Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «Діджи фінанс» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.02.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, [PERSON] подано заявку на отримання кредиту. Дана заява № 10003257802 від 27.02.2021 знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/. Оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом. Оскільки відповідачем було обрано один із вищеперерахованих варіантів підписання Договору, тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного договору № 10003257802 від 27.02.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/. Таким чином, відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 10003257802 від 27.02.2021 з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та 27.02.2021 відповідачці були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 5900 грн, однак відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 05.09.2022 згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним договором № 10003257802 від 27.02.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке, в свою чергу, набуло права вимоги до відповідачки. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 25246,69 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5900 грн; заборгованість за відсотками становить 19346,69 грн, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором №10003257802 від 27.02.2021 у розмірі 25246,69 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою\~Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області зазначену цивільну справу. 31 березня 2025 року до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшла вказана цивільна справа. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано головуючому судді Роздайбіді О. В. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суд Чернігівської області від 01.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено не 24 квітня 2025 року, 11 годину 00 хвилин (а.с. 77), яке в подальшому відкладено через неявку відповідачки. У судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в позовній заяві заявила клопотання, згідно якого просила розгляд справи здійснювати за відсутністю позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Крім того, в подальшому представником також було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача з аналогічним змістом. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча вважається повідомленою судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання також не з`явився, хоча третя особа повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення заочного судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 27.02.2021 [PERSON] прийняла оферту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» щодо укладення кредитного договору № 10003257802 від 27.02.2021за яким ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» («Кредитодавець») та [PERSON] («Позичальник») уклали кредитний договір, за яким Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові кредит на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Згідно договору - сума на який надається кредит 5900 грн, строк надання кредиту 30 календарних днів, процентна ставка 1.71% в день, річний розмір процентної ставки 624,15 %, а також погоджено графік розрахунків. Згідно п. 2.1 кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавця з метою отримання кредиту (а.с. 36-43). Також з договору вбачається, що Позичальником договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 43). Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії №10003257802 від 27.02.2021, за період з 27.02.2021 по 29.03.2021 заборгованість [PERSON] складає 25246,69 грн (а.с. 25-28). Відповідно до копії вимоги про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №10003257802 від 27.02.2021, ТОВ «Діджи Фінанс» на правах нового кредитора вимагає від відповідача належного виконання умов кредитного договору та погашення існуючої заборгованості в розмірі 25246,69 грн в добровільному порядку в строк до 30.21.2023 (а.с. 48). Згідно копії договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс»» (клієнт) уклали договір, за яким клієнт відступив факторові за відповідну плату права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги. Згідно копій долучених платіжних інструкцій, Фактор сплатив Клієнту суму фінансування за таке відступлення. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, [PERSON] включено до боржників за вказаним договором, а саме за кредитним договором № 10003257802 від 27.02.2021, сума заборгованості за тілом складає 5900 грн, сума заборгованості за відсотками становить 19346,69 грн, сума заборгованості разом 25246,69 грн (а.с. 62). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України «Про електронні довірчі послуги», передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пп.12 п.1 ч.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір № 10003257802 від 27.02.2021, підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №10003257802 від 27.02.2021, а відповідачка, в свою чергу, отримала кредитні кошти та не повернула їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс». Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідачка не виконує умови укладеного Договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідачка не спростувала, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Та оскільки матеріалами справи підтверджено понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн на підставі ст.137, ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved