Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У серпні\~2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «ФК\~«Профіт Капітал». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 лютого 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладеного Договір кредиту № Р29.13030.006431211, за яким остання отримала кредит на поточні потреби у розмірі 10 320 грн., строком на 12 місяців, тобто до 26.02.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,5 % річних від залишкової суми кредиту, а також плати за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі, відповідно до Графіку платежів. Банк свої зобов`язання перед позичальником виконав у повному обсязі, надавши суму кредиту у розмірі 10 320 грн. Однак, [PERSON] зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. 19 грудня 2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма факторинг», а ТОВ «Оптіма факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення договору факторингу. 22 грудня 2023 року між ТОВ «Оптіма факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма факторинг» передало (відступило), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р29.13030.006431211 від 26 лютого 2020 року. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача станом на 19.12.2023 утворилася заборгованість у загальному розмірі 26\~218,03 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом у розмірі 10 320 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 5\~318,53 грн., заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту у розмірі 10\~579,50 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № Р29.13030.006431211 від 26 лютого 2020 року у загальному розмірі 26 218,03 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками направлялися відповідачу за адресою її реєстрації, проте до суду повернувся конверт із поштовою відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення. Обставини справи, що встановлені судом Згідно копії наявного у матеріалах справи договору, 26 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування № Р29.13030.006431211. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 10 320 грн. Згідно п. 1.3 договору, за користування кредитом позичальник сплачує відсотки за змінюваною процентною ставкою у розмірі 15,5 % річних. У п. п. 1.4, 1.6 договору сторони погодили строк кредитування 12 місяців, дата повернення кредиту 26.02.2021. За змістом п. 1.7 договору, Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 8\~302 грн. на рахунок [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «ОТП Банк», та позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 2\~017,51 грн. згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5 % збільшена на маржу банку у розмірі 6 %. Відповідно до п. 1.5 договору, під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості», комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісійні за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих Тарифів Банку. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, загальна вартість кредиту становить 16\~668,49 грн. Відповідно до ордера-розпорядження № 1 від 28 лютого 2020 року, АТ «Ідея Банк» належним чином виконало умови договору, перерахувавши суму кредиту у розмірі 10 320 грн., з яких сума страхового платежу у розмірі 2\~017,51 грн. Згідно договору факторингу № 19/12-2023, укладеного 19 грудня 2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг», АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма факторинг», а ТОВ «Оптіма факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення договору факторингу (п. 2.2 договору факторингу). Відповідно до копії Друкованого Реєстру боржників № 2 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Оптіма факторинг» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р29.13030.006431211 від 26 лютого 2020 року у розмірі 26\~218,03 грн. Крім того, 22 грудня 2023 року ТОВ «Оптіма факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» уклали Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а позивач приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених даним договором. Згідно Друкованого Реєстру боржників № 2 від 22.12.2023, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № Р29.13030.006431211 від 26 лютого 2020 року у загальному розмірі 26 218,03 грн. Відповідно до\~Довідки-розрахунку\~заборгованості вбачається,\~що [PERSON] \~належним чином\~договірні зобов`язання\~не виконала,\~внаслідок чого\~у неї\~станом на\~19.12.2023\~утворилася заборгованість\~у загальному\~розмірі 26\~218,03 грн., що складається з: заборгованості за основним боргом у розмірі 10 320 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 5\~318,53 грн., заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту у розмірі 10\~579,50 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Так, з копії кредитного договору від 26 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] одержала від АТ «Ідея Банк» кредит у розмірі 10 320 грн., строком на 12 місяців, тобто до 26.02.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15,5 % річних від залишкової суми кредиту, та за умови сплати щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості у терміни та розмірах, визначених Графіком щомісячних платежів за договором. Факт видачі кредиту в вищевказаному розмірі та належного виконання кредитором умов договору підтверджується ордером-розпорядженням № 1 від 28.02.2020 та випискою по особовому рахунку відповідача за період з 26.02.2020 по 19.12.2023. Судом встановлено, що відповідач належним чином умови договору не виконує, внаслідок чого [PERSON] має заборгованість у розмірі 26\~218,03 грн., з яких: 10 320 грн. заборгованість за основним боргом, 5\~318,53 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, а також 10\~579,50 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. Дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності, відсутність заперечень відповідача проти позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за основним боргом та за нарахованими й несплаченими відсотками у загальному розмірі 15\~638,53 грн., з яких 10 320 грн. заборгованість за основним боргом, 5 318,53 грн. заборгованість за відсотками. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Так, у п. 1.5 договору сторони визначили, що під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості», комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісійні за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих Тарифів Банку. Однак, жодних доказів на підтвердження переліку послуг, які щомісячно надаються позичальнику щодо обслуговування кредитної заборгованості, вартості таких послуг, порядку їх нарахування позивачем не надано. Крім того, у договорі та Додатку № 1 до договору Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, жодних відомостей стосовно комісії та її щомісячного розміру, з яким би відповідач мала бути ознайомлена при укладенні договору, не зазначено. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За приписами ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи все вищенаведене, суд вважає заявлені позивачем вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 10\~579,50 грн. недоведеними та такими, що задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Таким чином, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором № Р29.13030.006431211 від 26 лютого 2020 року у загальному розмірі 15 638,53 грн., що становить заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції № 11709 від 07 червня 2024 року, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Крім того, позивачу надавалася правова допомога АО «Правовий діалог» на підставі Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року. Вартість наданих послуг згідно Акту № 19 прийому-передачі наданої правової допомоги від 23 травня 2024 року складає 7\~000 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~816,80 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 4 200 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial