Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

\~Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначає, що 10 грудня 2021 року між ТзОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №772005, відповідно до якого відповідач отримав кредит, проте умови договору по його поверненю не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 124 799,66 грн, яку просить стягнути, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Відповідно до договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року позивач набув право вимоги до відповідача. Від відповідача відзив на позов не надходив. Представник позивача до суду не з`явився, наддав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився. Представник відповідача позов визнала частково, зазначила, що відповідач є членом сім`ї військовослужбовця та тому з нього підлягає стягненню лише тіло кредиту, в іншій частині позовних вимог просила відмовити. 26 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження\~у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 21.10.2024р. ухвалено заочне рішення. 13.02.2025р. заочне рішення скасоване та справу призначено до розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає встановленими такі обставини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №772005. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит в сумі 62500,00 грн на 1096 днів, кінцевий термін повернення - 10 грудня 2024 року. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором не виконав. 28 серпня 2023 року між ТзОВ "СЛОН КРЕДИТ" та ТзОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" було укладено договір факторингу №2808-23, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, ТзОВ «СЛОН Кредит» відступило позивачу право вимоги до відповідача щодо кредитного договору №772005, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно розрахунку наданого представником позивача - заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 124 799 грн 66 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 49 456,24 грн, сума за відсотками - 75 343,42 грн. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з зобов`язань за договорами кредиту. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~ Згідно\~зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~-\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526,530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1\~ст.611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Таким чином у відповідача виникли зобов`язання за укладеним договорам повернути кредит в сумі 49456,24грн. Щодо стягнення заборгованості по процентам, то суд зазначає наступне. Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження №61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Відповідач одружений з [PERSON] (а.с.31), яка з 15.05.2024р. по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом у в/ч [NUMBER] згідно наказу командира частини №164 від 15.05.2024р.(а.с.32,33) Надана відповідачем довідка військової частини судом оцінюється як така, що підтверджує наявність у відповідача пільг щодо нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». З урахуванням ч. 15 ст. 14 Закону, нарахування процентів, пені та штрафів є неправомірним з травня 2024р. Таким чином, заборгованість має обмежуватися сумою основного боргу (49456,24 грн) та процентами, нарахованими до квітня 2024 року включно. Отримані кредитні кошти та проценти за користування цими коштами відповідач не повернув, умови договору не виконав. Жодних штрафних санкцій відповідачу не нараховано. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Згідно з\~ч.1,\~ч.5\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. Таким чином у відповідача виникли зобов`язання за укладеним договорам повернути відсотки за кредитом станом на квітень 2024р. включно, у сумі 65497.81грн. (75343,42грн (відсотки до квітня 2024р.включно) 9845,61грн (відсотки за травень-грудень 2024р.)). Таким чином позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача слід стягнути 114954.05 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 49456,24 грн, та заборгованості за відсотками 65497.81грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України,\~ судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмір 2\~228,61 грн. Відповдно до ч.1 ст.137 ЦПК України,\~ витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 6 000,00 грн є не обґрунтованою та не співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників. У зв`язку з наведеним, з урахуванням заперечень відповідача проти відшкодування позивачу витрат на професійну (правничу) допомогу та їх завищення, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial