Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

У березні 2025 позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного Договору № 7440628 про надання споживчого кредиту від 04.01.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (торгова марка «CreditPlusта) та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 21000,00 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора (далі - ІТС). Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджені директором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі - Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://creditplus.ua/documents. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору, п. 7.1.17, 7.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти Кредитний договір та підписав Кредитний договір 04.01.2024 о 8:50:59 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором A5190, надісланий на номер телефону, що наданий Відповідачем. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 04.01.2024 на платіжну картку № [NUMBER] . Сума кредиту по укладеному Кредитному договору перераховується на платіжну карту Відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом. Провести верифікацію платіжної карти може здійснити виключно Відповідач. Вказаний номер телефону Відповідача, в тому числі співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору. 30.09.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30.09/24-Ф від 30.09.2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №7440628 про надання споживчого кредиту від 04.01.2024 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за Кредитним договором станом на 30.09.2024 становить 76440,00 гривень, яка складається з: 21 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 55 440,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому він просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 84-88), в якому він зазначив, що не заперечує факту укладення кредитного договору № 7440628 від 04.01.2024 та отримання кредитних коштів у розмірі 21 000 грн. Проте він не погоджуюється із заявленою сумою заборгованості та вважає, що розмір нарахованих відсотків є надмірним і таким, що суперечить законодавству України, оскільки із загальної заборгованосі 76 440 грн відсотки складають - 55 440 грн. Такий підхід нарахування відсотків, як вважає відповідач, порушує принципи справедливості та добросовісності, закріплені в цивільному законодавстві України. Також посилається на те, що позивачем не представлено доказів того, йому як споживачеві була надана повна інформація про реальну вартість кредиту, включаючи реальну річну процентну ставку, загальну суму витрат та інші платежі. Посилаючись на норми ч.3 ст. 551 ЦК України про те, що суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), просить зменшити розмір заборгованості, зокрема списати не менше 20 000 грн., як надмірно нараховані відсотки; визнати недійсними положення кредитного договору № 7440628 в частині нарахування процентів, що явно перевищують допустимий рівень відповідно до законодавства; відмовити у задоволенні позову в частині заявленої суми відсотків, які є непропорційними до суми основного зобов`язаний; врахувати його фінансовий стан та факт використання кредитних коштів на лікування, а також зменшити суму судових витрат, оскільки значна частина позовних вимог ґрунтується на надмірних нарахуваннях. Від представника позивача до суду надійшли письмові пояснення (а.с. 114-121), в яких він повністю заперечує щодо обставин, зазначених відповідачем у відзиві, та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 7440628 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.01.2024 станом на 30.09.2024 у розмірі 76440,00 гривень, яка складається з: 21 000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 55 440,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.5. Кредитного договору та Розрахунку заборгованості, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу; Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 04.01.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 7440628 про надання споживчого кредиту, про що свідчить його копія (а.с. 10-17). Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 21000,00 гривень, строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки - фіксована. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору. Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Ним зазначено дату народження, паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, номера мобільного телефону [NUMBER] , [NUMBER] , електронну адресу. Також судом встановлено, що відповідач був ознайомлена із розміром необхідних щомісячних внесків, які наведено в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та реальної річної процентної ставки за договором, яка є додатком №1 до кредитного договору, підписавши дану таблицю електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. В Таблиці зазначено дату видачі кредиту/дату платежів, кількість днів у розрахунковому періоді, що становить 30 днів, чисту суму кредиту/сума платежу за розрахунковий період, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом 138 грн. - за перший місяць, та 13860 грн. - за наступні 11 місяців, реальну річну процентну ставку 9382,87 % та загальну вартість кредиту 173598,60 грн., про що свідчить її копія (а.с. 18). Згідно додатку №1 до вказаного вище договору сторони узгодили паспорт споживчого кредиту, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER] та [NUMBER] (а. с. 18, 19-21). Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передбачені всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом (а.с. 30-39). Листом Вих. № 20241014-1/1 від 2024-10-14 ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» повідомлено ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що згідно Договору про організацію переказу грошових коштів № 160222-1 від 16.02.2022 (втратив чинність 04.07.2024) та Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №04072024-3 від 04.07.2024 (чинний з 04.07.2024) було успішно перераховано кошти на користь фізичної особи (Отримувача) від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»: п. 1384 - 04.01.2024 08:52:05 на суму 21 000 грн., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 18391fb4-f34a-4686-b9f0-2a6e257d7c45, номер транзакції в системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» - 41582460, Session ID - 022605579440, сайт торгівця - https://creditplus.ua, код авторизації - 567727, банк-еквайр - АТ «ПУМБ», призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] , що підтверджується копією вказаного листа (а.с. 22-23). З інформації, наданої AT ««УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 28.04.2025 № БТ/Е-3917 від 15.05.2025, судом встановлено, що банком було ініційовано детальну перевірку, в ході якої підтверджено, що: на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ; номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 04.01.2024 по 09.01.2024 року: [NUMBER] (а.с. 124). З виписки про рух коштів по картці від 13.05.2025 [PERSON] за період 04.01.2024-09.01.2024 вбачається, що 04.01.2024 на дану картку надійшли кошти в розмірі 21000 грн. (а.с. 129). Отже, суд доходить висновку, що позивачем доведено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 21000 грн. Натомість, доказів того, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконав належним чином, матеріали справи не містять. Із картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за Договором № 7440628 від 04.01.2024 встановлено, що станом на 29.09.2024 загальна сума заборгованості відповідача становить 76440 гривень, з яких: 21000 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 55440 грн. - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом (а.с. 14-17). 30.04.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу №30.09/24-Ф, про що свідчить його копія (а.с. 47-51). Згідно п. 1.1. договору факторингу за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Відповідного до 1.2 вищевказаного договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Проведення фінансування за цим договором підтверджується копією платіжної інструкції № 1482 від 30.09.2024 на суму 1679909,87 грн. (а.с. 27 зв.бік). Відповідно до копії акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №30.09/24-Ф від 30.09.2024 ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» прийняло Реєстр Боржників кількістю 5024 (а.с. 56). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №30.09/24-Ф від 30.09.2024 позивач набув право грошової вимоги до відповідача, а саме: заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7440628 в розмірі 76440 грн., з яких: 21000 - сума основного боргу, 55440 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 58). Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №7440628 від 04.01.2024 належним чином не виконав, в зв`язку з чим ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулось до суду з даним позовом. Вирішуючи спір, який виник між сторонами, про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд входить із такого. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис». Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Згідно вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, кредитний договір №7440628 від 04.01.2024 був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, чим підтверджено укладання між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» такого договору, оскільки без отримання реєстрації на сайті кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Вказаний Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільних телефонів, адресу електронної пошти, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано [PERSON] . Також в даному кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору. Даний факт відповідачем не заперечується. Також відповідач не заперечує отримання ним кредитних коштів в розмірі 21000 грн. та стягнення їх з нього. Що стосується доводів відповідача про надмірне нарахування процентів за договором, не ознайомлення його із реальною річною процентною ставкою та прохання зменшити розмір заборгованості у зв`язку з непропорційністю нарахованих процентів, зокрема списати не менше 20 000 грн. як надмірно нараховані відсотки; визнати недійсними положення кредитного договору № 7440628 в частині нарахування процентів, що явно перевищують допустимий рівень відповідно до законодавства, суд зазначає таке. Із досліджених доказів, які описано вище, вбачається. що з умовами договору відповідач був ознайомлений, така само із реальною річною процентною ставкою. Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.4. Кредитного договору становить 360 днів, з можливістю пролонгації відповідно до п. 4. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п. 5.4. Кредитного договору, Відповідач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023 (набрав чинності 24.12.2023), внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується на дату укладення кредитного договору, є фіксованою та не змінюється протягом строку дії кредитного договору. Договір № 7440628 про надання споживчого кредиту між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено 04.01.2024 та ним встановлено фіксовану процентну ставку за користування кредитом 2,20%, що становить 462 грн. в місяць. Зміни до Кредитного договору, що укладений з відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), то відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки яка є фіксованою - немає. При цьому, позивач пред`явив вимоги до відповідача лише щодо стягнення процентів за користування кредитом лише за період з 04.05.2024 по 03.05.2024. Крім того, згідно ст. 627 та ст. 6 цього ЦКУ сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Оскільки укладання кредитного договору відповідачем не заперечується, то вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Також суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованих відсотків за договором відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, як про те просить позивач. Дана законодавча норма дає суду право (не обовязок) зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо вона є непропорційно великою у порівнянні із сумою основного зобов`язання, але не розмір заборгованість за нарахованими процентами, які погоджено сторонами договору. Отже, встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 7440628 від 04.01.2025, оскільки не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Крім того, наявні у справі докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 7440628 від 04.01.2025. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, комісії, що призвело до виникнення у нього перед позивачем заборгованості, яка обґрунтована позивачем та доведена відповідними доказами, а відповідачем на спростування цього жодних заперечень та доказів не надано, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість на користь позивача в сумі 76440грн. У звязку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 66). Що стосується витрат на правничу допомогу, суд виходить із того, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Судом встановлено, що на виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивача у позовній заяві зазначено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач сплатив за надання правової допомоги в сумі 10000 грн. (а.с. 1-7). В матеріалах справи наявна копія Договору про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024, укладеного між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-УКРАЇНА» та фізичною особою-підприємцем Руденком К.В. предметом якого є те, що Виконавець зобов`язується надати Замовнику наступні юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів Замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності), а Замовник зобов`язується прийняти такі Послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 3.1. вартість Послуг Виконавця становить: 10 000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника Замовника; 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції; 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання касаційної скарги; 3000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення; 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок - складання та надсилання адвокатського запиту;1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок - складання заяв, клопотань; 3500,00 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок - участь у судовому засіданні (а.с. 59-60). Відповідно до копії Акту приймання-передачі наданих послуг №24 до Договору 02/08/2024 від 02.08.2024 про надання юридичних послуг від 29.12.2024 у відповідності до умов Договору Виконавець надав, а Замовник прийняв наступні послуги: підготовка позовних заяв про стягнення заборгованості з боржників ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» згідно реєстру №1 від 29.12.2024, вартість 100000 грн. (а.с. 71). Згідно копії Витягу з реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №24 до Договору 02/08/2024 від 02.08.2024 про надання юридичних послуг від 29.12.2024, у відповідності до умов Договору, Виконавець підготував позовні заяви про стягнення заборгованості з боржників Замовника: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за Договором №7440628 про надання споживчого кредиту від 04.01.2024 та клопотання про витребування доказів, вартість -10 000 грн. Загальна кількість складених позовних заяв становить 10 шт. на загальну вартість 100 000,00 грн. (а.с. 64). Також адвокатом Руденком К.В. на підтвердження отримання ним та здійснення позивачем ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-УКРАЇНА» витрат на правничу допомогу в сумі 100 000 грн. надано копію платіжної інструкції №1864 від 30.12.2024 № 741 (а.с. 65). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Судом встановлено, що у зв`язку з представництвом позивача, адвокатом Руденком К.В. було складено позовну заяву з вивченням матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовлено та подано клопотання про витребування доказів. З огляду на викладене суд погоджується із позицією відповідача про те, що зазначена Руденком К.В. сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Так, розгляд справи здійснювався у спрощеному провадженні, зважаючи на те, що справа є незначної складності та є типовою для фактора, участі в судових засіданнях представник позивача не брав. Оцінка дій, що полягали у вивченні документів, складанні позовної заяви про стягнення заборгованості для подачі до суду, вказує на їх невідповідність критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних та значних затрат часу, обсяг і складність складених процесуальних документів адвокатом не є значними. Складання позовної заяви не потребувало значних зусиль, оскільки позовна заява в своїй більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи, та є шаблонною. Отже, скільки позов ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до [PERSON] задоволено, з урахуванням складності справи, часу, витраченого на виконання робіт з надання правничої допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, ціну позову і значення справи для сторін, їх фінансового стану, суд вважає можливим задовольнити клопотання відповідача про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу як непропорційно завищених, та стягнути їх з відповідача на користь позивача в розмірі 5000 грн., що, на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та співмірності за даних обставин. На підставі викладеного,

Outcome: approved