Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває дитина [PERSON] , [INFO] , як така, що опинились у складних життєвих обставинах, через ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. 15.05.2023 року відділом по району здійснено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . За підсумками обстеження встановлено, що житло потребує ремонту та прибирання, були складені акти проведення оцінки рівня безпеки дитини, згідно з якими, для дитини перебувати в таких умовах було небезпечним, томи вона була тимчасово влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Київської міської ради. 16.05.2023 [PERSON] звернулась до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради із проханням надати згоду на повернення дитину в її родину. Вказане питання розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради 18.05.2023. За підсумками засідання, матері наданий строк тиждень для наведення порядку в квартирі, з нею досягнута домовленість про повторний вихід за місцем її проживання 23.05.2023 о 15:00, проте в зазначений день та час двері ніхто не відчинив. Розгляд питання було відкладено. Розгляд питання було продовжено на засіданні комісії 08.06.2023, за підсумками якого, враховуючи рекомендації комісії, акт обстеження умов проживання від 29.05.2023, служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради вважала за доцільним повернути малолітнього [PERSON] у родину матері за умови дотримання нею належних умов проживання для виховання та всебічного розвитку дитини, ведення здорового способу життя без шкідливих звичок і належного виконання нею батьківських обов`язків. Також, [PERSON] було рекомендовано вирішити питання офіційного працевлаштування, поліпшення умов проживання в квартирі, тісно співпрацювати зі спеціалістами відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та звернутися до Запорізького міського центру соціальних служб для отримання консультативної допомоги у вихованні сина. Службою (управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради був підготовлений відповідний висновок, дитина була повернута матері. Відповідно до інформації № 182 Запорізької гімназії №78, [PERSON] ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, часто залишає сина без догляду, дитина надана сама собі. Під час дистанційного навчання з 01.09.2023 на онлайн уроки дитина не з`являлась, з початку навчального року отримано декілька робіт. Підтримувати зв?язок із матір?ю в телефонному режимі не вдається, зв?язок або відсутній або мати на дзвінки не відповідає. За інформацією Запорізької гімназії № 78 малолітній [PERSON] знову був доставлений до КНП «Міська дитяча лікарня №5» за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров?я в зв?язку із тим, що дитина перебувала без догляду батьків у знайомої матері. По відношенню до матері дитини поліцією неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Постановами Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25.05.2023 року (справа № 335/4368/23) та від 23.02.2024 (справа №335/745/24) [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. 29.07.2024 до відділу втретє надійшло подання відділу поліції № l про малолітнього [PERSON] . Згідно з викладеною у поданні інформацією, 26.07.2024 дитина була знову доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня №5» за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, оскільки дитина була знайдена вул. Перемоги на зупинці громадського транспорту, при спробі передати дитину матері зі місцем проживання родини встановлено, що [PERSON] перебувала у стані сильного алкогольного сп?яніння, не реагувала на звернення поліцейських, при спробі встати з ліжка не трималась на ногах, поспілкуватись з нею не виявлялось можливим. По відношенню до [PERSON] знову було складено адміністративний протокол за ст.184 КУпАП. B КНП «Міська дитяча лікарня №5» з малолітнім [PERSON] проведена бесіда, в ході якої він висловив бажання повернутися до матері. 07.08.2024 відділом по району здійснений вихід за місцем проживання матері дитини, потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. На залишене письмове запрошення також ніхто не відреагував. 08.08.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району розглядалось клопотання відділу по району щодо розгляду питання подання до суду позовної заяви про позбавлення [PERSON] . тa [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх сина [PERSON] . Мати на засідання комісії запрошувалась письмовим запрошенням, проте не з?явилась, причин неявки не повідомила, її номер телефону на дзвінки не відповідав (знаходився поза зоною досяжності). Запросити батька на засідання комісії не виявилось можливим, оскільки його номер телефону також перебував поза зоною досяжності, проте йому також надсилалось відповідне письмове запрошення. За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, небажання матері змінювати спосіб життя та ставлення до виконання батьківських обов`язків, байдужість батьків до долі дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків) та необхідність звернення до суду із відповідним позовом про позбавлення батьків батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , позивач просив позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до вказаної дитини. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над вказаною дитиною аліменти на її утримання у розмірі 1/4 всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2024 року вказану справу передано на розгляд судді Новасардовій І.В. Ухвалою суду від 05.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 30.10.2025 року, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання. 10.12.2024 від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] , яка є одним з відповідачів по справі. Ухвалою суду від 11.12.2024 року, провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою - в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] - закрито, у зв`язку зі смертю останньої. Продовжено розгляд даної цивільної справи в частині позовних вимог до [PERSON] . Ухвалою суду від 13.01.2025 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляду справі по суті. 17.03.2025 року судом направлено запит до [INFO] чи перебуває [PERSON] , [INFO] на військовому обліку в даному центрі та чи є мобілізованим на теперішній час. 25.03.2025 року на адресу суду надійшла відповідь від [INFO] відповідно до якого громадянин [PERSON] , [INFO] , у [INFO] на військовому обліку не перебуває, за контрактом, та по мобілізації не призивався. Інформація щодо можливого факту, розшук, місця проживання, надання відстрочки, проходження військової служби відсутня. 07.04.2025 з [INFO] надійшла відповідь на запит, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , перебував на військовому обліку в [INFO] з 01.09.2022 по 27.09.2022.Знятий з обліку 27.09.2022 та направлений для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини [NUMBER] . Інші відомості відносно громадянина [PERSON] , [INFO] , у районних територіальних центрах комплектування та [INFO] відсутня. З метою всебічного розгляду цивільної справи та забезпечення повідомлення відповідача [PERSON] , вручення йому копії позовної заяви з додатками та судової повістки судом направлено листа до Міністерства оборони України для передання командиру ВЧ [NUMBER] . 30.04.2025 з ВЧ [NUMBER] надійшла заява відповідно до якої військова частина інформує, що з 14.10.2022 року військовослужбовець солдат [PERSON] , наказом командира ВЧ [NUMBER] (по стройовій частині) від 14.10.2022 №260 на підставі наказу начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « [INFO] » від 06.10.2022 №135-РС яким його призначено на посаду стрільця стрілецького взводу стрілецької роти військової частини [NUMBER] , виключений зі списків частини та вибув до іншого місця служби. 30 квітня 2025 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ, назва Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя була змінена на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. В судовому засіданні 16.05.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує у зв`язку з тим, що відповідач на протязі тривалого часу не цікавиться життям дитини. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив представник [PERSON] у судовому засіданні. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши в сукупності докази відповідно до ст. 89 ЦПК України, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у м. Запоріжжі народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.12.2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, батьками якого є батько відповідач [PERSON] , а мати [PERSON] . Згідно з поданням відділу поліції №1 від 08.05.2023 року №5715/46/02-2023 щодо усунення причин та умов, що сприяли самовільному залишенню свого місця мешкання неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , до поліції звернулась [PERSON] із заявою про те, що дитину батьки не забрали додому, мати зловживає алкогольними напоями, в ході проведеної роботи дитина була доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня №5 за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 07.05.2023 року. Згідно з листом відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР від 12.05.2023 №10-08/942, з малолітнім [PERSON] була проведена бесіда в лікувальному закладі, в ході якої повідомив, що має матір, батька та вітчима. Зі злів дитини було з`ясовано, що мати вживає алкогольні напої, вітчим військовий, інколи приїздить до дому. Коли мати зловживає алкогольними напоями, батько забирає його до себе, але він також має схильність до вживання алкогольних напоїв. За підсумком бесіди дитина повідомила, що бажає повернутися в родину батьків, але надавати будь-які письмові пояснення відмовився. Батько дитину висловив бажання забрати сина до себе, проте згідно з актом обстеження умов проживання, складеним відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР від 11.05.2023 року, місце відпочинку дитини відсутнє, постільної білизни немає, умови для навчання відсутні, засобів особистої гігієни дитини немає. 15.05.2023 року відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради здійснене обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . За результатом відвідання встановлено, що житло потребує ремонту та прибирання, спостерігались таргани. Для дитини є окрема кімната, є стіл, шафа, іграшки, проте місця для сну немає. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 15.05.2023, ознаки небезпеки в родині відсутні, є необхідність у проведенні оцінки рівня безпеки дитини. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї [PERSON] , від 15.05.2023, в родині наявні складні життєві обставини. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дитини, в зв`язку із відсутністю належних умов проживання в квартирі матері, дитина була тимчасово влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Київської міської ради. 16.05.2023 [PERSON] звернулась до служби (управління) у справах дітей ЗМР із прохання надати згоду на проведення повернення дитини в її родину. Згідно з наказом служби (управління) у справах дітей ЗМР від 26.05.2023 року № 637, малолітнього [PERSON] взято на облік як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах. Службою (управління) у справах дітей ЗМР був підготовлений відповідний висновок, дитина повернута матері, що підтверджується актом про факт передачі дитини від 16.06.2023 року. Відповідно до інформації №182 від 20.09.2023 Запорізької гімназії №78 [PERSON] ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. Часто залишає сина без догляду, дитина надана сама собі. Під час дистанційного навчання з 01.09.2023 на онлайн уроки дитина не з`являлась, з початку навчального року отримано декілька робіт. Підтримувати зв`язок із матір`ю в телефонному режимі не вдається, зв`язок або відсутній або мати на дзвінки не відповідає. Крім цього, в матеріалах справи наявні відповідні акти обстеження умов проживання. Наказом служби (управління) у справах дітей від 29.12.2023 № 2371, в зв`язку із відсутністю інтересу до дитини з боку матері, малолітній [PERSON] був тимчасово влаштований в родину [PERSON] , яка є матір?ю співмешканця [PERSON] . З родини вказаної особи мати дитину потім самовільно забрала. Згідно з інформації № 7 від 08.01.2024 Запорізької гімназії №78 вбачається, щодо невиконання [PERSON] батьківських обов`язків, 26.12.2023 малолітній [PERSON] знову доставлений до КНП «Міська дитяча лікарня №5» за актом огляду орану внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я в зв`язку із тим, що дитина перебувала без догляду батьків у знайомої матері. Під час дистанційного навчання в гімназії [PERSON] , з 1 вересня по 08.01.2024, домашнє завдання не виконував. Відсутність на уроках дитини мати пояснювала хворобою дитини або відсутністю інтернету. Підтримувати зв`язок з матір`ю в телефонному режимі не вдається. Під час відвідування вдома класним керівником та батьківським комітетом двері в квартиру ніхто не відчинив. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою Запорізької гімназії №78 від 13.02.2024 №35, малолітній [PERSON] онлайн-уроки відвідував несистематично, мав пропуски з поважних і без поважних причин. Батько навчальний заклад не відвідував, не цікавився успіхами дитини у гімназії. 3 класним керівником, викладачами закладу та адміністрацією не спілкувався, батьківські збори не відвідував. Відповідно до листа № 0287/01-08 від 16.02.2024 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10», батько дитини, [PERSON] , за останній рік до лікарні з дитиною не звертався з лікарями або адміністрацією закладу не спілкувався. Згідно з поданням Відділу поліції №1 № 8273/46/02-2024 від 10.04.2024 про малолітнього [PERSON] , в родині відбувається насилля між матір?ю дитини та її співмешканцем [PERSON] в присутності дитини. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2023 (справа №335/4368/23), [PERSON] визнана винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 184 КУпАП і на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850 гривень. Постановами Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2024 (справа №335/745/24) та 12.08.2024 (справа №335/7817/24), [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП. 29.07.2024 до відділу по району втретє надійшло подання ВП№1 про малолітнього [PERSON] . Згідно з викладеною у поданні інформацією, 26.07.2024 дитина була знову доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня №5» за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, оскільки дитина була знайдена вул. Перемоги на зупинці громадського транспорту, при спробі передати дитину матері зі місцем проживання родини встановлено, що [PERSON] перебувала у стані сильного алкогольного сп?яніння, не реагувала на звернення поліцейських, при спробі встати з ліжка не трималась на ногах, поспілкуватись з нею не виявлялось можливим. По відношенню до [PERSON] знову було складено адміністративний протокол за ст.184 КУпАП, раніше на неї також складались такі протоколи. B КНП «Міська дитяча лікарня №5» з малолітнім [PERSON] проведена бесіда, в ході якої він висловив бажання повернутися до матері. 07.08.2024 відділом по району здійснений вихід за місцем проживання матері дитини, потрапити до квартири не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив. На залишене письмове запрошення також ніхто не відреагував. Питання доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] розглядалось 08.08.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району. Мати на засідання комісії запрошувалась письмовим запрошенням, проте не з?явилась, причин неявки не повідомила, її номер телефону на дзвінки не відповідав (знаходився поза зоною досяжності). Запросити батька на засідання комісії не виявилось можливим, оскільки його номер телефону також перебував поза зоною досяжності, проте йому також надсилалось відповідне письмове запрошення. За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, небажання матері змінювати спосіб життя та ставлення до виконання батьківських обов`язків, байдужість батьків до долі дитини, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків) та необхідність звернення до суду із відповідним позовом про позбавлення батьків батьківських прав. [INFO] у м. Запоріжжі померла мати дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). Згідно з листом відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР від 02.01.2025 року, 30.12.2024 року спеціалістами відділу здійснено вихід за адресою: приживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Однак, зі слів коменданта гуртожитку встановлено, що [PERSON] за адресою не мешкає вже тривалий час, раніше мешкав всього тиждень. На сьогоднішній день місцезнаходження [PERSON] невідоме. За результати виходу складено відповідний акт обстеження умов проживання від 30.12.2024 року. Разом з цим, згідно з листом Буського дитячого будинку «Добре серце» відділу освіти, культури, молоді і спорту Буської міської ради від 12.02.2025 року, зі слів [PERSON] , [INFO] , батько йому телефонує не часто (приблизно раз на місяць), проте [PERSON] не маж бажання з ним спілкуватись. Фінансово батько його не підтримує та передач поштою не надсилає. З адміністрацією та вихователями закладу [PERSON] жодного разу не контактував. [PERSON] не спростовано та не надано жодного доказу, що, як зазначено у позовній заяві він не веде асоціальний спосіб життя, який створює загрозу життю та здоров`я малолітній дитині [PERSON] , ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, дитина не навчається, пропускає заняття не з поважних причин, чим порушується її право здобуття повної загальної середньої освіти та ст. 53 Конституції України про обов`язковість здобуття повної загальної середньої освіти. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його навчанням, не забезпечує за ним необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання, не спілкуються з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Обставини, зазначені позивачем в позові, повністю підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи. Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, за переконанням суду задоволення позову, найголовніше, буде відповідати інтересам неповнолітніх дітей. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. За таких фактичних обставин, вимоги позивача до відповідача про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст. 180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ході судового провадження встановлено, що відповідач [PERSON] , є батьком: [PERSON] . Таким чином, відповідачем порушені права малолітньої дитини на матеріальне забезпечення до досягнення повноліття, оскільки законодавством саме на батьків покладається обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини. Відповідачем не надано доказів на спростування заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В ході судового розгляду даного позову не встановлено наявності у відповідача інших утриманців або наявності інших обставин, що перешкоджають стягненню з останньої аліментів на утримання дитини. Заперечень у виді відзиву на позовну заяву щодо позовних вимог Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району та доказів надання в добровільному порядку коштів на утримання дитини, відповідачем суду подано не було, а тому, з огляду на наведене, суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів з [PERSON] правомірними. Суд вважає за доцільне визначити стягувані з відповідача аліменти відповідно до ст.183 СК України у частці від заробітку останнього, в розмірі, вказаному у позові, оскільки саме про такий порядок просить у позовній заяві позивач, відповідачем проти цього заперечень не надано. При визначенні розміру аліментів, який має бути стягнуто з відповідача, судом враховується, що згідно із ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, визначається судом. Також, згідно зі ст. 430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання до суду даного позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved