Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Кучерявої Т.Ю., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Позов обґрунтовано тим, що на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 березня 2024 року відповідачка зобов`язана сплачувати на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки зі всіх доходів (заробітку), починаючи з 17 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідачка ухиляється від належного виконання рішення суду, аліменти взагалі не сплачує, у зв"язку з чим станом на 30 січня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 47351,33 грн. За проведеним розрахунком позивача, сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період 01 січня 2024 року по 01 лютого 2025 року становить 98412,47 грн. Але відповідно до вимог чинного законодавства, позивач визначає пеню у розмірі не більше ніж 100 відсотків заборгованості, тобто в розмірі 47351,33 гривень, яку просить стягнути з відповідачки на його користь. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Також пояснив, що дійсно донька з ним проживала до грудня 2024 року. За час проживання доньки з ним, відповідачка аліменти жодного разу не сплачувала, тому він просить саме за період часу, коди дитина проживала з ним стягнути з відповідачки пеню за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідачкою надано письмові пояснення в яких вона зазначає, що з 29 грудня 2024 року малолітня [PERSON] проживає з нею за адресою: [ADDRESS] . Вона не взмозі сплачувати пеню та аліменти, оскільки всі кошти йдуть на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а також на оренду будинку та сплату комунальних платежів. Крім того її рахунки обмежені у використанні і на місяць вона може користуватися сумою лише 14600,00 грн. Просила суд дозволити виплатити суму заборгованості на особистий рахунок її малолітньої доньки [PERSON] . А також просила в наданні допомони зняти арешт на її рахунках для того, щоб безперешкодно користуватися коштами на забезпечення дітей та оплати аліментів на доньку [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №\~485/1915/23 виданого 09 квітня 2024 року Снігурівським районним судом Миколаївської області на підставі рішення суду від 07 березня 2024 року, про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) матері, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 33-34). Як вбачається з розрахунку головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) станом на 31\~грудня 2024\~року заборгованість відповідачки зі сплати аліментів становить 47351,33 грн (а.с. 35-36). З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачкою не сплачувались взагалі. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості; у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 відсоток за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення обчислюється з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. У постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених, зокрема у раніше прийнятих постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Так, позивачем у позові наведено розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку позивача, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01 січня 2024 року по 01 лютого 2025 року становить 98412,47 грн, однак позивач просить стягнути з відповідачки пеню у розмірі 100 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 31 грудня 2024 року складає 47351,33 грн. Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідачка була обізнана зі змістом рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання дитини та знала про свій обов`язок їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти та утворення заборгованості з незалежних від неї причин, відповідачка не надала. Відповідачка зобов`язана сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідачки відповідальності, передбаченої ч.\~1 ст. 196 СК України. Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідачку від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не надано. З приводу доводів відповідачки викладених в письмових поясненнях про те, що донька [PERSON] з 29 грудня 2024 року проживає з нею, суд зазначає наступне. Так, рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 березня 2024 року у справі № 485/1915/23 задоволено позов [PERSON] про визначення місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , яке набрало законної сили 09 квітня 2024 року (а.с. 25-31). Згідно довідки начальника служби у справах дітей Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 07 квітня 2025 року дійсно вбачається, що малолітня [PERSON] з серпня 2023 року року по 28 грудня 2024 року проживала зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Та з 29 грудня 2024 року малолітня [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56). Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2023 року по грудень 2024 рік, що підтверджується розрахунком заборговансоті державного виконавця, тобто за той період коли дитина проживала саме з позивачем. З приводу надання дозволу відповідачці виплатити суму заборгованості на особистий рахунок малолітньої [PERSON] , то у відповідності до ч.2 ст.186 СК України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Щодо вирішення питання про зняття арешту з рахунків відповідачки, суд звертає увагу на те, що така вимога не є предметом позову у даній справі. Перевіривши матеріали справи, з огляду на вище викладене суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при пред`явлені позову і суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, тому з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved