Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа №619/171/25 за позовом [PERSON] до РФ в особі Генеральної прокуратури про відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку зі збройною агресією РФ. Рішенням суду від 26.03.2025 позовні вимоги задоволено. При зверненні до суду у позовній заяві представником позивача було заявлено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається з витрат на правничу допомогу, що мають бути понесені за домовленістю Позивача з представником Позивача, у розмірі 70 000 гривень та зроблено заяву про те, що докази розміру судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 07.04.2025 представником позивача Єленич О.В. до суду подана заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень та витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 5 800 (п`ять тисяч вісімсот) гривень. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Виходячи з правил ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Позивач та представник позивача - адвокат Єленич О.В. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійла заява, про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі сторони позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення на сайті суду Судової Влади України повістки та оголошення про призначення справи до судового розгляду по суті. Враховуючи розірвання дипломатичних відносин України з РФ, що унеможливлює надсилання будь-якої поштової кореспонденції на адресу відповідача, повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання у цій справі, здійснювалося у порядку ч. 11 ст.128 ЦПК України. Окрім того,представником позивача долучено до заяви докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та доданих донеї документів в електронному вигляді на наявну в мережі Інтернет електронну поштову адресу відповідача-генеральної прокуратури, а також докази направлення 25.04.2025 - скан-копію нотаріально засвідченого перекладу судової повістки про виклик у суд на 29.05.2025 (з накладенням ЕЦП представника Позивача) було направлено на адреси електронної пошти Відповідача: [INFO], [INFO], [INFO], а також на офіційну електронну адресу Посольства Російської Федерації в Республіці Польща rusembpol@mid.ru. Також Єленич О.В. до матеріалів справи долучено зворотній електронний лист з офіційної електронної адреси Посольства Російської Федерації в Республіці Польща rusembpol@mid.ru від 25.04.2025 з якого вбачається, що електронний лист з вмістом (нотаріальним перекладом повістки) було показано адресату Посольства Російської Федерації в Республіці Польща. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без участі сторін на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 26.03.2025, у справі №619/171/25 позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто з держави Російська Федерація на користь позивача збитки у розмірі 2 879 070 (два мільйони вісімсот сімдесят дев`ять тисяч сімдесят) доларів США, що еквівалентно 109 410 435 (сто дев`ять мільйонів чотириста десять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень, а також стягнуто з держави Російська Федерація на користь держави судовий збір у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень. При ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень та витрат, пов`язаних із залученням перекладача у розмірі 5 800 (п`ять тисяч вісімсот) гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати. Частинами 2, 5 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) Розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позовної заяви представником позивача Єленич О.В. було заявлено про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається з витрат на правничу допомогу, що мають бути понесені за домовленістю Позивача з представником Позивача, у розмірі 70 000 гривень та зроблено заяву про те, що докази розміру судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Рішення суду від 26.03.2024 представник позивача як користувач Електронного Суду через підситему ЄСІТС отримала 04.04.2025, про що свідчить відповідна довідка, сформована у автоматичному режимі з АСДС. На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи представником позивача, зокрема, долучено копії: Договору про надання правової допомоги №09/05/24-1 від 09.05.2024 року, згідно до якого адвокат Єленич О.В. надала професійну правову допомогу у межах справи №619/171/25, відповідно до якого: Сторони домовились, що Клієнт оплачує Виконавцю виконані роботи/надані послуги на суму 70 000 гривень після вирішення питання клієнта по суті або після набрання рішенням суду законної сили протягом 90 робочих днів з дня отримання рахунку Виконавця; ордер на надання правничоої допомоги серії ВЕ №1110655, відповідно до якого позивач [PERSON] адвокат Єленич О.В. на підставі договору про надання правничої допомоги №09/05/24-1 від 09.05.2024 уповноважена надавати правничу допомогу на його представництво у Дергачівському районному суду Харківської області; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №794 від 31.07.2012; Акт приймання-передачі наданих послуг від 07.04.2025 року до Договору про надання правової допомоги №09/05/24-1 від 09.05.2024 року, яким підтверджено факт надання адвокатом Єленич О.В. позивачу правничої допомоги у межах справи №619/171/25 на загальну суму 70 000 гривень, затвердженим обома сторонами договору. Окрім цього, Позивачем в межах розгляду цієї справи були понесені додаткові витрати, що пов`язані з розглядом справи (пов`язані із залученням перекладача), у розмірі 5 800 гривень, (докази понесених витрат: Копія договору про надання послуг №УС/0111/25 від 25.01.2025 року; Копія рахунку на оплату ФОП [PERSON] ; Копія квитанції № 206053195 від 27.01.2025 про оплату; Копія акту №0111 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.01.2025 року; Копія перекладу позовної заяви про відшкодування завданої майнової шкоди у зв`язку зі збройною агресією російської федерації від 08.01.2025 року №08/01/25 та ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 14.01.2025 року про відкриття провадження у справі, що виконані перекладачем, Захаренко-Марійчук Є.О., справжність підпису яких засвідчена нотаріально приватним нотаріусом Лівінською Н.С; Знімок екрану офіційного ресурсу Посольства Російської Федерації в Республіці Польща; Копія договору про надання послуг №УС/0111/25 від 25.01.2025 року; Копія рахунку на оплату ФОП [PERSON] ; Копія квитанції №206053195 від 27.01.2025 про оплату; Копія акту №0111 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.01.2025 року; Скриншот екрану - доказ направлення Відповідачу на електронні адреси [INFO], [INFO] [INFO], rusembpol@mid.ru електронного листа з додатками (підписаними ЕЦП) - скан-копіями перекладу позову та ухвали від 14.01.2025, а також Докази направлення заяви від 07.04.25 відповідачу, судової повітки про виклик до суду у судоове засідання на 29.05.2025 з нотаріально засвілченим перекладом на російську мову, докази доставки листа до посольства рф (а.с. 84-108, 189-192). Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача є співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт у цій справі, у зв`язку з чим вимога про стягнення витрати позивача, пов`язані із залученням спеціалістів/перекладача, що були понесені на здійснення перекладу документів на російську мову у розмірі 5 800 гривень підлягає задоволенню. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 цього Кодексу). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною. Також варто звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), який у справах проти Росії неодноразово присуджував компенсацію витрат на правничу допомогу. Наприклад, у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» ЄСПЛ зобов`язав РФ виплатити заявникам компенсацію, що включала витрати на правничу допомогу. Враховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства та з врахуванням того, що стороною позивача підтверджено належним чином витрати надання професійної правничої допомоги та витрати на залучення спеціаліста - перекладача, що були понесені на здійснення перекладу документів на російську мову та нотаріально засвідчені у розмірі 5 800 гривень, виходячи з конкретних обставин справи суд вважає, що заявлені представником позивача розміри витрат на правничу допомогу у розмірі 70 000 гривень та додаткових витрат на залучення спеціалістів/перекладача підлягає задоволенню у сумі 5 800 гривень, що відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості та пропорційності.

Outcome: approved