Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У червні\~2024\~року до\~суду надійшла\~вищевказана позовна\~заява [PERSON] .\~В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 03\~лютого 2022\~року в\~онлайн режимі\~через сайт\~авіакомпанії «Біз\~Ейрлайн» нею здійснено\~бронювання авіаквитка\~на рейс\~№ 7В341\~(Київ-Батумі)\~на 25\~червня 2022\~року на\~ім`я [PERSON] ,\~вартістю 1561,32\~грн. Після здійсненої оплати позивач отримала на електронну адресу підтвердження бронювання 3818454F, квиток номер : [NUMBER] . Однак, 12 травня 2022 року від відповідача [PERSON] отримала повідомлення про скасування всіх рейсів до 01.09.2022 року у зв`язку з продовженням дії на території України військового стану та закриттям повітряного простору України. 26.01.2023 позивач направила ТОВ «Біз Ейрлайн» лист про повернення їй коштів за придбаний квиток. Однак, вказані грошові кошти відповідач позивачу не повернув. З наведених підстав, [PERSON] просить розірвати укладений між [PERSON] та ТОВ «Біз Ейрлайн» договір (бронювання), стягнути з відповідача на користь позивача вартість квитків у розмірі 1 561,32, а також моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачам надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження у справі ТОВ «Біз Ейрлайн» отримало 18.06.2024 у підсистемі «Електронний суд», копія позовної заяви направлена позивачем відповідачу у відповідності до вимог закону. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалює у справі заочне рішення. Обставини справи, що встановлені судом 03 лютого 2022 року позивач [PERSON] на веб-сайті ТОВ «Біз Ейрлайн» - www.bees.aero придбала квиток на рейс повітряного перевезення № 7В341 з напрямком Київ-Батумі на 25 червня 2022 року на її ім`я. Згідно квитанції № НК3А-6Р75-479Р-К69Р від 03.02.2022 вартість квитка становила 1\~561,32 грн. та сплачена [PERSON] за допомогою електронного платіжного засобу - банківської карти, емітованої АТ «Універсал Банк», № [NUMBER] . У цей же день авіаперевізником сформоване підтвердження бронювання № 3818454F та електронний квиток № [NUMBER] . Електронним листом ТОВ «Віз Ейрлайн» від 12 травня 2022 року позивача повідомлено про скасування рейсу, на який нею придбано квиток, у зв`язку з продовженням дії на території України військового стану та закриттям повітряного простору України. Для відшкодування вартості квитків на скасовані рейси запропоновано наступні варіанти: перерахування коштів, сплачених за квиток, на потребу воїнів Збройних Сил України; безкоштовну зміну дати вильоту на рейси з 01 вересня 2022 року; повернення коштів у вигляді промокоду (сума фіксується в USD) для придбання наступних квитків на всі регулярні рейси авіакомпанії. Також роз`яснено, що у зв`язку з тимчасовим припиненням операційної діяльності авіакомпанії через військовий стан та закриття повітряного простору на території України опція повернення коштів наразі не є доступною і буде доступна після відновлення діяльності авіакомпанії. Також, електронним листом від 19 липня 2023 року ТОВ «Віз Ейрлайн» на звернення [PERSON] від 26 січня 2023 року повторно надало інформацію, тотожну до вищевказаної, де відповідач посилався на те, що у зв`язку з тимчасовим припиненням операційної діяльності авіакомпанії через військовий стан та закриття повітряного простору на території України опція повернення коштів наразі не є можливою, а буде доступна після відновлення діяльності авіакомпанії. 22 березня 2024 року на юридичну адресу ТОВ «Віз Ейрлайн» позивачем направлено досудову вимогу з проханням повернути їй суму коштів у розмірі 1562 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, авіаційний перевізник (авіаперевізник) - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення пасажирів, вантажу, пошти повітряним транспортом. Стаття 908 ЦК України встановлює, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно зі ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка або електронного квитка та багажної квитанції, вимоги до яких встановлюються відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Порядок повернення коштів за невикористаний авіаквиток регламентують Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу та Повітряним кодексом України. Пунктами 2, 3 гл. 1 розділу ІІІ Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239 встановлено, що укладення договору повітряного перевезення та його умови підтверджуються квитком, який видається пасажиру авіаперевізником або агентом з продажу. Квиток надає право пасажиру, зазначеному у квитку, на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує авіаперевізника здійснити перевезення пасажира і його багажу та надати інші послуги відповідно до договору повітряного перевезення, крім випадків, визначених у пункті 5 цієї глави. Відповідно до абз. 3 п. 1 гл. 1 розділу XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239, у разі якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. У п. 5 гл. 1 розділу XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239 зазначено, повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Згідно з п. п. 1, 2 гл. 2 розділу XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року №1239, примусове повернення коштів або перебронювання без застосування штрафних санкцій здійснюється у випадках скасування, перенесення, затримки рейсу (авіаперевізник може зменшити час затримки, зазначений у пункті 3 глави 4 розділу XV цих Авіаційних правил), на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток. У разі примусового повернення сума коштів, що повертається пасажиру, має дорівнювати якщо жодну частину квитка не використано, - сумі, що дорівнює повній вартості квитка за ціною, за якою його було придбано. Так, судом встановлено, що 03 лютого 2022 року між сторонами укладено договір перевезення, вартість квитка за умовами договору з датою вильоту позивача 25 червня 2022 року склала 1\~561,32 грн. Враховуючи скасування рейсу у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та закриттям повітряного простору держави, та повідомлення про це позивача 12 травня 2022 року, вказана дата є датою розірвання договору за ініціативою відповідача, як перевізника. З урахуванням цього, на підставі ч. 2 ст. 103 Повітряного кодексу та Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, позивачу у день розірвання договору мала бути повернута вартість квитка, сплачена нею при його придбанні. При зверненні до суду позивач зазначила, що, не дивлячись на її вимоги та листування з відповідачем, останній відмовляється повертати спачені позивачем кошти. З урахуванням викладеного, враховуючи те, позивачу підлягала поверненню вартість квитка, сплачена нею при його придбанні, у день розірвання договору, чого відповідачем не здійснено у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] у частині стягнення з ТОВ «Віз Ейрлайн» вартості квитка у розмірі 1\~561,32 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У пунктах 5, 9 вказаної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. У ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги конкретні обставини справи й те, що належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача та причинного зв`язку між завданою моральною шкодою та діяннями ТОВ «Віз Ейрлайн» суду не надано, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог у частині стягнення з відповідача моральної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з ТОВ «Віз Ейрлайн» на її користь грошових коштів у розмірі 1 561,32 грн. Щодо судових витрат У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у частині позовних вимог майнового характеру, а відповідач за приписами ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial