Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Житомирського районного суду Житомирської області з позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про поділ частки із спільної часткової власності, в якому просила поділити в натурі і виділити їй у власність: житловий будинок, надвірні будівлі і споруди, земельну ділянку (кадастровий номер 1822083200:03:001:0011), загальною площею 0,2500 га, земельну ділянку (кадастровий номер 1822083200:03:001:0012), загальною площею 0,600 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та припинити право спільної часткової власності на вказані об`єкти нерухомості. Свої позовні вимоги мотивує тим, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Доброльожею В.В. набула у власність частку житлового будинку, а також 50% земельної ділянки - 0,1250 га з кадастровим номером 1822083200:03:001:0011 та 50% земельної ділянки - 0,300 га з кадастровим номером 1822083200:03:001:0012. частка житлового будинку, а також 50% земельної ділянки - 0,1250 га з кадастровим номером 1822083200:03:001:0011 та 50% земельної ділянки - 0,300 га з кадастровим номером 1822083200:03:001:0012 належать співвласнику будинку [PERSON] , який також набув право власності на вказані об`єкти у відповідності до вищевказаного договору. Відповідно до листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирській області від 21.06.2023 №788/26 встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис №3316 про смерть [PERSON] , [INFO] , складений 30.12.2006 року. З огляду на те, що за померлим співвласником майна [PERSON] спадщину ніхто не приймав, спадкова справа за останнім не заводилась, - належним відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування - Оліївська сільська об`єднана територіальна громада Житомирського району Житомирської області в особі Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області міської ради. Відтак, позивач просить суд поділити в натурі житловий будинок надвірні будівлі і споруди, земельну ділянку (кадастровий номер 1822083200:03:001:0011), загальною площею 0,2500 га, земельну ділянку (кадастровий номер 1822083200:03:001:0012), загальною площею 0,600 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та припинити право спільної часткової власності на вказані об`єкти нерухомості. 07.11.2023 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 72). Ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази (а.с. 95). 19.02.2024 задоволено клопотання позивача та призначено по справі земельно-технічну експертизу (а.с. 105). Ухвалою суду від 22.03.2024 року поновлено провадження у справі; зобов`язано сторін у справі виконати вимоги клопотання експерта в частині надання витребуваних документів, координат поворотних точок (кутів) меж змемельних ділянок, тощо; здійснити оплату експертизи та погодити строк проведення експертизи (а.с. 114). Відповідно до ухвали суду від 01.04.2024 задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази (а.с. 118). На виконання вимог ухвали суду від 01.04.2024 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надано витребувані документи (а.с. 126-131). 05.06.2024 провадження по справі зупинено та направлено для проведення експертизи (а.с. 140-141). На виконання вимог ухвали суду надано висновок експерта №763/09-2024 від 18.09.2024 (а.с. 146-169). 30.12.2024 подано заяву про уточнення предмету позову, яка судом задоволена та прийнята, одночасно суд перейшов до розгляду справи по суті, про що не заперечували учасники. У судове засідання 27.05.2025 року учасники не з`явилася. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, додатково надано докази (а.с. 198-199). У попередніх судових засіданнях представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності, просить суд задоволити позовні вимоги із урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 191). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку (а.с. 5-6) та земельної ділянки від 04.02.2004 року [PERSON] та [PERSON] прийняли у власність у рівних частках кожен житловий будинок [ADDRESS] (нова адреса: [ADDRESS] ). Відтак згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками вказаного житлового будинку є [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (а.с. 7-8). Відповідно до листа №788/26 від 21.06.2023 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у Житомирській області, встановлено, що [PERSON] , помер, прощо складений актовий запис про смерть за №3314 від 30.12.2006 (а.с. 17). На підставі договору купівлі-продажу був виданий Державний акт на право власності на земельні ділянки серії ЯА №892150 (а.с. 13) та серії ЯА №892151 (а.с. 14). Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1816460212021, вбачається, що власником земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 200-201). 24.09.2024 року судом було одержано висновок експертів Свістунова І.С. та Хомутовського М.В. за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (а.с. 146-169), у якому експертами було запропоновано два варіанти поділу земельних ділянок у рівних частках. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Згідно з ч. 1ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника , який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року. Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved