Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Хустського районного суду від 04.06.2014 року. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач ухилився від виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини, питання про стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку вирішувалося за рішенням Хустського районного суду від 28.07.2020 року, за яким на відповідача було покладено обов`язок сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На даний час така сума аліментів є явно недостатньою, оскільки дитина росте і збільшуються витрати на її утримання, розвиток, навчання. У позові зазначає, що син [PERSON] проживає разом з нею, вона займається вихованням дитини, її утриманням. На сьогоднішній день розмір аліментів, який був визначений за рішенням Хустського районного суду від 28.07.2020 року, менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та є недостатнім для належного утримання сина, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, шкільного приладдя. Відповідач не піклується про дитину, не цікавиться її здоров`ям, духовним та моральним розвитком. [PERSON] є працездатною і здоровою людиною і має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі.\~ Розмір аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах стрімкого збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дітей, недостатній для матеріального утримання їхнього сина, що ставить її у скрутне матеріальне становище та позбавляє дитину гідного розвитку та навчання. Вказані вище обставини погіршили матеріальний стан позивачки, внаслідок чого просила суд винести рішення, яким збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , визначивши їх в сумі 4000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] судове засідання не з`явилася. В позовній заяві просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с.5/. З матеріалів справи вбачається, що згідно з рішенням Хустського районного суду від 28.07.2020 року присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 гривень щомісячно,\~ до досягнення дитиною повнолітнього віку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 25.02.2020 року /а.с.8-10/. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років -\~ 3196 гривень. Та обставина, що з віком потреби дитини зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомою та не потребує доказування. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дитини, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дитини, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру. З огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 28 липня 2020 року пройшов значний час, то зазначені вище обставини самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивачки, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Суд враховує те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, а отже не позбавлений можливості сплачувати аліменти. З урахуванням наведеного, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Хустського районного суду від 28 липня 2020 року до 4000 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved