікатора не може бути перевірено інструментами державного веб-сайту https://czo.gov.ua/verify Центрального засвідчувального органу Міністерства цифрової трансформації України. Платіжна інструкція f4b9eff9-522e-45ac-b85b-9ecac0471264 від 18.06.2021 також має електронну (цифрову) форму, саме в такій формі з електронним цифровим підписом платіжної установи вона додана до позовної заяви та досліджена судом. Надані АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформація підтверджує, що картковий рахунок № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] , а виписка по цьому рахунку підтверджує зарахування переказу у сумі 12000 грн 18.06.2021 року (а.с. 208-209). Саме ця сума була перерахована того ж дня ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] за договором позики № 75228552 від 18.06.2021 через ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес". Згідно повідомлення ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 15.11.2024 за №КД-000002331/ТНПП, між підприємствами укладено договір на переказ на рахунок відповідача [PERSON] у сумі 12000,00 грн, платіжний документ №f4b9eff9-522e-45ac-b85b-9ecac0471264, ідентифікатор платника в системі отримувача: interkassa (а.с. 25-25зв.). Вказані докази повністю підтверджують зарахування на цей рахунок 18.06.2021 кредитних коштів у розмірі 12000,00грн. Відповідно до умов договору на суму кредитних коштів нараховувалась денна процентна ставка 1.99% з 18.06.2021 по 30.09.2021, яка складає 24584,45 грн. Щодо строків позовної давності, суд зазначає таке. Проте, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Разом з тим, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, а відтак позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. Хоча представник відповідача за первісним позовом [PERSON] заперечує факт укладення договору позики № 75228552 від 18.06.2021, позивачем надано достатньо доказів тому, що такий договір було укладено і у відповідача [PERSON] наявна заборгованість за цим договором у розмірі 36584,45 грн. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитними договорами внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частини 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. Також позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. З позовною заявою подані докази дійсності понесених судових витрат. Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Тому суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу. Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5922 грн 40 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з судового збору (2422 грн 40 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3500 грн).

Outcome: approved