Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02 травня 2023 року о 12.55 у м. Кам`янське Дніпропетровської області на проспекті Гімназичному водій автомобіля ГАЗ 3302 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , при виїзді з хлібозаводу ТОВ «АГРОСС» не надав перевагу автомобілю BMW д.н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.10.2 Правил Дорожнього Руху. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Громадянин [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ 3302 д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «АГРОСС» на підставі приватної власності на час скоєння зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. [NUMBER] 02 травня 2023 року був найманим працівником та працював водієм ТОВ АГРОСС. Внаслідок ДТП автомобіль BMW д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту, пошкодженого у наслідок ДТП становить 348 386,07 грн. Цивільно-правова відповідальність автомобіля ГАЗ 3302 д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» відповідно до договору страхування № 210590172 від 15 серпня 2022 року. Після ДТП позивач одразу звернулась до ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» і після узгодження документів по виплаті за страховим полісом №\~ 210590172 від 15 серпня 2022 року з урахуванням франшизи від загального розміру страхової суми, яка складає 150 000 грн. позивачу була нарахована виплата у розмірі 101 000 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів по зазначеним реквізитам потерпілої сторони, яка значно менше вартості відновлювального ремонту автомобіля. У зв`язку з тим, що відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, яке спричинило шкоду, а особа яка спричинила шкоду є найманим працівником власника джерела підвищеної безпеки, тому саме відповідач повинний нести цивільну відповідальність за завдану цим джерелом підвищеної небезпеки шкоду та з урахуванням отриманої за страховим полісом № 210590172 від 15 серпня 2022 року у розмірі 101 000 грн. відповідач повинен доплатити різницю витрачених позивачем коштів на ремонт авто в розмірі 247 386 грн. відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України. У зв`язку із зазначеним просить суду стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСС» матеріальну шкоду в сумі 247 386 грн. - різницю вартості ремонтних робіт по відновленню автомобіля та виплачених грошових коштів за страховим, стягнути також правову допомогу та судовий збір. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСС» - Шаповал А.О. надав суду відзив, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову та посилався на обставини викладені у відзиві.\~\~ У своєму відзиві представник відповідача посилався на те, що при оцінці вартості матеріальної шкоди, експертом була завищена ринкова вартість автомобіля, оцінювачем в звіті не наведено посилання на те, чи був попередній ремонт, не зазначено які запчастини були використані під час ремонту. Факт ДТП відповідачем не заперечується так й не заперечується, що власником автомобіля ГАЗ 3302 д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «АГРОСС». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилався на обставини викладені в позові, просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСС» матеріальну шкоду в сумі 247 386 грн. - різницю вартості ремонтних робіт по відновленню автомобіля та виплачених грошових коштів за страховим, стягнути також правову допомогу та судовий збір. В судовому засіданні представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСС» - Шаповал А.О. заперечував щодо позову та просив суд відмовити, посилався на обставини викладені у відзиві на позов, зазначає, що відсутні підстави для задоволення позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Процесуальні дії суду Ухвалою суду від 03 липня 2023 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року витребувані докази по справі. Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ». Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року витребувані докази по справі. Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що 02 травня 2023 року о 12.55 у м. Кам`янське Дніпропетровської області на проспекті Гімназичному водій автомобіля ГАЗ 3302 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] при виїзді з хлібозаводу ТОВ АГРОСС не надав перевагу автомобілю BMW д.н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.10.2 Правил Дорожнього Руху. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Як встановлено в судовому засіданні власником автомобіля BMW д.н.з. [NUMBER] є позивач по справі [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що автомобіль ГАЗ 3302 д.н.з. [NUMBER] належить ТОВ «АГРОСС» на підставі приватної власності, що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та на час скоєння зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. [NUMBER] 02 травня 2023 року був найманим працівником та працював водієм ТОВ «АГРОСС». Внаслідок ДТП автомобіль BMW д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту, пошкодженого у наслідок ДТП становить 348 386,07 грн. Цивільно-правова відповідальність автомобіля ГАЗ 3302 д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-210590172. Відповідно до висновку № 9561 судового експерта - автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 травня 2023 року [PERSON] , експерт попереджений по кримінальній відповідальності за ст. ст. 384, 385 КК України, експерт прийшов до висновку, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля BMW Х5, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] пошкодженого у наслідок ДТП становить 131 048, 67 грн.; вартість відновлювального ремонту, автомобіля BMW Х5, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] пошкодженого у наслідок ДТП становить 348 386,07 грн. Після скоєння ДТП позивач [PERSON] звернулась до ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ», що вбачається з письмової згоди потерпілої сторони щодо суми страхового відшкодування та способу і умов його виплати. Після узгодження документів по виплаті за страховим полісом №\~ 210590172 від 15 серпня 2022 року з урахуванням франшизи від загального розміру страхової суми,\~ яка складає 150 000 грн. позивачу була нараховано виплата у розмірі 101 000 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів по зазначеним реквізитам, які були надані потерплою стороною, що не заперечується відповідачем. Згідно до наданого позивачем суду акту виконаних робіт № 169 від 15 червня 2023 року щодо виконання робіт після ДТП, позивачем були витрачені кошти на ремонт автомобіля у розмірі 348 386,07 грн. ФОП [PERSON] , до діяльності якого, згідно до відкритої інформації, відноситься роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є стягнення матеріальної шкоди. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення Цивільного Кодексу України. Оцінка суду Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали відзиву, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема частиною першою цієї статті визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду. Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов`язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має. Встановлені в статті 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК України, тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіянням шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення. Тобто, частина перша статті 1166 ЦК України містить пряму вказівку на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Статтею ст.1187 ЦК України визначено відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, де джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль ГАЗ 3302 д.н.з. [NUMBER] належить ТОВ «АГРОСС» на підставі приватної власності, що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та на час скоєння зіткнення з автомобілем BMW д.н.з. [NUMBER] 02 травня 2023 року водій найманим працівником та працював водієм ТОВ «АГРОСС». Відповідно до вимог п. 2.1 ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. П. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до згоди з потерпілою стороною від 21 червня 2023 року між потерпілою особою та ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в розмірі 101 000 грн. Так, як вбачається з матеріалів справи погоджений розмір страхового відшкодування було сплачено на реквізити потерпілої сторони. Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На виконання вимог ст.81 ЦПК України, відповідачем не надані будь-які докази того, що дійсно наданий позивачем висновок експерта є неналежним доказом та суперечить законодавству. Відповідно норм ч.1 ст.107 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Вимоги до висновку експерта встановлені ст.102 ЦПК України. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч.1 ст.102 ЦПК України). Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. (ч.3 ст.102 ЦПК України). Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи (ч.4 ст.102 ЦПК України). У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч.7 ст.102 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідно до вимог ч.5 ст.106 ЦПК України, у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Таким чином, відповідно до положень ст.ст.76, 102 ЦПК України, доказом у цивільній справі може бути лише висновок експерта, який за формою та за змістом відповідає вимогам встановленим ст.102 ЦПК України, зокрема в якому має бути зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Так висновок № 9561 судового експерта - автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 травня 2023 року [PERSON] , який наданий позивачем, експерт попереджений по кримінальній відповідальності за ст. ст. 384, 385 КК України та є таким що відповідає вищезазначеним вимогам, а також представником відповідача відповідно до вимог ст.103 ЦПК України, за якою визначені підстави для призначення експертизи, не доведено які сумніви викликають щодо правильності у наданому позивачем висновку експерта. Згідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, з урахуванням викладеного відповідач повинен доплатити різницю витрачених позивачем коштів на ремонт авто в розмірі 247 386 грн. на підставі вимог ст. 1194 ЦК України та з урахуванням виплаченого страхового відшкодування в розмірі 101 000 грн. До такого висновку також дійшла й Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від\~ 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСС» на користь [PERSON] - 247 386 (двісті сорок сім тисяч триста вісімдесят шість) грн. 00 коп. суму відшкодування матеріальної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Судовий збір. З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України та того, що позовні вимоги задоволено з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягнення сума судового збору у розмірі 2 473,87 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved