Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

ТОВ «Українські фінансові операції» 24.01.2025 звернулося до суду із вказаним позовом. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за Договором №4158932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.11.2023 у розмірі 122700 грн. Вимоги позову обґрунтовано тим, що 22.11.2023 відповідач та ТОВ «Лінеура Україна» уклали Договір №4158932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 15000 грн на строк 360 днів із 22.11.2023 по 16.11.2024, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, кредит надається шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (картка [NUMBER] ). Розмір процентів за користування кредитом 2% в день. Позичальник виконав зобов`язання, надав грошові кошти у кредит. Відповідач не виконав умови договору. Станом на 25.07.2024 заборгованість склала 15000 грн основного боргу, 73800 грн процентів за користування кредитом до 25.07.2024 включно. 26.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали Договір факторингу №26/07/2024. Відповідно до умов Договору відбулося відступлення права вимоги і за Договором №4158932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.11.2023. На підставі цього договору позивач заявив також і вимогу про сплату процентів у межах строку кредитування за період із 26.07.2024 по 16.11.2024 за ставкою 2% в день за 113 днів у розмірі 33900 грн. Відзив не подано. Позивач клопотав розглядати справу без участі його представника. Відповідач не з`явився в судове засідання. Повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомлені, заяв не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вирішив наступне. Суд встановив, що 22.11.2023 відповідач уклав із ТОВ «Лінеура» (кредитор) Договір №4158932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено та підписано у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору (індивідуальна частина), кредитор надає відповідачу грошові кошти у розмірі 15000 грн на 360 днів із 22.11.2023 по 16.11.2024, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту. Обумовлено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Надані докази свідчать про те, що первісний кредитор виконав зобов`язання за договором: позичальнику надано кредит у розмірі 15000 грн, перераховано безготівково на зазначений картковий рахунок. Позичальник порушив строки погашення тіла кредиту та сплати процентів, як стверджує позивач. Суд пересвідчився, що право вимоги до відповідача\~ за Договором\~ №4158932 про надання коштів на умовах споживчого кредиту\~ перейшло до Позивача. До позову додано письмові докази про те, що 26.07.2024\~ ТОВ «Лінеура» та ТОВ «Українські фінансові операції» уклали договір Факторингу №26/07/2024. Фактор зобов`язався повідомити боржників про відступлення права вимоги. Позивач стверджує, що фактор повідомив відповідача про це шляхом направлення смс-повідомлення. Відповідно до умов Договору Факторингу, предметом договору є право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою\~ настав або виникне\~ у майбутньому. Тому, в силу умов договору кредиту відбулося нарахування процентів за користування кредитними коштами (тіло кредиту 15000 грн) за ставкою 2% в день із 26.07.2024 по 16.11.2024. Досліджені в ході судового розгляду наявні у справі докази на переконання суду у своїй сукупності є достатніми для підтвердження тієї обставини, що відповідач на підставі\~ Договору отримав у користування кредитні грошові кошти та допустив прострочення грошових зобов`язань із повернення кредиту та сплати процентів за користування грошовими коштами. Достовірність цих доказів не викликає у суду сумнівів. Дані обставини не спростовано. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі. Договір про споживчий кредит, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом. Кредитний договір укладено 22.11.2023. Строк кредитування 360 днів. Дата повного погашення кредиту 16.11.2024. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію статті 8 цього Закону не встановлено. Отже, договір про кредит укладено до набрання чинності змінами до ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», внесеними Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Проте, як зазначив позивач, цим же Законом № 3498-IX від 22.11.2023, до Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» було внесено доповнення: пункт 17. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту включаються до нормативно-правового акта у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Перехідні положення включаються також, якщо нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; якщо необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто, перехідний період, тимчасова норма права передбачена саме для суспільних відносин, що виникли до зміни правового регулювання відповідним законом. А у даному випадку, пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» поширює свою дію на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Дійсність умов Договору №4158932 від 22.11.2023 в частині платності кредиту, зобов`язання позичальника сплатити проценти за користування Кредитом за 360 днів користування суд сумніву не піддає. Проте, у даному конкретному випадку слід застосувати положення пункту\~ 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» з умовою, що чинна з 24.12.2023: «максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %». Після закінчення 240 днів перехідного періоду розмір процентів не може перевищувати 1%. За таких вихідних даних, проценти за користування грошовими коштами у межах строку кредитування 360 днів, до дати повернення кредиту 16.11.2024, починаючи із 22.11.2023 слід нарахувати так: із 22.11.2023 по 23.12.2023 (32 дні) включно у договірному розмірі 2% в день від 15000 грн \~ 9600 грн, із 24.12.2023 по 21 квітня 2024 включно (120 днів) у договірному розмірі 2% в день від 15000 грн \~ 36000 грн, із 22.04.2024 по 19.08.2024 включно (120 днів) у розмірі 1,5% в день від 15000 грн \~\~ 27000 грн, із 20.08.2024 по 16.11.2024 ( 89 днів\~\~ ) у розмірі 1% в день від 15000 грн \~\~ 13350\~ грн. Разом це становить 85950 грн. Розмір процентів, які нарахував позивач, становить 107700 грн. Розмір процентів, яі нарахував суд з урахуванням перехідних положень Закону №3498-IX становить\~\~ 85950 грн. Тому, відповідач зобов`язаний повернути прострочений кредит у розмірі 15000 грн та сплатити проценти за користування кредитними коштами у сумі 85950 грн. Позов в частині розміру процентів за користування кредитом слід задовольнити частково. За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, та поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 10 тисяч грн., що є судовими витратами позивача, які слід розподілити пропорційно розміру задоволених вимог. Щодо витрат позивача на правничу допомогу, то на їх підтвердження подано достатню сукупність документів, передбачених ЦПК України: договір про надання юридичних послуг, Акт приймання-здачі робіт, детальний опис послуг. За змістом умов договору, замовник послуг сплачує послуги частинами: перша частина 1000 грн сплачується протягом десяти днів з дня підписання договору, друга частина 9000 грн після прийняття судом рішення у справі. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач не подав. У зв`язку із частковим задоволенням позову до відшкодування належить: 10220,39 грн судових витрат позивача (100950*12422,40/122700). На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial