Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Сутність заявлених до суду вимог У лютому 2025 року представник позивача [PERSON] , адвокат Калінін С.К. звернувся до суду з зазначеним позовом, який мотивував тим, що приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №100963 від 15 липня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованість у розмірі 22385 грн 00 коп. Приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №00-1356867 від 01 травня 2020 року, укладеного із ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ». У наступному ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» прийняло право вимоги, що належало первісному кредитору, тим самим, ставши новим кредитором за вищезазначеним кредитним договором та одержало право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань. Зазначив, що приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. згідно Єдиного реєстру нотаріусів не діє. Також, ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» пред`явило виконавчий напис №100963 від 15 липня 2021 року для виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В., на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] від 23 вересня 2021 року. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 квітня 2024 року у справі №755/2756/24 замінено первісного стягувача ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» на ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та стягнуто [PERSON] 3273 грн 75 коп. Представник позивача уважає, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, оскільки заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, про її наявність він не був обізнаний, у нього відсутні будь-які кредитні правовідносини з відповідачем, у зв`язку з чим представник позивача не вбачає підстав для стягнення з позивача будь-яких коштів. Додатково зазначив, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги стягувача є неправомірними (в частині розміру заборгованості), крім того, нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису, зокрема, виконавчий напис був вчинений за відсутності письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та як наслідок недотримання вимоги закону щодо вчинення нотаріусом нотаріальних дій лише після спливу 30-ти днів із моменту надсилання такої вимоги; порушення процедури вчинення виконавчого напису; відсутності безспірного характеру заборгованості, що є порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат». Просив суд визанати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріально округу Грисюк О.В. від 15 липня 2021 року, зареєстрованому в реєстрі за №100963, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в сумі 22385 грн 00 коп, стягнути з відповідача 3273 грн 75 коп безпідставно набутих грошових коштів та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5500 грн 00 коп. Позиція представника позивача, відповідача по даній справі Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Калінін С.К. в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи проводити у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», повторно в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що наявні в матеріалах справи. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена. Процесуальні дії суду у даній справі Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 24 березня 2025 року в даній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 травня 2025 року. 07 травня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено до 19 травня 2025 року. 19 травня 2025 року спір вирішено по суті з ухваленням заочного рішення по справі. Установлені судом фактичні обставини справи Між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №00-1356867 від 01 травня 2020 року, за умовами якого товариство надало позичальникові кредит на споживчі потреби, на суму 11000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами цього договору, комісію та виконати інші обов`язки передбачені договором (а.с.24-25,26). Докази направлення [PERSON] вимоги про виконання зобов`язання, а також отримання останнім такої вимоги у матеріалах справи відсутні. 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з посиланням на статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1772 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №00-1356867 від 01 травня 2020 року, укладеним із ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ». Строк платежу за кредитним договором №00-1356867 від 01 травня 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20 травня 2020 року по 05 липня 2021 року. Сума заборгованості складає 22385 грн 00 коп, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 11000 грн 00 коп; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 11385 грн 00 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача за домовленісю сторін. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 22385 грн 00 коп. Правочин зареєстрований у реєстрі за №100963 (а.с.27). Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В від 23 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з виконання виконавчого напису №100963, виданого 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» заборгованості у сумі 22385 грн 00 коп, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2238 грн 50 коп (а.с.21). Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 10 квітня 2024 року у справі №755/2756/24 замінено первісного стягувана ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» на ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» у виконавчому провадженні [NUMBER] з виконання виконавчого напису нотаріуса №100963, виданого 15 липня 2021 року про стягннення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №00-1356867 від 01 травня 2020 року (а.с.22). Постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 19 липня 2024 року ВП [NUMBER] приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М. змінено первісного стягувача ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» на ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (а.с.23). 20 січня 2025 року Калінін С.К. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. із адвокатським запитом про надання інформації щодо розміру всіх стягнутих грошових сум із боржника [PERSON] по ВП [NUMBER] від 23 вересня 2021 року, окремо на рахунки приватного виконавця та стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». 22 січня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. надана відповідь на адвокатський запит адвоката Калініна С.К. про перебування на примусовому виконанні у приватного виконавця Малкової М.В. виконавчого провадження [NUMBER] із примусового виконання виконавчого напису №100963 від 15 липня 2021 року, виданого приватним нотаріусом БРНО Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 22385 грн 00 коп.; в межах виконавчого провадження [NUMBER] з [PERSON] стягнуто 8354 грн 59 грн коп, які розподілені наступним чином: 3273 грн 75 коп - у рахунок погашення заборгованості перед стягувачем; 327 грн 38 коп - у рахунок погашення основної винагороди приватного виконавця; 669 грн 00 коп - в рахунок погашення витрат виконавчого провадження; 4084 грн 46 коп - перебувають на лепозитному рахунку приватного виконавця (а.с.19,20). Відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів, у 2021 році прийнято рішення про аналювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (а.с.17-18). Відповідачем не надано суду завірені належним чином копії документів, які подані приватному нотаріусу та стали підставою вчинення виконавчого напису. Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі 1. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 01 липня 2020 року № 7-р(1)/2020 зазначив, що положення частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між юридичними особами - не більше одного року, є чіткими, зрозумілими та однозначними, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування, тому застосування оспорюваних положень Закону особами (органами), діяльність яких ґрунтується на принципі верховенства права, жодним чином не призводить до протиправного позбавлення права власності. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.ст.1080,1082 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до ст.1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Висновки суду по суті заявлених вимог 1. Як вбачається із копій документів, відповідно до яких вчинено оскаржуваний виконавчий напис, правовою підставою для вчинення виконавчого напису був договір про надання коштів у позику №00-1356867 від 01 травня 2020 року, та подані нотаріусу відомості стягувача про непогашення заборгованості боржником (а.с.24-25,26). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». До цього, станом на 15 липня 2021 року, дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні оригіналу кредитного договору, викладеного в простій письмовій формі. У даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі норми (п.2 вищенаведеного Переліку), який рішенням суду визнано незаконною та нечинною. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально непосвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 15 липня 2021 року також не передбачалось. Таким чином, у момент вчинення виконавчого напису 15 липня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім цього, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 15 липня 2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, у пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Наведена норма закону спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Отже, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідач свої вимоги щодо заборгованості [PERSON] за договором про надання коштів у позику обґрунтовує виключно договором відступлення прав вимог, який у свою чергу не містить інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Проте у матеріалах справи відсутні письмові докази укладення договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №00-1356867 від 01 травня 2020 року право вимоги за яким відступлено до нового кредитора ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс», який бе підтверджував право ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» стягувати борги, які виникли за участі ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ`та її боржника. Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п.2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30 грудня 1998 року № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» не надало суду належним чином завірені копії документів, що подавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису №100963, а саме: первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми відсотків, зазначені в виконавчому написі, є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком стягувача, який у даній справі не довів суду належними та допустимими доказами її розмір. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині. Із огляду на це, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20 червня 2018 року. Із наданих представником позивача матеріалів вбачається подання для вчинення виконавчого напису підписаного електронними підписами сторонами договору про надання коштів у позику №00-1356867 від 01 травня 2020 року, викладеного у простій письмовій формі, без подання будь-яких претензій чи повідомлень-вимог про попередження боржника про заборгованість, умови та порядок її погашення із доказами направлення та вручення позивачу таких документів. Отже, на думку суду, у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис у порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, на думку суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними й достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічні правові висновки сформульовані у п.52 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц (№ в ЄДРСР 90458929), у п.92 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 (№ в ЄДРСР 100428590). Із огляду на вищевикладені мотиви та установлені обставини справи, суд дійшов до висновку про вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом із порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права власності позивача на належні йому грошові кошти. 2. Крім того, у матеріалах справи наявні копії квитанцій, відповідно до яких [PERSON] на рахунок ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перерахувала 09 грудня 2023 року 570 грн 00 коп та 20 грудня 2023 року 5000 грн 00 коп стягнення за виконавчим листом № 66791219 з виконання виконавчого документу: виконавчий напис №23396, виданого 19 травня 2021 року (а.с.16,17). Положення глави 83 та норми ст. 1212 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» став виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а тому відповідно відпала підстава для утримання відповідачем коштів у сумі 3273 грн 75 коп, стягнутих із позивача [PERSON] за виконавчим листом № [NUMBER] з виконання виконавчого документу у виді виконавчого напису №100963, виданого 15 липня 2021 року. Вищезазначена мотив суду узгоджується із правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 у справі №910/1531/18. У зв`язку з викладеним позов у частині повернення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом також підлягає задоволенню, оскільки він є обгрунтованим та грунтується на нормах закону. Разом із цим, доводи представника відповідача, викладені в поясненнях до позову, не є переконливими та повністю спростовуються вищенаведеними мотивами суду (а.с.33-35). Розподіл судових витрат по справі Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968 грн 96 коп за заявленою вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Що стосується вимоги представника позивача про стягнення з ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5500 грн 00 коп, то суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування, представником позивача надано: договір від 15 січня 2025 року про надання професійної (правової) допомоги №б/н25, рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), акт робіт (наданих послуг) адвокатським бюро «Калінін і Партнери» [PERSON] на загальну суму 5500 грн 00 коп, копія платіжної інструкції на переказ готівки №@2PL084801 від 12 лютого 2025 року [PERSON] сплатив 3500 грн 00 коп за надання правової допомоги адвокатом Калінін і Партнери відповідно до договору №б/н25, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Калініна С.К. від 26 червня 2018 року, ордера про надання правничої допомоги Калініна С.К. від 24 лютого 2025 року, рішення №36 про внесення змін до Положення про ордер на надання правничої допомоги та до рішення РАУ №162 від 04 серпня 2017 року від 08 червня 2024 року. За змістом поданих адвокатом Калініним С.К. документів убачається те, що сутність наданої юридичної правової допомоги позивачу полягала у досудовій підготовці позовних матеріалів, наданні консультацій, подання самого позову та заяви про забезпечення доказів безпосередньо до суду без прийняття безпосередньої участі зазначеним адвокатом у судових засіданнях у даній справі (а.с.9,10-11,28-30,31,32,32 зворотна сторона). Згідно з ордером на надання правничої допомоги серії ВІ №1237383 від 24 лютого 2025 року [PERSON] з однієї сторони, та адвокат Калінін С.К., з іншої сторони, уклали договір про надання правової допомоги від 24 лютого 2025 року (а.с.9,28-30). Із змісту п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України вбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.5 ст.135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч.4 ст.137, ч. 7 ст.139, ч.3 ст.141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування. Згідно з копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №@2PL084801 від 12 лютого 2025 року позивач сплатив 3500 грн 00 коп за надання правової допомоги адвокатом Калініним С.К. відповідно до договору (а.с.32 зворотна сторона). Окремо суд ураховує те, що дана справа не є складною за предметом та підставою позову, в ній представник позивача підготував і подав позов до суду, у ній представник позивача підготував і подав позов до суду, не приймаючи участі у судових засіданнях, надав юридичну консультацію позивачу, отримавши від нього відповідні документи, у даній категорії спорів сформована усталена судова практика, обсяг наданих правових послуг як за своїм змістом та тривалістю не є значним, певне значення даної справи для позивача, яке пов`язується із стягненням із відповідача належних позивачу грошових, а також неподання відповідачем заяв про зменшення розміру цих витрат чи про їх завищеність або необґрунтованість, на підставі ч.5,6 ст.137, ч.2 ст.142 ЦПК України. Разом із цим, суд, практично застосовує норму ч.3 ст.141 ЦПК України, якою визначені критерії,

Outcome: approved