Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вимогою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов обґрунтовує тим,\~що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20.03.2024 по справі № 702/107/24 з неї на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів її доходів, щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2024 до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду Монастирищенський районний суд Черкаської області 26.03.2024 видав виконавчий лист, а Монастирищенський ВДВС в Уманському районі Черкаської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) відкрив виконавче провадження №74590713, в межах якого стягує з позивача на користь відповідача на утримання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі з 30.01.2024 до досягнення дитиною повноліття. Позивачка стверджує, що з моменту звернення рішення суду до примусового виконання утворилась заборгованість у розмірі 16509,44 грн., для погашення якої вона була змушена взяти в позику кошти. Крім того, [PERSON] вважає, що розмір стягуваних аліментів в 3002,25 грн. за один календарний місяць є не підйомним для неї, оскільки вона не працює і жодних доходів не отримує, тому просить суд зменшити розмір аліментів з частини її доходів до 1/7 частини усіх її доходів, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення сином повноліття. У поданому 05.03.2025 відзиві відповідач [PERSON] проти заявлених вимог заперечив і просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позивач є особою працездатного віку, доказів того, що вона не працює за станом здоров`я до позову не додає. Відповідач стверджує, що позивач систематично виїздить до Республіки Польща на роботу і отримує там дохід, який не оподатковується на території України. З [PERSON] позивач спільно проживає, підтримує з ним сімейні стосунки, тому її доводи про існування перед ним грошових зобов`язань є неправдою. Також відповідач зазначає, що наразі їхній син [PERSON] , [INFO] , навчається на першому курсі факультету «Право» у ВСП Київський фаховий коледж морського і річкового флоту та транспортних технологій Державного університету інфраструктури та технологій, на контрактній основі. Вартість навчання за один навчальний рік становить 23 000 грн. Водночас за Договором найму житла приміщення гуртожитку №24/00-75, в якому проживає син [PERSON] , відповідач щорічно сплачує 6040,00 грн. за проживання і додатково оплачує використання додаткових споживачів енергії відповідно до нормативів. Для проїзду до місця розташування навчальних приміщень з гуртожитку син щоденно витрачає 46,00 гривень, до того ж він потребує забезпечення витрат на харчування, одяг, особисту гігієну, навчальні підручники, зошити та канцелярію, лікарські засоби за потребою. Працювати і забезпечувати самостійно ці свої потреби син змоги не має, оскільки навчається на денній формі навчання і не має можливості працевлаштуватись. Крім іншого, відповідач зазначає, що він хворіє, отримує заробітну плату в мінімальному розмірі, тому самостійно утримувати сина не може і просить відмовити позивачу в задоволенні заявленої позовної вимоги. Постановленою 21.02.2025 ухвалою позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду, у справі відкрите загальне позовне провадження і призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.03.2025 підготовче провадження закрите і справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлена за зареєстрованим місцем її проживання, у поданих заявах просила суд розглянути справу за її відсутності. Представник позивача адвокат Назарець Д.К. на відеоконференцзв`язок не вийшла, у телефонному режимі повідомила секретаря, що участі в розгляді справи брати не буде. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими і пояснив, що позивач зовсім не цікавиться сином, не спілкується з ним, а тепер і сплачувати аліменти не хоче. Син отримує освіту на контрактній денній формі навчання і відповідач, як батько, забезпечує синові можливість навчатись, сплачує 23000,00 гривень в рік за навчання, оплачує проживання сина в гуртожитку у розмірі 6040,00 гривень і додаткові витрати за додаткові споживачі енергії. Заслухавши сторони та їх представників, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів її доходів, щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2024 до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягуються примусово в межах виконавчого провадження №74590713 від 01.04.2024 (а.с.10). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] станом на 01.09.2024 з моменту відкриття виконавчого провадження заборгувала стягувачу 16509,44 грн.(а.с.11). Позивач заборгованість зі сплати аліментів на суму 16830,00 грн. виплатила, що підтверджується квитанцією АТ КБ ПРИВАТБАНК №0.0.3851515781.1 від 29.08.2024 (а.с.13). Цю обставину також не заперечує відповідач і підтверджує, що кошти для погашення заборгованості позивачу надав її співмешканець [PERSON] . Позивач [PERSON] народилась [INFO] (а.с.7-8). Згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 29.08.2024 №2320-24-01499 за період 1 кварталу 2024 року та 2 кварталу 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого виплаченого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору [PERSON] в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків відсутня (а.с.12). Відповідно до Договору найму жилого приміщення в гуртожитку №24/00-75 від 28.08.2024, який діє з 08.09.2024 до 30.06.2025, студент першого курсу факультету 081 «Право», денної форми навчання [PERSON] , [INFO] , поселений у гуртожиток за рахунок коштів замовника [PERSON] (а.с.42,43). Плата за проживання в розмірі 6040,00 гривень внесена 29.08.2024, що підтверджує копія квитанції АТ КБ ПРИВАТБАНК від 29.08.2024 (а.с.46). Відповідно до квитанцій АТ КБ ПРИВАТБАНК від 08.08.2024 [PERSON] перерахував ВСП Київський фаховий коледж морського і річкового флоту та транспортних технологій ДУІТ за навчання [PERSON] за спеціальністю «Право», 1 курс, денна форма, дог. КПЗ-24-24, в загальній сумі 23000,00 грн. (а.с.45). Згідно з довідкою від 24.02.2025 №АПД00000011 [PERSON] працює в ТОВ «Агровет Продакшн» водієм навантажувача і його дохід за період з 01.08.2024 по 31.01.2025 склав 49611,80 грн. (а.с.47). Відповідно до висновків лікаря від 10.01.2024 призовнику [PERSON] діагностовано дегенеративно-дистрофічні зміни сегментів/остеохондроз; дорзальні екструзії дисків; артроз суглобів ІІ ст.; спондильоз; лівобічний сколіоз; випрямлений фізіологічний лордоз; травму правого ока (контузія правого ока), гіпертонічну хворобу ІІ ст., ризик помірної синусової тахікардії (а.с.48-50). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблений висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач зазначає, що визначений судом розмір аліментів вона не має можливості сплачувати, оскільки не працює і позичила кошти для сплати заборгованості зі сплати аліментів. Статтею 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже наведені позивачем обставини для зменшення розміру стягуваних на утримання сина аліментів суд не вважає такими, що дають підстави для задоволення позову, оскільки факт погіршення її матеріального становища чи погіршення стану здоров`я позивач у суді не довела і в позові на ці обставини не покликалась. Одне лише посилання на сплату боргу з утриманих аліментів за рахунок позичених коштів не дають підстав для висновку, що жінка 45-річного віку не має можливості працювати і забезпечувати утримання своєму сину студенту. Вимогами ст.\~13,\~81 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Верховний Суд України в постанові від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився її матеріальний стан, через що вона не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може. Крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для його зменшення немає. Відповідно до частин 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про залишення позову без задоволення, то судові витрати підлягають залишенню за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed