Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач спільно проживала з відповідачем з грудня 2006. З липня 2007 сторони спільно не проживають. [INFO] від спільного проживання народився син [PERSON] , батьком якого є відповідач. Рішенням суду від 16.11.2010 було стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання сина в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до повноліття сина. На даний час син навчається на 3 курсі у Відокремленому структурному підрозділі «Ірпінський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» денної форми навчання, освітньо-професійний ступінь «Фаховий молодший бакалавр» на бюджетній основі. Син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно утримувати спільного сина, оскільки, на даний час не працює, у зв`язку з чим син потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Враховуючи викладене,\~просить суд\~стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до досягнення сином 23-річного віку, за умови, що він буде продовжувати навчання. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 10.03.2025 здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів\~на утримання\~повнолітнього сина,\~який продовжує\~навчанняв порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 05.03.2025 до суду від відповідача надходив відзив на позовну заяву, в якому зазначає про таке. Так, відповідач частково визнає підстави позову, проте, позов не визнає з огляду на такі обставини. В доданій до позовної заяви копії довідки Ірпінського фахового коледжу Національного університету біоресурсів і природокористування України вказується про те, що [PERSON] навчається до 30.06.2025. З урахуванням обставин цієї справи обов`язок відповідача щодо утримання повнолітнього сина згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, припиняється 30.06.2025, а не досягнення ним 23-х років, як вказує в «прохальній» частині позовної заяви позивачка. Крім того, вказує про те, що наразі є такі обставини, які мають значення для визначення розміру аліментів, а саме на утриманні відповідача знаходяться непрацездатні мати і батько, які є інвалідами 2 групи довічно та отримують мізерну пенсію. Так, розмір пенсії у січні 2025 року матері [PERSON] склав 6 038,66 грн, а батька [PERSON] 5 019,56 грн, а тому Відповідач щомісячно надає їм матеріальну допомогу в межах своїх фінансових можливостей. Відповідач перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що переведені на воєнний стан. 30.12.2024 під час виконання обов`язків військової служби за безпосередньої участі у бойових діях та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час захисту Батьківщини, Відповідач отримав бойове поранення численні вогнепальні уламкові поранення ніг і пальців лівої кисті руки з переламами кісток. В січні 2025 року відповідачу було зроблено кілька операцій, вставлені шпиці, накладено гіпсову лангету. До 10.02.2025 відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а після виписки проходить лікування амбулаторно за місцем проживання. При цьому самостійно пересуватись не може з огляду на наявність постійного больового відчуття, гіпсової лангети на нозі, не розробленість нижніх кінцівок і поранених пальців на лівій руці та необхідність тривалого відновлення рухів поранених кінцівок. У зв`язку з цим, потребує наразі та ще певний час потребуватиме не лише стороннього догляду, ліків, належної медичної допомоги, реабілітації, а й значних коштів для відновлення стану свого здоров`я після поранення. Також звертає суду увагу на те, що належним чином завжди виконував свої обов`язки з утримання сина [PERSON] до його повноліття й до нього не було жодних претензій ні з боку позивачки, ні державних виконавців. І відповідач не збирається припиняти утримання сина не лише під час навчання, а й до того моменту, коли він «стане на ноги». Проте, наразі в силу вказаних вище обставин, можливості відповідача щодо надання сину утримання є обмеженими. Зважаючи на викладене, вважає, що розмір аліментів, які можуть бути стягнуті з відповідача позивачці на утримання повнолітнього сина [PERSON] , має складати не 1/4, а 1/8, і такі аліменти мають стягуватись на користь його матері не до досягнення [PERSON] 23-х років, а до припинення ним навчання, тобто до [INFO] . Просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 від заробітку (доходу) до 30.06.2025. 21.03.2025 від представника позивача адвоката Глівая С.В. надходила відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначала, що твердження відповідача про самостійне забезпечення [PERSON] своїх батьків не відповідає дійсності, оскільки, у відповідача є рідний брат, який не призваний на військову службу під час мобілізації, знаходиться поруч з батьками та допомагає їм. Вказувала також, що позивач та син [PERSON] щиро шкодують про те, що трапилось з відповідачем, однак даний факт не звільняє відповідача від обов`язку утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання за можливості надавати таку допомогу. Крім того, заперечувала щодо тверджень відповідача стосовно того, що відповідач завжди належним чином виконував свої обов`язки з утримання сина до його повноліття та що з боку позивача та виконавчої служби до нього ніколи не було претензій. Вказувала, що певний період часу у відповідача була велика сума заборгованості по аліментам на утримання сина [PERSON] , державний виконавець у виконавчому провадженні ВП №23760162 розшукувала відповідача для стягнення аліментів через відомства ТЦК та СП, поки не з`ясувала, що відповідач мобілізований та проходить службу у військовій частині [NUMBER] , куди й була направлена постанова від 05.01.2023 ВП №23760165 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. У поданих 26.03.2025 запереченнях на відповідь на відзив, [PERSON] зазначав про те, що в своєму відзиві не заперечував проти надання допомоги повнолітньому сину, не обґрунтовував його звільнення від обов`язку утримувати повнолітнього сина, а наголошував лише на необхідності врахування його поранення і пов`язаного з ним тривалого лікування як обставин, що мають значення для встановлення судом розміру аліментів на повнолітнього сина відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України. Щодо виплати відповідачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн у зв`язку з пораненням, вказував, що станом на 25.03.2025 він не отримав жодного разу таку додаткову винагороду. Щодо заборгованості відповідача з аліментів на утримання [PERSON] протягом 2023-2024 років зазначав, що завжди сумлінно виконував свої обов`язки щодо сплати аліментів і не ухилявся від обов`язку з їх сплати. Після мобілізації в липні 2022 року відповідач повідомив військову частину про рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Проте із незрозумілих і незалежних від відповідача причин, військова частина почала відраховувати аліменти із зарплати лише з січня 2023 року, внаслідок чого утворилась заборгованість з аліментів за кілька попередніх місяців. Протягом 2023 року ця заборгованість була повністю погашена. Проте ці обставини не мають значення для вирішення цієї справи, адже стосуються сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач та представник позивача в судовому засіданні уточнили позовні вимоги, а саме просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання до 30.06.2025, уточнені вимоги просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву, в якій позов визнав частково та підтримав зазначене ним у відзиві на позов, розгляд справи просив проводити у його відсутність, оскільки через поранення не може повноцінно пересуватись. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Так,\~статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями\~198,\~199\~цього\~Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3\~ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON] ). Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області суду від 16.11.2010 по справі №2-460/2010, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до повноліття сина. Згідно довідки №145 від 26.08.2022, [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Ірпінський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність» денної форми навчання, освітньо-професійний ступінь «Фаховий молодший бакалавр». Термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2025. Згідно витягу з реєстру територіальної громади Ірпінської територіальної громади від 28.01.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована також позивач. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов?язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На підставі ч. 2\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею\~ст. 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно\~ст. 200 СК України, розмір аліментів на утримання повнолітніх, дочки, сина, суд визначає\~\~в твердій грошовій сумі або в частці від\~\~доходу\~\~платника аліментів з урахуванням обставин передбачених\~ст.182 Сімейного кодексу України\~. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ч. 2\~ст. 199 СК України\~передбачає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оцінюючі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що повнолітня дитина у зв`язку з навчанням потребує коштів для забезпечення базових потреб, у зв`язку з навчанням на денній формі син сторін позбавлений можливості забезпечувати свої потреби самостійно. Відповідач за своїм матеріальним станом може надавати кошти на утримання дитини на період його навчання, що вбачається з відомостей про доходи відповідача, тому позов слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~щомісячно,\~починаючи з\~29.01.2025\~року і\~до закінчення[PERSON] , [INFO] , навчання, тобто до 30.06.2025 року. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст.\~182,\~199-200 СК України, та

Outcome: approved