Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохають стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №4686853 від 28.04.2021 в сумі 88 000 грн з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 66 000 заборгованість за відсотками; 2 000 заборгованість за комісійними винагородами та понесені судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Заявлені вимоги мотивують тим, що 28.04.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту №4686853 у власному кабінеті на сайті ТОВ «МІЛОАН» (http://miloan.ua/). На підставі вказаного кредитного договору відповідачу було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20 000 грн. Проте, відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» 10 серпня 2021 року укладено Договір відступлення права вимоги № 06Т, за яким право вимоги до відповідача за кредитним договором №4686853 від 28.04.2021 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Таким чином Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження в межах робочого часу без повідомлення (виклику) учасників справи Відповідач не подала відзиву на позов, не надала клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження чи з повідомленням сторін, а також не надала доказів поважних причин неучасті у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, за відсутності відзиву відповідача суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Позивач стверджує, що між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем 28.04.2021 укладено договір споживчого кредиту №4686853 в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам ст. 205, 207 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження факту укладення кредитного договору позивач надав копії: заяви-анкети №4686853 від 28.04.2021, договору про споживчий кредит, платіжного доручення про надання коштів, договору відступлення права вимоги №06Т від 10.08.2021 та витягу з додатку до нього. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Проте, дослідивши надані позивачем документи, суд встановив, що в анкеті-заяві на кредит №4686853 від 28.04.2021 та в самому кредитному договорі №4686853 відсутній підпис відповідача або будь-які відомості про використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Крім того, в зазначених документах не вказано номер банківської картки відповідача, на яку, за твердженням позивача, було перераховано кредитні кошти в розмірі 20 000 грн. Відсутність підпису чи одноразового ідентифікатора унеможливлює підтвердження волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору, а відсутність номера банківської картки в анкеті-заяві та договорі не дозволяє встановити факт перерахування коштів саме відповідачу. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, прирівнюється до договору в письмовій формі. Проте позивач не надав доказів, які б підтверджували факт підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, зокрема журналу чи файлу LogFile, який би містив інформацію про надсилання SMS із кодом та його застосування. Крім того, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти, однак факт надання кредиту має бути підтверджений належними доказами. Платіжне доручення №44913754 від 28.04.2021, надане позивачем, не містить чітких реквізитів банківської картки відповідача, зазначено лише неповний номер рахунку [NUMBER] , що унеможливлює встановлення факту перерахування коштів саме [PERSON] . Згідно зі ст. 76, 77, 78 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими та містити інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відсутність у анкеті-заяві та кредитному договорі підпису чи одноразового ідентифікатора, а також номера банківської картки відповідача свідчить про неналежність наданих доказів для підтвердження факту укладення договору та надання відповідачу кредиту. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору №4686853 від 28.04.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем та факт надання кредиту в розмірі 20 000 грн. Відповідно, підстави для стягнення заборгованості у розмірі 88 000 грн, а також судових витрат відсутні. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України покладається на позивача.

Outcome: dismissed