Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

28 травня 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулась адвокат Деркач Олександра Володимирівна, діючи в інтересах [PERSON] , із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. Документ сформований в системі «Електронний суд». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 травня 2025 року для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Ухвалою суду від 28 травня 2025 року заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження та залучено до участі у якості заінтересованої особи Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 27-28). В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що [INFO] в с. Олександрівське міста Єнакієве, Донецька область, помер його батько - [PERSON] , [INFO] . Однак зареєструвати смерть батька у встановленому законом порядку заявник не зміг, оскільки свідоцтво про смерть, копія якого була надана заявником, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з цим, заявник не може зареєструвати смерть батька відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та реалізувати свої спадкові права. Заявник та представник заінтересованої особи, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 27-28). 29 травня 2025 року від заявника до суду надійшла заява, у якій він просив справу розглядати в судовому засіданні за його відсутності, вимоги заяви підтримав (а.с. 33). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1-1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. У свою чергу відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 376 від 28.02.2025 - Олександрівську селищну територіальну громаду Донецької області віднесено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих з 24.02.2024. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , видане 15 січня 1966 року, актовий запис № 7 (а.с. 18). [PERSON] помер [INFO] , причиною його смерті згідно копії медичного свідоцтва про смерть № 642 від 27 квітня 2023 року зазначено «атеросклеротичний кардіосклероз» (а.с. № 22). 02 травня 2023 року незаконно утвореним органом так званої «Донецької Народної республіки» на тимчасово окупованій території видано свідоцтво про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , в якому зазначено, що він помер [INFO] у смт. Олександрівське міста Єнакієве (а.с. 24). Державна реєстрація смерті громадянина [PERSON] не була проведена на території України, оскільки документи які є у заявника, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що заявником надані документи, які свідчать про смерть його батька [PERSON] , реєстрація його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через об`єктивні причини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви [PERSON] та встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Дебальцеве Донецької області, який помер [INFO] . При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Рішення відповідно до ч. 4ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» для даної категорії справи судовий збір не справляється.

Outcome: approved