Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

25 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину вагітної дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в період якого позивачка завагітніла та має народити дитину. Вказує, що на час розгляду справи в суді вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, офіційно працює. Здійснюючи догляд за донькою, до досягнення нею трирічного віку, вона має потребу у матеріальній допомозі, тому просить в судовому порядку вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів у розмірі частини з усіх видів доходу (заробітку) Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2025 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка не з`явилась, повідомила про телефону, що не має можливості з`явитись в судове засідання , просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачка - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 2022 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).(а.с.10). В період шлюбу позивачка завагітніла, що підтверджується обмінною карткою № 59 полового будинку , полового відділення лікарні КНП «Барвінківська ЦМЛ» (а.с.11). Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст. 84 СК України, регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, отримує заробітну плату, в зв`язку з вагітністю позивачка не працює та не має можливості утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, визнання відповідачем позовних вимог, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у розмірі частини заробітку ( доходу) відповідача. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці, відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання вагітної дружини до досягнення їх дитиною трирічного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому в силу ч.6 ст.141 ЦПК України, судові витрати у справі, які складаються з судового збору слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved