Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить позбавити бітьківських прав відповідача стосовно дочки - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] . З`ясовано, що позивач проживає по [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обгрунтовані тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. Під час спільного подружнього життя у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що відповідач пішла жити до іншого чоловіка залишивши дітей на нього. Фактично вона самоусунулась від виховання та утримання дітей, хоча матеріальну допомогу на утримання дітей отримує саме відповідач. В зв`язку із зазначеним позивач змушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Позивач та його представник - [PERSON] у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити. Вказали, що відповідач неодноразово покидала дім і сім`ю, зникала без попереджень, залишаючи дітей на батька. Наразі матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про дітей у необхідному обсязі. Діти не бажають проживати з матір`ю. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Вказала, що хоче щоб діти проживали із нею. Покинула дім, оскільки чоловік неодноразово застосовував до неї насильство, зловживав алкоголем. На даний час вона проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком та його неповнолітньою донькою. Також з нею проживає її донька [PERSON] . Інші доньки проживали також з нею, але в подальшому за власним бажанням повернулись проживати до батька. Син бажає проживати з батьком. Вона не хоче тиснути на дітей. Представник виконавчого комітету Знам`янської міської ради не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримавши висновок, який надано органом опіки та піклування в 2023 році про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з цим, просила врахувати й обставини, які встановлені у висновку до недоцільність позбавлення батьківських прав, встановлені виконавчим комітетом Долинської міської ради як органом опіки та піклування. Представник виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розглянути справу без участі представника третьої особи відповідно до наданого висновку та за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, думку дітей, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 24 лютого 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2023 року розірвано (а.с.9;10). Від спільного сімейного життя у них: [INFO] народилась донька - [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] , [INFO] народилась донька [PERSON] та [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей, де їх батьками значаться позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с. 5;6;7;8) З довідки голови квартального комітету №33 по м.Знам`янка №18 від 30 березня 2024 року вбачається, що позивач - [PERSON] проживає в [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Також у довідці вказано, що діти проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні, мати у вихованні дітей участі не приймає. Також з довідки голови квартального комітету №33 по м.Знам`янка №132 від 04 жовтня 2023 року вбачається, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 05 серпня 2022 року та по теперішній час (а.с.11;12). Талон-повідомлення єдиного обліку №7037 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію та листи з ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області свідчать про те, що до ІКС ІПНП ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області було зареєстровано 3 повідомлення громадянина [PERSON] стосовно безвісного зникнення громадянки [PERSON] .. В ході проведення розшукових заходів було встановлено місцезнаходження безвісно зниклої [PERSON] , котра зазначила, що її життю та здоров`ю нічого не загрожує, протиправних дій стосовно неї не вчинялось, підтримувати зв`язок з [PERSON] не бажає (а.с.14;15;16). Відповідно характеристик наданих з місця роботи позивач - [PERSON] характеризується з позитивної сторони, порушень трудової дисципліни не має, є морально стійким та відповідальним працівником (а.с.20;21). Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав від 26 травня 2023 року, виконавчий комітет Знам`янської міської ради Кіровоградської області прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування висновку вказано, що відповідно до довідки з місця проживання малолітніх дітей від 25.04.2023 року, їх мати [PERSON] за цією адресою - не проживає. За фактичним місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) громадянка [PERSON] також не проживає і на даний час її місцезнаходження невідоме. На дзвінки не відповідає. За інформацією Знам`янського управління Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості [PERSON] , [INFO] на обліку як безробітна не перебуває. Згідно з характеристиками з ліцею «Гармонія» та КЗ «Знам`янська спеціальна школа КОР» від 27.04.2023 року, дітьми опікується саме батько, який підтримує тісний зв`язок з класними керівниками, цікавиться успіхами своїх дітей, постійно відвідує школу. Спеціалістами служби у справах дітей було здійснено рейд в сім`ю [PERSON] , обстежено умови проживання малолітніх дітей та складено відповідний акт. На момент обстеження діти перебували вдома. За результатами обстеження встановлено, що умови проживання малолітніх дітей в сім`ї задовільні. У дітей є спальні місця, постільна білизна, одяг та взуття, куточок для навчання, шкільне придания. В телефонному режимі (у форматі голосового повідомлення) [PERSON] неодноразово було запрошено до служби для з`ясування причин її відсутності вдома, а також було запрошено на комісію з питань захисту прав дитини. Але остання ігнорувала запрошення до служби у справах дітей. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не турбується про стан здоров`я, участі в їх вихованні не приймає, життям дітей не цікавиться. Всі ці факти свідчать про її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Весь обсяг обов`язків щодо утримання, виховання, навчання та розвиток дітей виконує батько - [PERSON] (а.с.18-19). Однак, з довідки виданої виконкомом Долинської міської ради від 19 липня 2024 року за №323 вбачається, що відповідач - [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять діти: [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2018 року народження (а.с.55). З акту обстеження умов проживання від 20 червня 2024 року за №112 вбачається, що під час перевірки службою у справах дітей Долинської міської ради родини [PERSON] встановлено, що на час обстеження малолітні діти (три доньки) перебували з мамою вдома. Для кожної дитини є спальне місце з чистою постільною білизною, створені умови стосовно розвитку, відпочинку та ігор. В наявності є засоби гігієни, одяг та взуття відповідно до віку та сезону. На час обстеження мати мала охайний вигляд. Зі слів малолітньої [PERSON] саме вона зателефонувала матері та попросила забрати їх із сестрами до себе, що мати і зробила. Зі слів дітей, вони хочуть залишитись разом із матір`ю та її родиною (а.с.58). Згідно з висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав від 24 вересня 2024 року, виконавчий комітет Долинської міської ради Кіровоградської області прийшов до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , дочки - [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування висновку вказано, що відповідно до листа служби у справахдітей виконкому Знам`янської міської ради від 11 вересня 2024 року №146, з того часу як [PERSON] забрала до себе своїх доньок, вона постійно підтримувала телефонний зв`язок зі спеціалістами служби у справах дітей виконкому Знам`янської міської ради, повідомляючи у телефонному режимі про житлово-побутові умови проживання сім`ї, про навчальний заклад, до якого планує записати дівчат, про наміри щодо перспективи проживання сина [PERSON] біля неї. 26 серпня 2024 року [PERSON] звернулась до Знам`янської служби у справах дітей із заявою та повідомила про те, що її малолітній син [PERSON] хоче проживати разом із нею, але вже 10 вересня 2024 року у телефонному режимі повідомила, що син повернувся проживати до свого батька. Службі не вдалось обстежити умови проживання [PERSON] , оскільки дома нікого не було, на зв`язок зі службою у справах дітей чоловік тривалий час не виходить, тому йому було залишено повідомлення про термінову явку до служби. Відповідно до протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 13 вересня 2024 року №9, зі слів [PERSON] , вона переймається подальшою долею всіх своїх чотирьох дітей; через часті сварки, зловживання [PERSON] алкоголем та домашнє насилля з його боку жінка змушена була піти від нього, дітей він не віддав, забороняв з ними бачитись та спілкуватись, але через знайомих вона знала про все, що відбувається в їхньому житті. Зі слів [PERSON] , а алкогольному сп`янінні [PERSON] виганяв сина [PERSON] з будинку. Пояснює проживання дітей біля батька безконтрольністю з його боку, особливо під час вживання ним алкоголю та їх підмовленням та підкупом. [PERSON] зазначила, що на початку 2024 року вона з`явилась до навчального закладу де на той час навчались діти, побачилась з ними і залишила свій номер телефону, щоб вони змогли їй телефонувати в будь-який час з телефонів знайомих, друзів, тощо. Діти телефонували їй найчастіше з телефону сусідки [PERSON] . В кінці серпня 2024 року [PERSON] передав [PERSON] телефони для дівчат, щоб він мав змогу з ними спілкуватись. Зі слів жінки, вона не забороняла та не чинила перешкод у спілкуванні дітей з батьком. 26 серпня 2024 року син [PERSON] їхав до матері в м.Долинська, зупинився погостювати в бабусі, але повернувся до свого батька. [PERSON] зазначила, що не бажає тиснути на своїх дітей і змушувати їх проживати з нею, але зробить все можливе, щоб вони спілкувались та були разом. Начальник служби у справах дітей Долинської міської ради повідомила, що [PERSON] повідомлявся та запрошувався на дане засідання комісії через застосунок «Viber», переглянув повідомлення, але ніяк на нього не відреагував, проігнорував. Також у висновці зазначено, що [PERSON] неодноразово приходила в службу у справах дітей стосовно можливого позбавлення її батьківськи прав, не погоджується з цим, підтримує зв`язок із спеціалістами служби, дослухається порад, налаштована на спільне проживання разом із своїми дітьми (а.с.86-90). Акт обстеження умов проживання від 11 листопада 2024 року проведеного головним спеціалістом ССД - [PERSON] та [PERSON] з метою обстеження умов проживання та встановлення факту проживання дітей біля батька свідчить про те, що за адресою [ADDRESS] проживають та мають постійне місце реєстрації: позивач - [PERSON] , [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2011 року народження. Батькові рекомендовано придбати шафу та створити спальне місце для сина (а.с.108). Заслухана в судовому засіданні малолітня [PERSON] , 2016 року народження показала, що проживає наразі з матір`ю. Скучила за братом і сестрами, батьком, але бажає проживати з мамою. В свою чергу, малолітній [PERSON] , 2011 року народження, показав, що категорично не бажає проживати з матір`ю, яка неодноразово залишала їх без попередження, ображений на матір і не прагне до спілкування з нею. В судовому засіданні [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2012 року народження, думку яких також заслухано, вказали, що в 2022 році мама раптово зникла, вони не знали куди вона пропала. Згодом місце її перебування було з`ясовано. У неї з`явилась інша родина. Деякий час вони проживали з мамою і її новою родиною, але у них не склались відносини з донькою нового чоловіка матері. Тому вони вирішили повернутись проживати до батька. Мама з ними спілкується недостатньо, дуже рідко телефонує. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (п.п. 57, 58). У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року, справа № 227/2272/18). Верховний Суд у постанові від 06.05.2020, справа №753/2025/19, дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини». Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, а також враховуючи, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено необхідності на даний час позбавлення [PERSON] батьківських обов`язків. При цьому, на думку суду, вона все ж в недостатній мірі піклується про своїх старших дітей, а також допускала великі помилки по відношенню до них, зокрема, коли зникла без попередження і тривалий час взагалі не давала про себе знати, що звісно мало значний стресовий вплив на них. Так, умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дітей в матеріалах справи відсутні. Судом з`ясовано, що мати все ж приймає участь у вихованні дітй, цікавиться їх життям, прагне до спілкування з ними, з урахуванням того факту, що сторони не перебувають у шлюбі, проживають окремо на значній відстані, старші діти проживають разом із батьком, а між сторонами склались неприязні стосунки. Суд також враховує, що сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батька та матері та особливості їх виховної поведінки безумовно впливають на емоційний стан дітей, психічний розвиток та переживання благополуччя. При цьому, суд вважає, що позивачем в достатній мірі не доведено, що поведінка відповідача на даний час свідчий про повне нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї. Докази, які були надані позивачем, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу, як позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей. Водночас, суд не приймає до уваги й висновок служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на відсутність доказів належного її повідомлення про час та місце розгляду цього питання (відповідач категорично заперечила в судовому засіданні те, що її повідомляли про засідання комісії з питань захисту прав дітей, а протилежного представник органу опіки та піклування в судовому засідання довести не спромігся). Крім того, обставини, які зазначені у висновку станом на 2023 р. наразі є не досить актуальними. Ситуація в родині складна й потребує значних зусиль зі сторони обох батьків для налагодження нормального психологічного середовища для подальшого зростання й виховання дітей незалежно від того, з ким будуть проживати діти. Батьки мають завжди зважати на те, що їх першочергова увага має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки це є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати слід віднести на рахунок позивача На підставі викладеного,

Outcome: dismissed