Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

04 жовтня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла сформована в системі «Електронний суд» адвокатом Хом`ячук Ю.П. позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та їх вихованні. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з жовтня 2017 року позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом з дітьми відповідача - [PERSON] та [PERSON] . Під час спільного проживання у сторін народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 01.06.2019 до 24.02.2022 сторони з дітьми проживали в [ADDRESS] . У зв`язку з повномасштабним російським віськовим вторгненням на територію України сторони разом з дітьми переїхали до с. Кізомис, Херсонського району, Херсонської області, де проживали в буд. [ADDRESS] , а після народження молодшого сина переїхали в м. Миколаїв, де зареєструвались як внутрішньо переміщені особи. 31.01.2023 позивач був призваний в ЗСУ і по тереперішній час перебуває на військовій службі. Перебуваючи на службі позивач постійно допомагав дружині в утриманні та вихованні дітей, цікавився ними. 23.05.2023 сторони зареєстрували шлюб. В листопаді-грудні позивач дізнався, що відповідач подала позов про розірвання шлюбу та намагався зберегти сім`ю, але 15.07.2024 було ухвалено рішення про розірвання шлюбу. Починаючи з 10.06.2024 позивач не спілкувався з дітьми, оскільки та його телефонні дзвінки відповідач не відповідає, а потім змінила місце проживання. Позивач звертався із заявами до поліції і дізнався, що відповідач не бажає спілкуватись з ним та не хоче щоб позивач спілкувався з дітьми. Оскільки відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, він змушений звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року зазначена позовна заява залишена без руху. 17 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, витребувано докази, зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради надати висновок щодо розв`язання спору. 08 листопада 2024 року надійшла відповідь Мінсоцполітики, відповідно до якої [PERSON] фактично проживає: [ADDRESS] з 30.11.2022. 15 листопада 2024 року надійшло повідомлення служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, відповідно до якого за вказаною адресою [PERSON] зі своєю дитиною не проживає. За таких обставин, провести відповідну роботу для підготовки висновку органу опіки та піклування неможливо. Просять залишити позовну заяву без розгляду. Ухвалою суду від 16 січня 2025 року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду. 16 квітня 2025 року надійшов висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради. 26 травня 2025 року надійшла заява представника позивача - адвоката Хом`ячука Ю.П. про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позов підтримує і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження, видане 01.08.2024 Серія [NUMBER] ; Серія [NUMBER] ). [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] зареєстровані як внутрішньо переміщені особи та їх фактичне місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Законним представником дітей зазначена [PERSON] (копії довідок від 15.12.2022 № 4803-5002421183, № 4803-5002421219, № 4803-5002421225). 23 травня 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/8479/23 шлюб мід [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 15.08.2024. [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 31.03.2023 (копія довідки командира військової частини [NUMBER] від 31.08.2024 № 191/5341; копія військового квитка Серія [NUMBER] ). На звернення [PERSON] від 22.07.2024 ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області повідомлено про те, що фактів кримінального правопорушення не виявлено. 23.09.2024 та 30.09.2024 [PERSON] звертався до Відділення поліції № 2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області (Снігурівський ВП) із заявам щодо розшуку його колишньої дружини [PERSON] та дітей, з якими втрачено зв`язок з 10.06.2024 та вжиття заходів до його колишньої дружини [PERSON] , яка чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні його дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 16.10.2025 № 9761/02.02.01-22/03/14/25, адреса відповідачки як внутрішньо переміщеної особи є Миколаївським загальноосвітнім закладом, у якому тимчасово розміщувались внутрішньо переміщені особи з Херсонської області. З зазначеного закладу було отримано відповідь, що за вказаною адресою [PERSON] з дітьми не проживає. За інформацією управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району від 07.04.2025, мати з дітьми на обліку в управління як внутрішньо переміщені особи не перебувають. Члени комісії дійшли висновку, що у зв`язку з відсутністю інформації про місце знаходження дітей та матері, служба у справах дітей не може вжити заходів, передбачених п. 73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24.09.2008 № 866. Враховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає недоцільним усунення батькові, [PERSON] , перешкод у спілкуванні з дітьми, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Отже, позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі в здійсненні нею свого права, тому задоволення вимоги про зобов`язання одного з батьків дітей, з яким вони проживають, не чинити перешкоди в спілкуванні з дитиною можливе лише за наявності таких перешкод. Відповідно до частини 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року). Також відповідно до ст. ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що участь у вихованні дитини є не лише правом, а і обов`язком батька, який повинен особисто спілкуватися з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що спілкування позивача з дітьми буде перешкоджати їх нормальному розвитку, наявні докази, які свідчать про те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дітей, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав [PERSON] , а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання брати участь у вихованні дітей, суд, з урахуванням інтересів дітей, їх віку, поведінки батьків, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved