Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 4 000 грн, а також судових витрат за подання позову в розмірі 3028 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наданих документів, відповідачу було призначено державну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2022 у розмірі 2000 грн щомісяця. Під час обміну інформацією з центральним рівнем 11.05.2022 року, у зв`язку з перебоями роботи сайтів через технічний збій відповідачу 24.05.2022 року було повторно зараховано допомогу в розмірі 4000 грн за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року. Департаментом визначено обсяг надміру (повторно) виплачених коштів державної соціальної допомоги в розмірі 4000 грн та за мобільним номером, вказаним для контакту у заяві, неодноразово запропоновано відповідачу повернути такі кошти. Також, 14.11.2024 року відповідачу надіслано вимогу щодо повернення коштів рекомендованим поштовим відправленням. Однак, відповідач кошти не повернув, що обумовило звернення департаменту до суду. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 03.01.2025 року прийнято до розгляду позову заяву, відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у заяві заперечила щодо задоволення позову, зазначила, що відповідно до рішення позивача їй було призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2022 року по 31.05.2022 року по 2 000 грн за місяць, тобто вона мала б отримати згідно такого рішення 6 000 грн. Зазначила, що вона не отримувала сповіщень від позивача про необхідність повернення надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 4 000 грн. Лист, на який посилається позивач у позовній заяві, був направлений не на її адресу місця постійного проживання, а в м. Малин, що підтверджується трек номером поштового відправлення Укрпошти № 3302814153573. Подала заяву про розгляд справи без її участі. З огляду на викладене, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 30.03.2022 року до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради звернулась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , адреса місця, куди перемістилась особа: [ADDRESS] ) із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. На підставі заяви про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.03.2022, відповідачу видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.03.2022 №5612-5000638424. Відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особами на проживання від 18.04.2022 року Департаментом соціальної політики Рівненської міської ради визначено [PERSON] , допомогу у розмірі 2000 грн з 01.03.2022 по 31.05.2022, особовий рахунок № [NUMBER] від 20.04.2022 року. Позивач стверджує, що 25.04.2022 року відповідачу виплачено допомогу у розмірі 4000 грн за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 року, а також внаслідок технічного збою 25.04.2022 року відповідачу повторно виплачено допомогу у розмірі 4000 грн за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 року. 14.11.2024 року за вих. № 08-01-1920/24 Департамент соціальної політики Рівненської міської ради направив [PERSON] вимогу про повернення надміру виплачених коштів у розмірі 4000 грн. Однак, відповідач безпідставно отримані кошти не повернув, що обумовили звернення суб`єкта владних повноважень до суду. Суд враховує те, що умови призначення допомоги на проживання визначає Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332 (далі- Порядок № 332). Відповідно до п. 2, 3 Порядку 332 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 27.03.2022 року) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204. Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312). Допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану. Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється. Відповідно до п. 6 Порядку № 332 для отримання допомоги внутрішньо переміщена особа заповнює заяву, яка формується засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (далі - Портал Дія). Заява про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 1 може бути також подана до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг. Пунктом 10 Порядку № 332 передбачено, що державне підприємство "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики" на підставі списків, отриманих від Мінцифри, включає інформацію про внутрішньо переміщених осіб, які подали заяву для виплати допомоги, до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та щомісяця до 2, 12 і 22 числа формує Реєстри внутрішньо переміщених осіб, які звернулися щодо виплати допомоги на проживання, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку через АТ "Ощадбанк" на банківський рахунок (за стандартом IBAN) у банку, в якому відкрито рахунок одержувача. Згідно з п. 5 Порядку 332 внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги. В подальшому, внесені зміни щодо порядку отримання допомоги внутрішньо переміщеними особами та з 19.04.2022 абзац перший пункту 3 Порядку 332 викладений у новій редакції, а саме: «Допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень». Також, пункт 3 Порядку 332 доповнено новими абзацами: «Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року. Починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг. Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій». Як вбачається з рішення Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про призначення допомоги переміщеним особами на проживання від 18.04.2022 року [PERSON] визначено допомогу у розмірі 2000 грн з 01.03.2022 по 31.05.2022, особовий рахунок № [NUMBER] від 20.04.2022 року. Відтак, за березень, квітень та травень 2022 року [PERSON] мала б отримати 6 000 грн. Разом з тим, суд зауважує, що відповідне рішення містить суперечливі дані, зокрема таке рішення прийнято 18.04.2022 року з посиланням на особовий рахунок [PERSON] № [NUMBER] від 20.04.2022 року. Крім того, як вже зазначалось на наступний день після прийняття такого рішення, 19.04.2022 року, внесені зміни до пункту Порядку 332, які передбачали, що починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема через Єдиний державний вебпортал електронних послуг. Отже, з травня 2022 року змінено порядок призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам. У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачу призначена допомога за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року у загальному розмірі 4 000 грн, що підтверджується рішенням від 18.04.2022 року. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 18.04.2022 відносно [PERSON] було змінено чи скасовано, або прийнято нове рішення, яким би було змінено період виплати такої допомоги. Відтак, відповідна допомога мала б бути виплачена позивачу за березень, квітень та травень 2022 року [PERSON] мала б отримати 6 000 грн. Позивач посилається на те, що під час обміну інформацією з центральним рівнем 11.05.2022 року з`ясовано, що у зв`язку з перебоями роботи сайтів через технічний збій відповідачу 24.05.2022 року було повторно зараховано допомогу в розмірі 4000 грн за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року. При цьому, суд зауважує, що доказів перерахування (виплати) [PERSON] допомоги позивач не надає, як і не надає доказів існування технічного збою. Відповідач [PERSON] надала суду дві виписки АТ КБ «Приватбанк» по картці/рахунку [NUMBER] від 01.05.2025 року № 9320UJ0В68D5LKDA, з яких вбачається, що 25.04.2022 року о 18 год 22 хв. на її банківський рахунок надійшла виплата за програмою «єПідтримка» у розмірі 4 000 грн. Відповідно до пункту 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2023 року № 709, чинній на момент звернення позивача до суду) у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Суд враховує те, що позивачем не представлено суду доказів повторної виплати позивачу допомоги за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року, як і не представлено доказів надіслання відповідачу повідомлення про надміру перераховану допомогу засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Водночас Департамент соціальної політики Рівненської міської ради надав вимогу про повернення надміру виплачених коштів у розмірі 4000 грн від14.11.2024 року за вих. № 08-01-1920/24, яка направлена [PERSON] ( [ADDRESS] ) з використанням засобів поштового зв`язку. З квитанції рекомендованого поштового відправлення Укрпошта від 14.11.2024 року вбачається номер поштового відправлення 3302814153573, кому: «Осоці», куди «11602 Малин». Як вбачається з трекінгу поштового відправлення 3302814153573 зазначена вимога про повернення надміру виплачених коштів у розмірі 4000 грн від 14.11.2024 року за вих. № 08-01-1920/24 направлена в м. Малин; 11.12.2024 року «Повернення Відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання)», 23.12.2024 року «Вручено Одержувачу». Водночас питання про стягнення в судовому порядку з [PERSON] надміру сплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам вирішено позивачем 11.12.2024 року (що вбачається з дати позовної заяви). Отже, відповідачу фактично не надано строку для добровільного повернення надміру виплачених коштів у розмірі 4000 грн. Суд також бере до уваги те, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз вищенаведених положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Так, судом встановлено, що позивачем як особою, яка проводила виплату допомоги переміщеним особам на проживання, не доведено факту надмірної виплати такої допомоги відповідачу внаслідок рахункової помилки, доказів протилежного суду не надано. З доданих до позову документів судом не встановлений факт наявності рахункової помилки, що становить предмет доказування у даному спорі, а саме відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, по інформації яких можна було б відстежити причину виникнення помилки при нарахуванні допомоги та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою. Також, відсутні будь-які зловживання, введення в оману чи інші недобросовісні дії з боку відповідача як набувача такої допомоги переміщеним особам на проживання, та докази того, що відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги та не повідомила належним чином позивача про них, що було б зловживанням з її боку. За таких обставин, виплата позивачем щомісячної допомоги відповідачу здійснювалась добровільно за відсутності рахункової помилки і одночасно її виплаті не передували жодні недобросовісні дії відповідача, що унеможливлює наявність будь-яких підстав для стягнення з відповідача надміру сплачених сум допомоги. Відповідно до ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed