Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

У уточненій позовній заяві позивач [PERSON] просив суд розірвати договір оренди землі, укладений 12.01.2018 року № б/н між [PERSON] та ТОВ «Фермер-Агро», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:08:000:0035, площею 5,7390 га, мотивуючи грубим порушенням договірних зобов`язань, оскільки відповідач не сплатив йому орендну плату за 2021, 2022 та 2023 роки. У відзиві на позов відповідач просить відмовити позивачу в задоволені позову, мотивуючи тим, що [PERSON] не виконав свого обов`язку щодо повідомлення землекористувачу відомостей про зміну власника земельної ділянки, платіжних реквізитів та умисно ухилився від отримання орендної плати за 2021, 2022 та 2023 роки, адже мав намір за таких обставин розірвати договір оренди, про що неодноразово заявляв. У відповіді на відзив позивач зазначив, що наявні правові підстави щодо розірвання договору земельної ділянки, оскільки відповідно до п.10 договору від 12.01.2018 року орендна плата вноситься після збору урожаю до 30 грудня кожного року. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем орендної плати за 2021 - 2023 роки у строки встановлені договором. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Представник відповідача позов не визнала з наведених у відзиві підстав. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що [PERSON] згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.11.2022 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6324584200:08:000:0035, площею 5,739 га, яка за укладеним 12.01.2018 року між батьком позивача [PERSON] та ТОВ «Фермер-Агро» договором оренди землі перебуває в оренді до 12 січня 2033 року, що не заперечується сторонами. Право власності на вказану земельну ділянку позивач набув згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] (спадкова справа № 83/2022, зареєстровано в реєстрі за № 1262). Частиною 2 ст.792 ЦК України визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст.1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до п.3 ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Частинами 1-3 ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. На вимогу однієї із сторін договір відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексомУкраїни та іншими законами України. Правилами ст. 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі №183/262/17, за яким підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що оскільки до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, то слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої ст. 651 ЦК України, за якою договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз.2 ч.2 ст.651 ЦК України). Так, 12.01.2018 року між [PERSON] (спадкоємцем якого в наступному став позивач [PERSON] ) та ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» був укладений договір оренди землі щодо належної йому земельної ділянки 6324584200:08:000:0035 площею 5,7390 га. Право оренди за вказаним договором оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: дата реєстрації 15.12.2018; номер запису про право 29470508. Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки від 12.01.2018 року розмір орендної плати за земельну ділянку становить 6000,00 грн. без врахування податків. Додаткових угод до договору оренди про ту чи іншу зміну розміру орендної плати ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» ані з минулим, наразі померлим, власником земельної ділянки [PERSON] , ані з поточним власником [PERSON] не укладало. Протягом усього строку дії вищевказаного договору, ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» належним чином виконувало свої зобов`язання орендаря, в тому числі зобов`язання зі сплати орендної плати. Заперечень чи посилань на порушення умов вказаного договору в період від дня його укладення до 2021 року (в період дії чинності договору для попереднього власника) позивач не наводить, а отже такі обставини не входять до предмету доказування. Щодо сплати орендної плати за період з 2021 року по теперішній час, ТОВ «ФЕРМЕ-АГРО» заявляє, що в діях товариства з виплати орендної плати відсутній склад цивільного правопорушення в частині умисного порушення строків розрахунку: виплати орендної плати, а саме не допускалось умисного порушення умов договору, зокрема: за 2021 рік орендна плата була сплачена відповідачем наразі померлому спадкодавцю позивача - [PERSON] у строки, передбачені укладеним договор оренди. При цьому на момент оплати відповідач не мав інформації, що [PERSON] помер; за 2022-2023 рік (з урахуванням 2021 року) ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» виплатило орендну плату позивачу одразу ж після того як отримало відомості про нового власника (спадкоємця) земельної ділянки та про його платіжні реквізити в березі 2023 року. Після порушення провадження у цій справі ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» виплатило орендну плату позивачу в додатковому розмірі. Так, минулий власник земельної ділянки [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується доданим до позовної заяви свідоцтвом про смерть (а.с.17- зворотна сторона). В свою чергу, за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6324584200:08:000:0035 у порядку спадкування було зареєстровано 10.11.2022 року (а.с. 17- копія витяг з Державного реєстру речових прав). На момент реєстрації права власності за позивачем (станом на 10.11.2022 року), був чинними норми статті 148-1 ЗК України, відповідно до частини 3 якої, особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням : кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки, найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Відтак позивач був зобов`язаний до 10.12.2022 року повідомити ТОВ «ФЕРМЕР- АГРО» про набуття права власності. В свою чергу, до позовної заяви не додано жодного доказу направлення будь-яких повідомлень про набуття позивачем права власності на земельну ділянку у встановлений законодавством строк, а саме протягом одного місяця з дня набуття права власності. Що стосується виплати орендної плати за договором оренди суд має зазначити наступне. Обставини виплати орендної плати за 2021 рік: відповідач заявляє, що, не володіючи ще інформацією про смерть [PERSON] , [INFO] добросовісно здійснив переказ грошових коштів у розмірі 17 000,00 грн. для сплати орендної плати за 2021 рік через платіжну систему АТ «Укрпошта» «Електронний переказ» на ім`я [PERSON] (а.с.36). Однак вказаний переказ був повернений 20 січня 2022 року на рахунок ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» у зв`язку зі смертю отримувача (а.с.39). З огляду на зазначені обставини, ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» виконало зобов`язання щодо сплати орендної плати за 2021 рік у повному обсязі та у строки, визначені договором. Однак, у зв`язку з фактом смерті [PERSON] , зазначені грошові кошти не були отримані належним отримувачем. Відтак в обставинах виплати ТОВ «ФЕРЕМЕР-АГРО» орендної плати за 2021 рік відсутні ознаки порушення відповідачем умов договору оренди. Щодо обставини виплати орендної плати за 2022-2023 роки, суд зазначає наступне. ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» стало відомо про вступ у спадщину [PERSON] після померлого [PERSON] лише під час розгляду справи № 632/2367/20 у лютому 2023 року. 29.03.2023 року ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО», з`ясувавши інформацію про платіжні реквізити [PERSON] , було здійснено виплату орендної плати у розмірі 17 997,00 грн. (сума разом з комісією за переказ 18 000,00 грн.) [PERSON] у зв`язку із прийняттям ним спадщини та отриманням свідоцтва про право на спадщину 10.1 1.2022 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 9300-9371-9199-3530 від 29.03.2023 року (а.с.40 - зворотна сторона). Сплачена ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» сума орендної плати на користь [PERSON] у розмірі 18 000,00 грн. перевищує розмір річної орендної плати, встановлений умовами договору оренди земельної ділянки від 12.01.2018 року, відповідно така сплачена орендна плати була достатньою для зарахування виплати орендної плати за 2021 - 2023 роки. Зважаючи на зазначені обставини, відповідач вважав, що виконав свій обов`язок з виплати орендної плати за 2021-2023 роки за договором оренди земельної ділянки від 12.01.2018 року у повному обсязі. Суд вважає категорично неприпустимими твердження позивача про невиплату йому орендної плати за 2021-2023 роки, адже такі твердження не відповідають дійсності, є неправдивими. Більш того, позивач сам додає до позову свій лист на адресу ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО», в якому визнає факт отримання грошових коштів в розмірі 18 000,00 грн. В наступному, наприкінці 2023 року позивач [PERSON] не звертався до відповідача із вимогою щодо виплати додаткової орендної плати за 2023 рік та не надав актуальних реквізитів для здійснення відповідного платежу. В той же час, для орендодавців, з якими у ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» тривають усталені договірні відносини щодо оренди землі (що не оспорюються в судовому порядку) на підприємстві відповідача практикується в індивідуальному порядку додаткова виплата орендної плати у збільшеному розмірі, ніж це встановлено умовами договору оренди землі. Відтак, відповідачем ТОВ «ФЕРМЕР-АГРО» для стимулювання збереження договірних відносин з позивачем, було здійснено додаткову оплату у розмірі 18 000,00 грн., та у розмірі 17 000,00 грн. після подання позовної заяви [PERSON] . За наведених обставин суд погоджується з доводами відповідача про відсутність факту систематичної несплати орендної плати позивачу та відповідно підстав для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28 червня 2022 року в справі №551/542/20. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed