Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою . Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі під час якого [INFO] народилась донька [PERSON] . 13.04.2017 рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, шлюб між сторонами розірвано. 10.10.2018 позивачка зареєструвала новий шлюб та змінила прізвище. Дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати із позивачкою, за весь час від моменту розлучення і до тепер відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки ,оскільки відповідач не сплочує аліменти по виконавчому провадженн. № [NUMBER]. На сьогоднішній день відповідач ігнорує дитину, заборгованість по аліментам не гасить та не намагається цього зробити. У зв`язку із викладеним просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 28.03.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання В підготовче судове засідання позивачка не з"явилась, подавши заяву про проведення судового засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з"явився, подавши заяву про проведення за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідння не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши докази, встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження, сторони у справі являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8) Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 13.04.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (копія на а.с.9). 10.10.2018 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , прізвище сторін після укладення шлюбу " [PERSON] " ( коп.а.с.10). Згідно довідок від 19.09.2024 №98 та 20.02.2025 №29 батько неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] за весь період навчання дитини в ліцеї її життям не цікавився, навчально-виховним процесом займається виключно мама ( а.с.11, 12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER] [PERSON] має заборгованість в сумі 126492,69 грн. ( коп.а.с.13). Згідно акту обстеження умов проживання від 13.02.2025 в будинку [PERSON] наявні умови для проживання та виховання малолітніх дітей( а.с. 14). Згідно висновку виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 16.04.2025 № 663/01-19 доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] ( коп.а.с.24-28). Дослідивши докази, суд зазначає таке. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати (батько) можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її життям та навчанням, не виховує її, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дитини як складову виховання, а тому з урахуванням усіх обставин справи, а також заяви відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved