Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що приблизно [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Заповіту за життя брат позивача не складав. Позивач відноситься до спадкоємців другої черги за законом згідно ст. 1262 ЦК України, оскільки спадкоємців першої черги за законом немає. Дружина померлого [PERSON] померла [INFO] . Дітей від шлюбу у померлого не було. Перебуваючи в шлюбі, брат з дружиною купили двохкімнатну квартиру житловою площею 31,55 кв.м., загальною площею 48,13 кв.м. розташовану в [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстрували за дружиною брата [PERSON] . Але дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, як майно нажите подружжям під час шлюбу відповідно до ст.22 КпШтС України ( що регулювала правовідносини, які діяли на час придбання майна) та належала у рівних ідеальних частках, по 1/2 частці, кожному з подружжя. В даній квартирі подружжя мало зареєстроване місце проживання і проживало до часу своєї смерті. За життя 31.08.2006 [PERSON] склала заповіт, яким розпорядилася всім належним їй майном в користь третьої особи у справі [PERSON] . Державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори 26.12.2008 видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом 1/2 частку вище зазначеної квартири. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Другою частиною квартири до часу своєї смерті володів, користувався та розпоряджався брат позивача. Оціночна вартість об`єкта нерухомості складає 1 097\~434,03 грн., а 1/2 її частки відповідно 5\~487,17 грн. Позивач прийняв спадщину, що відкрилася після смерті брата, оскільки 23.05.2023 подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Але приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Навальковська М.М. своєю постановою № 82/02/31 від 22.07.2024 відмовила позивачу з підстав відсутності права власності на спадкове майно. Тому позивач звернувся до суду. \~ \~ \~ \~Відповідач не скористався правом на подання відзиву. Представник позивача адвокат Маципура Г.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені у позові обставини. Відповідач у судове засідання повторно не прибув, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання повторно не прибула, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Заяви та клопотання учасників справи. 27.02.2025 Навальковською М.М. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області на виконання ухвали суду від 10.02.2025 надано копію спадкової справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 10.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого засідання від 10.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування спадкової справи. Ухвалою підготовчого засідання від 20.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2000 Київським РВ УМВС України у Одеській області, [PERSON] народився [INFO] . Слюдянка Мамско-Чуйського району Іркутської області. Відповідно до рішення Київського районного суду м.Одеси від 17.04.2024 справа №947/2571/24 встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] є рідним братом [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Стрий Львівської області. [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 18.08.1981 міським відділом ЗАГС м. Стрий Львівської області. Дружині після укладення шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 18.08.1981, серія [NUMBER] . Відповідно до договору купівлі продажу від 04.12.1998 за реєстровим №1-4006, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . реєстровий напис від 29.12.1998 за реєстровим №7070. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 19.08.2024, оціночна вартість квартири [ADDRESS] , загальною площею 48,13 кв.м., житловою площею 31,55 кв.м. становить 1097434,03 грн. Відповідно до заповіту від 31.08.2006, засвідченого Мірчук Л.І. приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу, за реєстровим 6719, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 10.07.2018 серія [NUMBER] , виданого повторно Стрийським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, [PERSON] [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 04.05.2023 відділом ДРАЦС у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , помер [INFO] , актовий запис №301. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №390465823 від 11.08.2024, 1/2 частка квартири [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до заяви від 23.05.2023 за реєстровим №620, засвідченого Сватаненко О.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Стойко Володимир Іванович приймає спадщину за померлим [INFO] братом [PERSON] . Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за вих.№82/02-31 від 22.07.2024, Навальковська М.М. приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області постановила відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] після смерті [INFO] рідного брата [PERSON] у зв`язку з відсутністю права власності померлого на спадкове майно. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців. Згідно із ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи , визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно частини 1 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до\~статті 22 КпШС України\~майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України. За змістом положень ст. 22 Кодексу законів про шлюб та сім`ю майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Статус роздільного майна охоплено положеннями ст. 23 Кодексу законів про шлюб та сім`ю, відповідно до норм якої майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Згідно положень ст. 28 Кодексу законів про шлюб та сім`ю в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Пункт 5постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд погоджується з аргументами представника позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так судом встановлено, що дружина рідного брата позивача [PERSON] [PERSON] за час шлюбу придбала квартиру [ADDRESS] , тобто дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя і належала їм по 1\\2 її частини. Брат позивача [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Дружина брата [PERSON] склала заповіт в користь 3-ї особи [PERSON] , яка після її смерті [INFO] набула право власності на 1\\2 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позивач у визначений законом 6-ти місячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , однак враховуючи, що стороною договору купівлі вказаної квартири була дружина брата, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про вправо власності на 1\\2 її частини через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру у спадкодавця. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Враховуючи вищенавведені обставини у їх сукупності, суд приходить до обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання за [PERSON] , який помер [INFO] , право спільної сумісної власності подружжя на 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Крім цього враховуючи, що позивач є спадкоємцем другої черги за законом, після смерті брата [PERSON] , у визначений\~законом строк\~звернувся із\~заявою до\~нотаріуса про\~прийняття спадщини,\~тому наявні\~підстави для\~задоволення позлову\~в частині\~визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . На підставі статей 15, 16, 368, 1216, 1217, 1218, 1223, 1262, 1269 ЦК України, статтей 60, 61, 70 СК України та

Outcome: approved