Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

01 липня 2024 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 03 квітня 2024 року в м. Дніпрі на пр. Мануйлівський в районі е/о №354 з вини водія автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «SPIER» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] , чим завдано позивачу матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у відповідача. 23 квітня 2024 року відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань виплатив страхове відшкодування в розмірі 21134,13 гривень. Із таким розміром страхового відшкодування позивач не погоджується, оскільки згідно складеного на замовлення позивача висновку експерта по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №51С24 від 28 квітня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, що є вартістю матеріального збитку, визначена в розмірі 68681,04 гривень. За таких обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача недоплачений розмір страхового відшкодування в сумі 47546,91 гривень (68681,04 гривень 21134,13 гривень), а також судові витрати у вигляді судового збору. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2024 року матеріали позовної заяви направлено для розгляду по суті за пісдуністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано стороні позивача відповідний строк для усунення виявлених недоліків позову. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2024 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням позивачем всіх виявлених недоліків його позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2025 року за клопотанням представника відповідача у справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у цивільній справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2025 року провадження у цивільній справі поновлено. В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, натомість подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на дотримання відповідачем встановлених законом порядку, строків та вимог щодо виплати страхового відшкодування в повному обсязі, вказав на неналежність як доказу висновку експерта, поданого позивачем до суду. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання та здійснити розгляд даної цивільної справи по суті за наведеної явки учасників справи. Вислухавши позивача, його представника та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 03 квітня 2024 року мала місце ДТП. [PERSON] у вказаний день о 12 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «MAN» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «SPIER» д.н.з. [NUMBER] біля е/о №354 по пр.\~Мануйлівському м. Дніпро в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці маневру та скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина [PERSON] в її скоєнні встановлені постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2024 року по справі №199/3102/24, якою [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 14 травня 2024 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина [PERSON] у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Копія постанови наявна у матеріалах справи. На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] належав позивачу, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В ході розгляду справи судом також встановлено і не спростовується матеріалами справи, що володільцем автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП був [PERSON] , який і керував цим транспортним засобом, тобто був його законним володільцем у відповідності до п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] , перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР.217775748). Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб «MAN» д.н.з. [NUMBER] . Зі змісту останнього вбачається, що ліміт страхування за шкоду, завдану майну, становив 160000 гривень, розмір франшизи 0 гривень. Дані обставини підтверджуються копією полісу, а також інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/). 23 квітня 2024 року відповідач здійснив виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 21134,13 гривень, що підтверджується копією виписки по особовому банківському рахунку позивача, копією страхового акту, копією розпорядження на виплату страхового відшкодування. Відповідно до складеного на замовлення позивача висновку експерта по судовій автотоварознавчій експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №51С24 від 28 квітня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, визначена в розмірі 68681,04 гривень, що є і вартістю матеріального збитку. Разом з тим, вказані суми були визначені експертом без урахування ПДВ, в той час як сума страхового відшкодування виплачена безпосередньо на рахунок позивача як потерпілої в ДТП особи. Згідно висновку експерта №298-25 від 26 лютого 2025 року, складеного за результатами проведеної за ухвалою суду у даній цивільній справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, встановлено наступні фактичні дані: ринкова вартість автомобіля «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] в стані до ДТП від 03 квітня 2024 року становить 311119,9 гривень; ринкова вартість автомобіля «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому стані після ДТП від 03 квітня 2024 року становить 238026,63 гривень (з урахуванням ПДВ) та 243761,93 гривень (без урахування ПДВ); вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 03 квітня 2024 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин та з урахуванням ПДВ становить 73093,27 гривень, а без урахування ПДВ 67357,97 гривень. Судом також встановлено, що станом на момент розгляду справи належний позивачу автомобіль «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] відремонтовано, що підтверджується фотознімками, однак докази сплати позивачем вартості ремонту автомобіля в матеріалах справи відсутні. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Правління НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30 травня 2022 року №109 (далі постанова правління НБУ №109). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва\~ поліса. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Підпунктом 1 п.1 постанови правління НБУ №109 встановлено розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а"\~пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц). Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до на ступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц. Особою, яка завдала шкоди та відповідальність якої застрахована, може бути і не власник ТЗ (не страхувальник, не особа, яка вчиняла договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком) за умови правомірного володіння такою особою забезпеченим ТЗ (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2024 року по справі №950/2479/22). Стосовно спірних правовідносин сторін, то в ході розгляду даної цивільної справи дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 03 квітня 2024 року, яка сталася з вини водія автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , і внаслідок якої останнім завдано власнику автомобіля «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] , яким є позивач, майнової шкоди у вигляді пошкодження його авто. Разом з тим, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія/власника автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] перед третіми особами на час ДТП була застрахована у відповідача із лімітом відповідальності (страховою сумою) даного страховика в розмірі 160000 гривень за шкоду, завдану майну, франшиза 0 гривень. При цьому такий страховик 23 квітня 2024 року на виконання взятих на себе зобов`язань здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 21134,13 гривень на користь позивача. Не погодившись із наведеним розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до суду із даним позовом, в основу своїх позовних вимог поклав складений на його замовлення висновок експерта №51С24 від 28 квітня 2024 року. Приймаючи до уваги, що висновок експерта, складений на замовлення позивача, не визначає такої складової відновлювального ремонту як ПДВ, враховуючи, що сума страхового відшкодування була виплачена відповдіачем безпосередньо позивачу, а також оскільки останній просить суд стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування на свою користь, докази сплати ремонту автомобіля у матеріалах справі відсутні, а тому при розрахунку суми страхового відшкодування із неї за законом має бути вирахувана сума ПДВ, судом було призначено за клопотанням сторони відповідача судову транспортно-товарознавчу експертизу, саме висновок якої суд з викладених підстав вважає за необхідне покласти в основу свого рішення у даній цивільній справі. Так, за змістом висновку експерта №298-25 від 26 лютого 2025 року, складеного за результатами проведеної за ухвалою суду у даній цивільній справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, автомобіль позивача не може вважатись знищеним в розумінні законодавства, а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Zafira» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 03 квітня 2024 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин та за вирахуванням ПДВ, становить 67357,97 гривень, а розмір франшизи у правовідносинах відповідача зі страхування автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] становить 0 гривень, то саме 67357,97 гривень і має становити правильний розмір страхового відшкодування, яке мав сплатити відповідач на користь позивача. Враховуючи, що відповдіачем сплачено в позасудовому порядку страхове відшкодування в розмірі 21134,13 гривень, то з відповідача підлягає стягненню сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 46223,84 гривень (67357,97 гривень 21134,13 гривень) за підрахунками суду. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог шляхом зменшення заявленої позивачем до стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування з 47546,91 гривень до 46223,84 гривень, розрахований судом. Мотиви такого розрахунку та частковості задоволення позовних вимог викладено абзацом вище. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи та види судових витрат, понесені позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 1187,22 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial