Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

У заяві представник Руденського психоневрологічного інтернату просить визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться у цьому закладі на повному державному забезпеченні. Вимоги обґрунтували тим, що [PERSON] є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства. Тривалий час хворіє. Знаходиться на обліку у Волинській обласній психіатричній лікарні, де проходить періодично лікування, оскільки проявляються зміни емоційного стану. При загостреннях хвороби не здатна до самообслуговування, тому потребує постійного стороннього догляду. Згідно довідки МСЕК для направлення інвалідів в будинок інтернат від 14.01.2021 року № 1 [PERSON] за станом здоровя може знаходитись у будинку для психохроніків. Діагноз хвороби [PERSON] наступний: легка розумова відсталість в стадії легкої дебільності з поведінковими психічними розладами. Внаслідок таких порушень організму [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, не може розпоряджатись своїми коштами, не спроможна виконувати свій конституційний обов?язок по участі у виборах. Для визначення психічного стану просили призначити судово-психіатричну експертизу. Адвокат Климович Т.Д. в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Від Вишнівської сільської ради як заінтересованої особи надійшла заява про відсутність заперечень щодо заявлених вимог та розгляд справи за відсутності представника ради. Від представника Руденського психоневрологічний інтернату надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. За таких обставин суд провів дане засідання в порядку ч. 2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Із доданих до заяви путівки №971 на влаштування до інтернатного закладу, довідки Руденського психоневрологічного інтернату, довідки до акта огляду МСЕК, довідки № 1 для направлення особи з інвалідністю в будинок-інтернат, медичної карти вбачається, що [PERSON] є особою з інвалідністю І групи. Діагноз хвороби: легка розумова відсталість в стадії легкої дебільності з поведінковими психічними розладами. Внаслідок таких порушень організму [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, не може розпоряджатись своїми коштами, не спроможна виконувати свій конституційний обовязок по участі у виборах. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №230 від 13.02.2025 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді Органічного ураження головного мозку складного ґенезу (внаслідок перинатальної паталогії, епілепсії) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням та емоційно вольовими порушеннями, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, медична документація та висновок експерта обґрунтовано свідчать про підставність заявлених вимог щодо недієздатності [PERSON] , а тому вони доведені і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. Як встановлено під час розгляду справи, [PERSON] перебуває на повному державному забезпеченні в Руденському психоневрологічному інтернаті, а тому в силу закону, саме на цей заклад покладаються обов`язки з опіки та піклування над [PERSON] . Згідно із ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч.4 ст.8 Закону України «Про охорону здоров`я», держава гарантує безоплатне проведення судово-психіатричної експертизи у порядку, встановленому законодавством. Частина 10 статті 139 ЦПК України визначає, якщо у справах окремого провадження виклик свідків, призначення експертизи, залучення спеціалістів здійснюються за ініціативою суду, а також у випадках звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру, відповідні витрати відшкодовуються за рахунок державного бюджету.

Outcome: approved