Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Короткий зміст позову. У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», Банк) через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] в якій просять стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 7570470 від 10.02.2024 року у розмірі 35\~528,94 грн., судові витрати у розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на професійну допомогу в сумі 7 000,00 грн. В обґрунтування позову посилалися на те, що 10.02.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус України» (далі - ТОВ «Авентус України», Первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір № 7570470 про надання споживчого кредиту в розмірі 10 000,00грн. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С 5315, який був надісланий на номер мобільного телефону [PERSON] . Відразу після вчинення вищенаведених дій [PERSON] 10.02.2024 року ТОВ «Авентус України», перерахувало грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. на його банківську карту № [NUMBER] . Відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки у встановлені договором строки не сплачені. 23 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус України» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу № 23.10/24-ф, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло, зокрема, право вимоги до відповідача право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 7570470 від 10.02.2024 року. Надалі, 20 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №20/01/2025-01, відповідно до якого від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло зокрема, право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 7570470 від 10.02.2024 року. Таким чином, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідача відповідно до Кредитного Договору № 7570470 від 10.02.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоґи за кредитним договором № 7570470 від 10.02.2024 року до [PERSON] в сумі 35\~528,94 грн., з яких: 9835,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 25693,94грн.- заборгованість за процентами від суми позики. Просили їх вимоги задовольнити та стягнути на користь позивача зазначену заборгованість із відповідача. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 05 березня 2025 року відкрито провадження по справі і справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадження з викликом сторін в судове засідання. (а.с. 100) Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року витребувано з АТ КБ «Приват Банк» заявлені позивачем докази (а.с.106-107) 26.05.2025 року з АТ КБ «Приват Банк» надійшли витребувані докази. ( а.с.124) Позиції сторін у судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти проведення розгляду справи за його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке наявне в матеріалах справи, в судове засідання не прибув, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. (а.с.103,112,126) Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Диспозиція частини восьмої\~статті 178 ЦПК України\~визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 10.02.2024 року між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] було укладено договір № 7570470 про надання споживчого кредиту в розмірі 10 000,00грн, кредитний договір підписано електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора С 5315, відповідача о 23:06:39 год., так [PERSON] ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно- телекомунікаційної системи та підтвердив вхід кнопкою «Так», що є підтвердженням підписання договору (а.с.47-55) Відповідно до п. 1.2. за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п. 1.3.,1.4. Договору кредитодавець надає кредит у сумі 10 000 грн. строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 30 днів. Згідно п. 1.6, п.1.7. Договору позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми Кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії Договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальника, а саме 10.02.2024 року. Згідно п. 1.5.2 Договору за користуванням кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавць проценти за користування, які нараховуються кредитодавцем. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом -47541,10% річних, (п.1.9.1) за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 29887,89% річних ( п.1.9.2) Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 89200,00грн. (п.1.10.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 87550,00грн.(п.1.10.2) Відповідно до п.2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, укладаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відразу після вчинення вищенаведених дій [PERSON] 10.02.2024 року ТОВ «Авентус України» перерахувало грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. на її банківську карту № [NUMBER] . Відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки у встановлені договором строки не сплачені. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Авентус України»» має заборгованість у розмірі 35\~528,94 грн., з яких: 9838,00грн.- заборгованість за тілом кредиту; 25693,94 грн.- заборгованість за процентами від суми позики. (а.с.77-84 ). 23.10. 2024 року між ТОВ «Авентус України» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу № 23.10/24-ф, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло, зокрема, право вимоги до відповідача право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 7570470 від 10.02.2024 року. Надалі, 20.01.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №20/01/2025-01, відповідно до якого від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло зокрема, право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 7570470 від 10.02.2024 року. Таким чином, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідача відповідно до Кредитного Договору № 7570470 від 10.02.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоґи за кредитним договором № 7570470 від 10.02.2024 року до [PERSON] в сумі 35\~528,94 грн., з яких: 9835,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 25693,94грн.- заборгованість за процентами від суми позики. Нормативно правове обґрунтування та висновки суду. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори ). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли зголи з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідноположень\~статті\~527\~ЦК\~України,\~боржник\~зобов`язаний\~виконати\~свій\~ обов`язок,\~\~а \~кредитор\~-\~\~прийняти виконання\~особисто,\~якщо\~інше\~не встановлено\~договором або\~\~законом,\~\~не випливає\~із\~суті\~зобов`язання\~чи\~звичаїв\~ділового обороту. \~Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, згідно частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Висновки суду. Суд, ознайомившись за матеріалами справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до\~ ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає, що позивач довів обґрунтованість заявлених позовних вимог, надавши належні докази в підтвердженні заборгованості, якими є кредитний договір, розрахунок заборгованості та докази отримання відповідачем кредиту. Суд встановив, що [PERSON] будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, та будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши кредитний договір, погодив таким чином умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідачем умови кредитного договору своєчасно не виконані, кредит, відсотки у встановлені договором строки не сплачені. Даний розрахунок боргу, а також його наявність відповідачем не спростовано. Також позивач довів, що в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладених договорів факторингу набув право вимоги до відповідача. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді. Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд доходить висновку. Відповідно до ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~частини\~першої\~статті\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 10789 від 26.02.2025 року, позивачем було сплачено 2422,40 гривень судового збору ( при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), який підлягає стягненню з відповідача. ( а.с.9) В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7 000,00 грн, суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги № 10/02/25 від 10.02.2025 року, укладений між позивачем та АБ «Тараненко та Партнери», протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 10/02/25 від 10.02.2025 року, додаткову угоду №2 до договору про надання правничої допомоги № 10/02/25 від 10.02.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг відносно [PERSON] . Вартість послуг 7000,00 грн. ( а.с.22-26) Суд вважає, що вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень. Висновки суду. Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку суд дійшов висновку що з відповідача має бути стягнуто 35528,94 гривень за кредитним договором № 7570470 від 10.02.2024 року, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. На підставі ст.ст.525,526,530,549,611,624,629,1048-1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved