Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позовнизх вимог зазначено, що 04.07.2007 [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (в подальшому назву змінено на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК») уклали кредитний договір № 09МН.\~ За умовами Кредитного договору Позивач зобов`язався надати Відповідачу-1 кредит в розмірі 20000,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.04.2009 року. 26.04.2007 [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали кредитний договір № 14КН від 26.04.2007. За умовами Кредитного договору Позивач зобов`язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 20000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.04.2007 року. 20.06.2007 [PERSON] та ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" уклали кредитний договір № 37КН від 20.06.2007. За умовами Кредитного договору Позивач зобов`язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі 120000,00 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.06.2014. В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитними договорами між ЗАТ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договори поруки, а саме: № 37КН від 20.06.2007; № 09МН від 04.04.2007; № 14КН від 26.04.2007, відповідно яких [PERSON] взяла на себе зобов`язання нести повну майнову відповідальність (по погашенню кредиту, відсотків, пені, штрафів) у разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитними договорами. Згідно з договорами поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконай обов`язків за Кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконаня Боржником обов`язків за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. [PERSON] , своєю чергою, не виконував зобов`язання за Кредитними договорами, внаслідок чого виникла заборгованість. У зв`язку з порушенні Відповідачем-1, зобов`язань Позивач був змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. 21.02.2011 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по справі № 2-374/2011, яким позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до ТС "Українське фінансове агентство "Верус", [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] і користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості по кредитному догово № 09МН від 26.04.2007 станом на 04.04.2007 в розмірі 25 373,37 грн; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] я користь ПАТ КБ "Приватбанк" суму заборгованості по кредитному договон № 14КН від 26.04.2007 станом на 14.05.2009 в розмірі 202 551, 39 грн; стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] к користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості по кредитному догово № 37КН від 20.06.2007 станом на 14.05.2009 в розмірі 1 346710, 60 грн. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2011 року не оскаржувалось та набрало законної сили, але Відповідачами не виконано та заборгованість за кредитними договорами не сплачена. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Загальна сума трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2011, за кредитним договором № 37КН від 20.06.2007 складає: три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання за кредитним договором № 09МН від 26.04.2007 у розмірі 7 833,94 грн; три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання за кредитним договором N° 14КН від 26.04.2007 у розмірі 62 537,06 грн; три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання за кредитним договором № 37КН від 20.06.2007 у розмірі 415 792,37 грн, які позивач просив стягнути солідарно з відповідачів. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 січня 2024 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості передано за підсудністю на розгляд Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2024 року справу прийнято до провадження. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] помер [INFO] . Так, згідно інформації Надвірнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що відносно [PERSON] , [INFO] , наявний актовий запис про смерть за № 21965 від 21.12.2022 року, складений Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 січня 2025 року провадження у справі закрито в частині позовних вимог до відповідача-1 [PERSON] , на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю відповідача. Також, як слідує з інформації, наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС України в Івано-Франківській області, у відповідачки [PERSON] відбулася зміна прізвища\~ на [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги до відповідача [PERSON] , покликаючись на те, що відсутність погашень заборгованості після ухвалення рішення 21.02.2011 року підтверджена належними та допустимими доказами по справі. Відповідач [PERSON] , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не прибула, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, у тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] були укладені наступні кредитні договори: кредитний договір № 09МН від 04.04.2007 про надання [PERSON] кредит у сумі 20000 грн на придбання оборотних засобів, в обмін на зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків в розмірі 22 % річних за користування кредитними коштами, та виконання інших зобов`язань з кінцевим терміном повернення до 03.04.2009; кредитний договір № 14КН від 26.04.2007, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 20000 доларів США, на придбання автомобіля, в обмін на зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків в розмірі 16 % річних за користування кредитними коштами, та виконання інших зобов`язань в строк до 25.04.2012; кредитний договір № 37КН від 20.06.2007, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 120000 доларів США на придбання приміщення магазину, в обмін на зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків в розмірі 14 % річних за користування кредитними коштами, та виконання інших зобов`язань в строк до 19.06.2014. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за укладеними договорами, між ЗАТ КБ «Приватбанк`та [PERSON] було укладено договори поруки: № 09МН від 04.04.2007, № 14КН від 26.04.2007 та № 37КН від 20.06.2007, згідно до яких [PERSON] взяла на себе зобов`язання нести повну майнову відповідальність (по погашенню кредиту, відсотків, пені, штрафів) у разі невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитними договорами. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року ухвалено\~ стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк» суму заборгованості по кредитному договору № 09МН від 04.04.2007р. станом на 14.05.2009р. в розмірі 25373 грн. 37 коп. ( двадцять п`ять тисяч триста сімдесят три грн. 37 коп.);\~ стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк суму заборгованості по кредитному договору № 14КН від 26.04.2007 р. станом на 14.05.2009р. в розмірі 202551 грн. 39 коп. ( двісті дві тисячі п`ятсот п`ятдесят одну грн. 39 коп.); стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості по кредитному договору № 37КН від 20.06.2007р. станом на 14.05.2009р. в розмірі 1346710 грн. 60 коп. (один мільйон триста сорок шість тисяч сімсот десять грн. 60 коп.). Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 599 ЦК України говорить, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, тобто, винесене рішення про стягнення заборгованості не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошових зобов`язань. Згідно розрахунків позивача заборгованість за прострочення грошового зобов`язання відповідача [PERSON] становить: за кредитним договором № 09МН від 26.04.2007 - три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання у розмірі 7 833,94 грн; за кредитним договором № 14КН від 26.04.2007 три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання у розмірі 62 537,06 грн; за кредитним договором № 37КН від 20.06.2007 три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання у розмірі 415 792,37 грн. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно дост. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 також викладена правова позиція, у відповідності до якої, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК Україниі охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не\~ можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Позивач скористався правом звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту, звернувшись у 2011 році до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, вимоги якого задоволено рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року. З ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 по справі № 564/2199/15-ц. З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок 3% річних від простроченої суми та інфляційних збитків міститься в матеріалах справи та є обґрунтованим. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, враховуючи, ненадання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, а також те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося зі зверненням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України та з цього часу інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а також аналізуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості: за кредитним договором № 09МН від 26.04.2007 - три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання у розмірі 7 833,94 грн; за кредитним договором № 14КН від 26.04.2007 три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання у розмірі 62 537,06 грн; за кредитним договором № 37КН від 20.06.2007 три проценти річних та інфляційні втрати за невиконання простроченого грошового зобов`язання у розмірі 415 792,37 грн. Позивачем понесені судові витрати, що становлять 5833,96 судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved