Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за договором кредитної лінії №00-10153921 від 06.11.2023 року у розмірі 13271,66 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань. Одночасно з поданням позовної заяви, представником позивача заявлено клопотання щодо витребування від в АТ "СЕНС БАНК" (код ЄДРПОУ 23494714): -інформації чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжна картка маска-картки № [NUMBER] / чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); -інформації про зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 06.11.2023 року по 11.11.2023 рік у сумі 5500,00 грн; (безготівкове зарахування згідно транзакції № 39929-78160-15843 від 06.11.2023 року); - інформації: чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] -XXXX-3280 та чи знаходиться/знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У разі підтвердження зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за період з 06.11.2023 року - 11.11.2023 року у сумі 5500,00 грн; (безготівкове зарахування згідно транзакції № 39929-78160-15843 від 06.11.2023) надати первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію та надати повний номер рахунку маска-картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), на який зараховано кошти. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду\~від 29.01.2025\~року відкрито\~провадження та\~призначено розгляд\~справи у\~відкритому судовому\~засіданні в\~порядку спрощеного\~позовного провадження. Клопотання представника позивача задоволено та витребувано від АТ «СЕНС БАНК» зазначену інформацію. 08.04.2025 року на виконання вказаної ухвали до суду надійшли витребувані судом докази від АТ «СЕНС БАНК», з яких вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкрито банківський рахунок [NUMBER] , який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] , на яку 06.11.2023 року здійснено переказ коштів у розмірі 5500,00 грн. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. В судове засідання, призначене на 28.05.2025 року представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, в позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом надсилання ухвали суду та судових повісток на адресу реєстрації, що підтверджується відповіддю Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області від 23.01.2025 року №248/05-10/186, однак, у судове засідання, призначене на 28.05.2025 року не з`явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи до уваги, що судові повістки на 20.03.2025 року та на 28.05.2025 року були повернуті поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 06.11.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-10153921 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт товариства https://kachay.com.ua, ознайомилася з актуальною редакцією правил надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску заявила про бажання отримання коштів, зареєструвалася на сайті, пройшла ідентифікацію, вказала свої персональні дані. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора 92913. Зокрема, 06.11.2023 о 21:10 год. на номер телефону відповідача [NUMBER] було відправлено вказаний ідентифікатор, який відповідач ввела у відповідне поле, що є підтвердженням підписання договору. Відразу після вчинених дій відповідача, 06.11.2023 року ТОВ «Качай Гроші» перерахувало відповідачу грошові кошти в сумі 5500,00 грн згідно з договором кредитної лінії №00-10153921 через платіжний сервіс «Platon» на її банківську карту, що в свою чергу є доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця ТОВ «Качай Гроші». Відповідно до п.1.3 зазначеного договору строк дії кредитної лінії 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кошти 05.03.2024 року або достроково. Згідно з\~п.п.1.3.1 зазначеного договору позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати 06.12.2023 року протягом дії кредитної лінії, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за кожний 30 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. Відповідно до п.1.4 сторони погодили тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п.п.1.4.1 знижена процентна ставка становить 1,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.п.1.3.1 даного договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 цього договору, але не більше перших 30 днів користування кредитом, тобто з 1 по 30 день включно. Згідно з п.п.1.4.2 стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку користування кредитом, зазначеного в п.1.3 цього договору, після 30 дня користування кредитом, починаючи з 31 дня користування кредитом по день повернення кредиту. З наданих позивачем документів випливає, що сторони узгодили істотні умови кредитного договору й тим самим уклали його. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до письмової форми. 22.01.2024 року між ТОВ «Качай Гроші» (клієнт) та ТОВ «Макс Кредит» (фактор) було укладено договір факторингу №22-01/2024. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.2.2 зазначеного договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру боржників, кожен наступний реєстр боржників є самостійним додатком, та не замінює попередній. Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу №22-01/2024 від 22.01.2024 року ТОВ «Макс Кредит» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 11770,24 грн, з яких: 5500,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 6270,24 грн - сума заборгованості за відсотками. 16.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.2.2 зазначеного договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру боржників, кожен наступний реєстр боржників є самостійним додатком, та не замінює попередній. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 13271,66 грн., з яких: 5500 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 7771,66 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло статусу кредитора за договором кредитної лінії №00-10153921 від 06.11.2023 року. З доданої до позовної заяви виписки з особового рахунку за договором кредитної лінії №00-10153921 від 06.11.2023 року за період з 16.08.2024 року по 13.12.2024 року вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, у неї виникла заборгованість в розмірі 13271,66 грн, яка складається із заборгованості по кредиту - 5500,00 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7771,66 грн. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» необхідно стягнути заборгованість за договором кредитної лінії №00-10153921 від 06.11.2023 року, в розмірі 13271,66 грн, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту - 5500,00 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 7771,66 грн. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Також, представником позивача заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, представником позивача на підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи надано: -договір про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АБ «Тараненко та партнери», за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; -додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року; -акт прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АБ «Тараненко та партнери», відповідно до якого виконавець надав, а клієнт отримав послуги по справі за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; -протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved