Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» звернулось через підсистему «Електронний суд» до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість у сумі 82884,89 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2015 по 28.02.2025 у розмірі 52543,01 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2015 по 28.02.2025 в розмірі 28314,69 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 в розмірі 977,79 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного постачання за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 в розмірі 548,46 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 в розмірі 500,94 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь сплачений судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп., а також витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 250 грн. 09.04.2025\~від представника\~відповідача [PERSON] \~ адвоката\~Балашова Ю.В.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~він просить\~застосувати строк\~позовної давності,\~виключити [PERSON] \~з співвідповідачів\~або виділити\~в окрему\~частку (1/5)\~заборгованість [PERSON] \~за період\~в межах\~строку позовної\~давності. Відзив вмотивований тим, що позивач не навів будь - якого поважного доводу пропуску строків стягнення заборгованості. Відповідач [PERSON] більше п`яти років не мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 2022 року він мешкає в м. Києві та не користується наданими послугами, що підтверджується актом від 31.03.2025. Представник позивача [PERSON] 14.04.2025 надав відповідь на відзив [PERSON] , відповідно до якого вважає викладені у відзиві доводи безпідставними та необґрунтованими. Представник позивача зауважує, що до відзиву відповідачем надано акт, який складено мешканцями будинку в якому проживає [PERSON] , в якому зазначено, що останній мешкає з 2022 року в [ADDRESS] . З цим актом представник не погоджується, оскільки жодним нормативно-правовим актом не надано сусідам повноваження на встановлення факту проживання або не проживання фізичних осіб за конкретною адресою. Крім того, представник позивача заперечує проти застосування строків позовної давності оскільки відповідачами за надані послуги в 2015 році сплачено 59,41 грн, в 2018 році сплачено 457,74 грн, в 2022 році сплачено 3500,34 грн, відповідно заборгованість сплачувалась частково, тому перебіг позовної давності переривався. Щодо виділення окремої частки (1/5) заборгованості [PERSON] , представник зазначає, що оскільки послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення надаються до квартири відповідача через системи водопостачання та водовідведення, встановити чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу окремо не можливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним і воно не може бути поділене. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі 14.04.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить застосувати строки позовної давності, оскільки останній більше трьох років не проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 справа розподілена судді Василенко О.Я. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 25.04.2025 набрав чинності Закон України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» відповідно до якого змінено найменування Комінтернівського районного суду міста Харкова на Слобідський районний суд міста Харкова. Представник позивача в судові засідання 24.04.2025 та 26.05.2025 не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутністю, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідачі в судові засідання 24.04.2025 та 26.05.2025 не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу проживання а також оголошенням про виклик через сайт Судової влади України. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судової повістки в електронний кабінет. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал». Згідно з розрахунком наданим до суду відповідачі мають заборгованість у сумі 82884,89 грн. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до статті 5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Статтею 1\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно п. 5 ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~22\~Закону України\~«Про питну\~воду та\~питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст.\~68\~Житлового кодексу\~України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ\~У від\~21.07.2005\~№ 630 (діяли до 02.02.2022) та пп. 5 п.47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМ\~України від\~05.07.2019\~№ 690 (в редакції постанови КМУ від 02.2022 №85) споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Відповідно до п. 18 Постанови №630 та п.37 Постанови №690 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2015 по 28.02.2025 у розмірі 52543,01 грн, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.06.2015 по 28.02.2025 в розмірі 28314,69 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 в розмірі 977,79 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного постачання за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 в розмірі 548,46 грн, за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.06.2022 по 28.02.2025 в розмірі 500,94 грн. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому законом порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені і у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі №712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020: Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі №642/2858/16). З розрахунку заборгованості за адресою: [ADDRESS] , вбачається що за кожен місяць окремо здійснюються нарахування за послуги з водопостачання та водовідведення. Усі здійснені відповідачами оплати відображені у розрахунку, а саме: за 2015 рік 59,41 грн; за 2018 рік 457,74 грн; за 2022 рік 3500,34 грн. Водночас, відповідачі [PERSON] та [PERSON] заявили про застосування строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частинами четвертою, п`ятою статті 267\~ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За загальним правилом частини першої статті 261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Згідно із Законом України від 30.03.2020 №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України\~доповнено п. 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету\~Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 15.03.2022 року №2120-розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу\~України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України\~№2102-ІХ\~від 24.02.2022\~«Про затвердження\~Указу Президента\~України «Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року 05 год 30 хв., дія якого неодноразово продовжувалася та триває на даний час. За приписами пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень»\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. В постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №383/1645/23 щодо позовної давності зазначено про те, що строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12 березня 2020 року та продовжувався до 30 червня 2023 року. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог, яка станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила, продовжується з 12.03.2020 року до цього часу. Суд зауважує, що строки позовної давності за період з 01 травна 2015 року сплили 01 квітня 2017 року, а з 01 квітня 2017 року продовжуються спочатку на строк дії карантину з 12.03.2020 року по 30.06.2023, а потім з 17.03.2022 строки позовної давності також продовжувалися в зв`язку з введенням воєнного стану, а з 30.01.2024 перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану. Одже, суд дійшов до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно заборгованість в межах позовної давності за період з 01.04.2017 по 28.02.2025 в розмірі 75840 грн. 63 коп., з яких 47925,05 - сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2017 по 28.02.2025; 25888,36 грн сума заборгованості за послуги централізованого водовідведення за період з 01.04.2017 по 28.02.2025; 977,79 грн - сума заборгованості за абонентське обслуговування за період з 01.04.2020 по 28.02.2025; 548,46 грн сума заборгованості за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем водопостачання за період з 01.04.2020 по 28.02.2025; 500,94 грн сума заборгованості за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01.04.2020 по 28.02.2025. Розмір зазначеної заборгованості підтверджується відомостями нарахувань. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні\~послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~солідарну відповідальність\~за\~зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних\~послуг. Згідно з ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг КП «Харківводоканал». Оскільки, послуги водопостачання та водовідведення надаються до квартири відповідачів централізовано, тому неможливо встановити чіткий об`єм послуг які надає позивач окремо на кожного відповідача. Крім того, матеріали справи не містять документів, які б підтверджували звернення відповідачів до КП «Харківводоканал» з заявою про зміни фактичної кількості осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивачів заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Враховуючи викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: за відправлення відповідачам копії позовної заяви з доданими документами у розмірі 250 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат у розмірі 250 грн суду надано список «14.03.2025» згрупованих відправлень через Укрпошта Стандарт, в якому, в графі «Кому» вказані прізвища [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в графі «Особливі відмітки» вказано з описом вкладення, в графі «Плата за пересилання з ПДВ (грн)» вказана сума 50 грн за кожного, а загальна вартість відправлень за січень складає 1000 грн. (а.с.16). Згідно з описом вкладення відповідачам за зареєстрованим місцем проживання була направлена позовна заява разом з додатками на 8 аркушах (а.с.18-19). На підтвердження цього суду надано платіжне доручення АТ «Укрпошта» від 14.03.2025 на суму 1000 грн, в які згідно списку «14.03.2025» входить сума 50,00 грн на кожного відповідача, які позивач просить стягнути, (а.с. 17). Відтак вимога позивача про стягнення судових витрат в сумі 250,00 грн обґрунтована, підтверджується матеріалами справи та підлягає стягненню. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: за відправлення відповідачу копії позовної заяви з доданими документами у розмірі 250,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial