Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

07.01.2025 [PERSON] , в особі представника - адвоката Нінчук-Худякової О.М., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. З 2016 року по 2019 рік позивач перебував у цивільному шлюбі з відповідачкою. [INFO] у них народився син [PERSON] . Майже з моменту народження та до теперішнього часу дитина - [PERSON] проживає з батьком. Відповідачка зловживає алкогольними напоями, не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини тощо. Відповідачка відвідує дитину виключно в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки, виражається при дитини нецензурною лайкою. Влітку 2024 року на очах у дитини у стані сильного алкогольного сп`яніння вилізла у вікно та хотіла закінчити життя самогубством, на підтвердження чого позивачем надано відеозапис. [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 та ст. 184 КУпАП, що підтверджується відповідними постановами суду. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються батьком дитини самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки, дитина знаходиться на його утриманні. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини. Станом на жовтень 2024 року відповідачка має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 171 125,94 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 справу розподілено та передано для розгляду судді Сиротенко В.К. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі із розглядом в порядку загального позовного провадження. Витребувано з Хортицького районного суду м. Запоріжжя копії постанови по адміністративним справам відносно [PERSON] та витребувано в третьої особи письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 29.01.2025 задоволено клопотання представника позивача-адвоката Нінчук-Худякової О.М. про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 10.02.2025 на адресу суду надійшов висновок щодо розв`язання спору. 28.02.2025 на адресу суду з Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшов надійшли витребувані судом копії постанов від 05.05.2023 у справі №337/2143/23 та від 29.05.2023 у справі №337/2621/23. Підготовче судове засідання неодноразово відкладалося у зв`язку з неявкою відповідачки. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою суду від 12.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 02.04.2025 об 11-00 год. У судове засідання 02.04.2025 відповідачка з`явилася, заперечила проти задоволення позовних вимог, письмовий відзив з доказами на обґрунтування заперечень не надала. В обґрунтування заперечень вказувала, що вона піклується про дитину, забезпечує і дитину і позивача матеріально - надає їм грошові кошти, сидить з дитиною в той час, коли позивач на роботі. При цьому зазначила, що позивач неодноразово зачиняв її у квартирі з дитиною, забираючи при цьому ключі від квартири. Також вказувала, що позивач неодноразово її бив. Судом відповідачці неодноразово роз`яснювалося право звернутися за правовою допомогою, на що остання повідомила про відсутність коштів на адвоката. Після роз`яснення права звернутися за безоплатною правовою допомогою відповідачка зазначила, що вона працює і не має вільного часу. Судом неодноразово пропонувалося відповідачці надати докази на підтвердження своїх посилань, однак жодного доказу відповідачкою надано не було. Крім того, у судовому засіданні 19.05.2025 відповідачка просила допитати у якості свідка її колегу, з яким вони працюють і який може підтвердити, що вона завжди поверталася додому. Вказана особа, яка з`явилася у судове засідання, знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, поведінка його не відповідала обстановці, порушував порядок у судовому засіданні у зв`язку з чим був видалений із зали судових засідань. Відповідачці було роз`яснено, що суд знаходиться на стадії дослідження вже зібраних у справі доказів і на даній стадії клопотання про допит свідка задоволенню не підлягає, оскільки до початку судового розгляду клопотань про допит свідків від відповідачки не надходило. В судовому засіданні 19.05.2025 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка проти позову заперечувала. В судове засідання 29.05.2025 відповідачка не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Представник третьої особи у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. 28.01.2025 на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи. 30 квітня 2025 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ, назва Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя була змінена на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.10.2024, [INFO] народився [PERSON] . Батьки: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] . Відповідно до психологічно-педагогічної характеристики, виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №288 «Біла лелека» ЗМР, [PERSON] , [INFO] , відвідує зазначений садок з 21.10.2020. На час воєнного стану ЗДО працює в дистанційному режимі. Батьки приєднані до батьківської групи у Viber та сайту закладу, де вихователі та спеціалісти ЗДО викладають розвивальні заняття, дидактичні ігри, консультації та рекомендації. Батьки регулярно контактували з вихователями групи, приймали участь разом із сином у дистанційному навчанні. З травня місяця дитина відвідує садок за програмою ЮНІСЕФ. За словами вихователів тільки батько приводив та забирав сина, він цікавиться розвитком та успіхами дитини. Мати останнім часом в закладі не з`являлася, на контакт з вихователями не виходила, участі у житті дитини не приймала. Відповідно до побутової характеристики від 30.11.2024, складеної сусідами позивача по будинку, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом із сином [PERSON] . Вказано, що за період проживання скарг від сусідів на нього не надходило, виявляє себе як турботливий батько, утримує та займається вихованням сина, дитина завжди охайна та емоційно прив`язана до батька. Періодично в квартирі з`являється [PERSON] , матір [PERSON] , яка зловживає алкогольними напоями в присутності сина, провокує [PERSON] на конфлікти, нецензурно лається в присутності сина, у вихованні дитини участі не бере. З характеристики від 30.11.2024, виданої головою правління ЖБК №271 «Запоріжсталь-23» вбачається, що [PERSON] за час проживання у будинку зарекомендував себе як чуйний, спокійний і доброзичливий мешканець. Ні з ким ніколи не конфліктував. Завжди відгукувався, коли хтось просив про допомогу. Приймає активну участь у суспільній роботі будинку. Чуйний і люблячий батько для свого сина. Відповідно до довідки від 30.11.2024, виданої головою правління ЖБК №271 «Запоріжсталь-23», [PERSON] прописаний і мешкає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним прописаний і проживає його син [PERSON] , а також його мати [PERSON] і старший брат [PERSON] , але на даний момент у квартирі не проживають у зв`язку з виїздом за кордон на час воєнних дій. З характеристики, виданої 29.11.2024 в.о. майстра виробничої ділянки КЦ №1 ПАТ «Запоріжсталь», [PERSON] є співробітником ПАТ «Запоріжсталь» з липня 2015 року. За час роботи на комбінаті постійно підвищував свої знання та навики. Трудову дисципліну не порушує, в колективі користується повагою серед колег, досвідчено та в строк виконує поставлені цілі та завдання на виробництві. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.11.2024, наданого головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Одеса), при примусовому виконанні виконавчого листа №335/7654/20 від 19.09.2024 (суд звертає увагу, що має місце помилка у зазначенні року видачі наказу, оскільки стягнення відбувається з 10.09.2020), виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] за період вересня 2020 року по жовтень 2024 року існує заборгованість зі сплати аліментів у загальній сумі 171 125,94 грн. При цьому, у судовому засіданні відповідачка вказувала, що їй нічого не відомо про видачу виконавчого листа та наявність заборгованості зі сплати аліментів. Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2024 у справі №337/4689/24 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2023 у справі №337/2143/23 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Як зазначено у постанові, 10.04.2023 о 18.30 год., [PERSON] , знаходячись за адресою [ADDRESS] , не виконувала свої батьківські обов`язки по догляду за своїм малолітнім сином - [PERSON] , внаслідок чого останній викидав з третього поверху побутові речі. В цей час [PERSON] знаходилася із сусідами та не слідкувала за сином до 18.47 год. [PERSON] у судовому засіданні фактичні обставини справи не заперечувала, в скоєному щиро каялася. Відповідно до постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2023 у справі №337/2621/23 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. У постанові зазначено, що 04.05.2023 близько 15:30 год. [PERSON] знаходилася в стані алкогольного сп`яніння з дитиною на руках, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП. В судове засідання для розгляду адміністративного протоколу [PERSON] не з`явилася. При цьому, суд звертає увагу на те, що ухвалою судді від 08.01.2025, крім постанов від 05.05.2023 у справі №337/2143/23 та від 29.05.2023 у справі №337/2621/23, судом було також витребувано у Хортицького районного суду м. Запоріжжя постанову від 17.11.2020 у справі №337/3781/20. Однак, зазначена постанова не була надіслана на адресу суду, про неможливість надання такої постанови також не зазначено. Представник позивача зазначила у судовому засіданні, що не наполягає на повторному витребуванні такої постанови, оскільки, на її думку, наявні постанови достатнім чином доводять невиконання відповідачкою [PERSON] своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої 17.05.2023 ТОВ «Медичний центр «Метіда», [PERSON] 08.05.2023 добровільно звернулася до лікаря-нарколога ТОВ «МЦ «Метіда». Виставлений діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Проведена детоксикація в амбулаторних умовах. 15.05.2023 проведений психотерапевтичний вплив (кодування) з метою формування установки на повну відмову від вживання алкоголю за методикою [PERSON] терміном дії 1 рік. Відповідачка у судовому засіданні зазначила, що довідка є сфальсифікованою, вона в такий медичний заклад не зверталася, діагноз їй не встановлювався та не кодувалася. В той же час, жодних доказів на спростування інформації, викладеної у довідці, відповідачка не надала. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району за вих. №21.01/03-30/143 від 06.02.2025 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Окрім того, у судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] (матір відповідачки), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (сусіди позивача). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснювали, що неодноразово бачили [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння (навіть з дитиною на руках) та бачили, що вона вживала алкогольні напої. [PERSON] останній раз у будинку бачили місяців 9-10 тому. Свідки також вказували, що вихованням дитини, її розвитком та здоров`ям займається [PERSON] , дитина завжди доглянута. Також [PERSON] та [PERSON] були свідками події, коли дитина [PERSON] викидав речі з вікна сусіднього квартири. Свідок [PERSON] пояснила, що бачила як [PERSON] сиділа на підвіконні та погрожувала вистрибнути з вікна. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] - матір відповідачки повідомила суду, що в останній рік [PERSON] почала сильно випивати, через що перестала виконувати свої батьківські обов`язки. На даний час [PERSON] не працює, оскільки зловживає алкогольними напоями. Вона потребує лікування, проте відмовляється лікуватися від алкогольної залежності. Також свідок зазначала, що у [PERSON] є старша донька від попереднього шлюбу, яка знаходиться на утриманні бабусі - [PERSON] та проживає разом з нею, з матір`ю не спілкується. Також у судовому засіданні було оглянуто CD-диск, долучений позивачем до матеріалів позовної заяви із відеозаписом, з якого вбачається, як [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння погрожувала в присутності дитини [PERSON] вистрибнути з вікна квартири. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Суд вважає неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачем. При цьому, відповідачкою жодних доказів на спростування позову не надано. Суд прийшов до висновку про необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, якою передбачено, що батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд прийшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що матір дитини - [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не здійснює матеріальне забезпечення дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] у відношенні її сина [PERSON] , [INFO] , оскільки остання тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків. Питання про розподіл судових витрат позивачем не ставилося, відповідно, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved