Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

06 липня 2021 року [PERSON] звернулася\~до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06 липня 2018 року нею відповідачу [PERSON] було видано грошові кошти в сумі 50000 грн, в якості оплати за оренду земельної ділянки площею 16 га за 2019 рік по майбутньому договору оренди землі, що підтверджується розпискою складеною відповідачем [PERSON] від 06 липня 2018 року. Однак, з незалежних від неї причин договір оренди, так і не був укладений. Відповідачем [PERSON] грошові кошти добровільно не повернуто, від укладення договору оренди останній ухиляється. Враховуючи, те що відповідач [PERSON] отримав грошові кошти без достатньої правової підстави, вважає, що такі кошти є безпідставно отриманим майном, тому підлягають поверненню. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 50000 грн та сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва (а.с.17 том 1). 01\~листопада 2021\~року суддею\~Центрального районного\~суду м.\~Миколаєва Черенковою Н.П. провадження у\~зазначеній справі\~відкрито та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.1 том 1). Ухвалою суду від 27 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год. 17 березня 2022 року (а.с.39 том 1). Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2022 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області (а.с.55 том 1). Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2022 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, прийнято до провадження суду та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.59 том 1). 12 вересня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про зупинення провадження у справі до закінчення війни на території України, або до його демобілізації із Збройних Сил України (а.с.70-72 том 1). Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року провадження у цивільній справі зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України (а.с.82-83 том 1). Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.93-94 том 1). 26\~серпня 2024\~року від\~представника позивача [PERSON] , через систему «Електронний суд»,\~надійшла заява\~про збільшення\~розміру позовних\~вимог, в\~якій посилаючись\~на неповернення\~відповідачем в добровільному порядку безпідставно отриманих коштів,\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] 96885\~грн 29\~коп,\~які складаються\~з:\~50000\~грн безпідставно набутих грошових коштів, 37675 грн 70 коп. інфляційних витрат\~та 9209\~грн 59\~коп.\~3%\~річних (а.с.102-103 том 1).\~ 03 вересня 2024 року та 01 жовтня 2024 року відповідач [PERSON] , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач [PERSON] намагається завести суд в оману та доказати те, що він нібито незаконно утримує належні її кошти в сумі 50000 грн. Зазначив, що в провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа №478/843/24, за позовною заявою ПП «Дар Ланів» до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, де керівником вказаного підприємства є позивачка [PERSON] та предметом даної позовної заяви є стягнення тих же самих 50000 грн. Мотивами позову є те, що нібито йому на перед видано орендну плату за договором оренди землі площею 3,75 га, кадастровий номер 4823655100:27:000:0091, укладеного між ним та ПП «Дар Ланів», який він особисто не укладав. Наголошує, що отримав кошти від ПП «Дар Ланів», а не від позивача [PERSON] , в сумі 50000 грн за оренду двох земельних ділянок, а саме земельної ділянки площею 3,75 га, кадастровий номер 4823655100:27:000:0091, на підставі договору оренди земельної ділянки від 19 вересня 2018 року, укладеного між його братом [PERSON] та ПП «Дар Ланів», який рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2019 року визнаний недійсним, та постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 червня 2021 року залишене в силі, та земельної ділянки площею 29 га, які майже 4 роки залишилися в оренді ПП «Дар Ланів» (а.с.115-116, 139-140 том 1). 17 вересня 2024 року від\~представника позивача [PERSON] , через систему «Електронний суд»,\~надійшла заява\~про зміну підстав позову, в якій в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 березня 1995 року було створено ФГ «СОЮЗ» (ЄДРПОУ: 20898109) засновником якого був батько відповідача [PERSON] - [PERSON] . На підставі протоколу загальних зборів ФГ «СОЮЗ» від 08 вересня 2009 року головою господарства було обрано відповідача [PERSON] , про що було внесено зміни до статутних документів. З 1996 року ФГ «СОЮЗ» використовує земельну ділянку площею 17,25 га на території Казанківської селищної ради на підставі Договору на право тимчасового користування землею (у тому числі на правах оренди) від 02 лютого 1996 року, укладеного між Радою народних депутатів Казанківського району та [PERSON] . Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була досягнута згода про передачу в оренду позивачу [PERSON] земельну ділянку площею 16 га, з вищезазначеної земельної ділянки площею 17,25 га, з подальшим укладанням договору оренди. Земельна ділянка була оглянута сторонами, та встановлені межі ділянки, після чого позивачем [PERSON] було передано відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 грн у якості орендної плати за 2019 рік. Однак, згодом, коли позивач [PERSON] хотіла здійснити обробіток зазначеної земельної ділянку, виявилось що вона вже засіяна іншими невідомими особами. З`ясувавши це, позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] , але останній повідомив про відмову в укладенні договору оренди зазначеної земельної ділянки, грошові кошти в сумі 50000 грн відповідач також відмовився повертати. Таким чином, у відповідача [PERSON] , як фізичної особи члена ФГ «СОЮЗ», або як голови ФГ «СОЮЗ» були підстави, правомочності та можливості укладення договору оренди земельної ділянки з позивачем [PERSON] , однак останній відмовився укласти договір, що є підставою для повернення грошових коштів в сумі 50000 грн, тому просить прийняти зміни підстав позову шляхом доповнення обґрунтуваннями, врахувавши зазначені обґрунтування та докази при вирішенні справи (а.с.122-123 том 1). 14 жовтня 2024 року представником позивача [PERSON] [PERSON] , в порядку ст.179 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать нормам чинного законодавства. Зокрема, з посиланням на доводи аналогічні заяві\~про зміну підстав позову (ст.ст.122-123 том 1), просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.172-174 том 1). Ухвалою суду від 13 листопада 2024 року відмовлено у прийнятті заяви представника позивача [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог та зміну підстав позову (а.с.193-196 том 1). 02 грудня 2024 року відповідачем [PERSON] подано до суду клопотання, в якому посилаючись на те, що розписку про отримання грошових коштів у якості орендної плати за використання земельної ділянки, в розмірі 50000 грн від 06 липня 2018 року не підписував, просив призначити у справі судово-почеркознавчу експертизу (а.с.203 том 1). Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.216-218 том 1). Ухвалою суду від 20 березня 2025 року поновлено провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.19-20 том 2). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні\~вимоги не визнали, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підтримали доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзивах. Крім того, наголошували на тому, що розписку про отримання грошових коштів у якості орендної плати за використання земельної ділянки, в розмірі 50000 грн [PERSON] не підписував, та грошові кошти від [PERSON] не отримував, просили відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Розписки про отримання грошових коштів у якості орендної плати за використання земельної ділянки від 06 липня 2018 року [PERSON] перебуваючи в здравому глузді та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн в якості оплати за оренду земельної ділянки площею 16 га за 2019 рік, що знаходиться на території Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області. Дана розписка написана власноручно, претензій до сторони, яка сплатила 50000 грн за земельну ділянку, яку здано в оренду немає (а.с.36 том 1). Відповідач [PERSON] заперечував факт отримання 50000 грн від позивача [PERSON] в рахунок сплати орендної плати за оренду земельної ділянки площею 16 га за 2019 рік, не заперечував факт отримання від ПП «Дар Ланів» грошових коштів в сумі 50000 грн, в рахунок сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки площею 3,75 га кадастровий номер 4823655100:27:000:0091, укладеного 19 вересня 2018 року з ПП «Дар Ланів», та земельної ділянки площею 29 га. При цьому, відповідачем [PERSON] договору оренди земельної ділянки площею 3,75 га кадастровий номер 4823655100:27:000:0091, укладеного в письмовій формі 19 вересня 2018 року між ним та ПП «Дар Ланів», та договору оренди земельної ділянки площею 29 га, суду не надано та не підтверджено їх укладання. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2019 року у справі №478/959/19 та постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, які постановою Верховного Суду від 29 червня 2022 року залишені без змін, встановлено наступні обставини (копії) (а.с.141-144, 153-161 том 1). Зокрема, зі змісту рішення від 11 грудня 2019 року та постанови від 22 червня 2021 року вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 3.75\~га ріллі\~в межах\~території Казанківської\~селищної ради з кадастровим номером 4823655100:27:000:0091, призначеної для ведення фермерського господарства, яку він отримав в порядку спадкування від батька [PERSON] , яка, в свою чергу належала останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю для ведення селянського (фермерського) господарства серії МК №44 від 17 березня 1995 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №67. 10 вересня 2018 року [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку для ведення фермерського господарства кадастровий номер 4823655100:27:000:0091, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №27939933. 19 вересня 2018 року між [PERSON] та ПП «Дар Ланів» у письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки площею 3.75 га ріллі в межах території Казанківської селищної ради, для ведення фермерського господарства, строком на 10 років. 20 вересня 2018 року договір зареєстровано державним реєстратором Казанківської РДА Миколаївської області Слободанюком В.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 19.09.2018 року, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про інше речове право за №28304928. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2019 року позовну заяву ФГ «Союз» до [PERSON] та ПП «Дар Ланів» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3.75 га ріллі в межах території Казанківської селищної ради для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 4823655100:27:000:0091, укладений між [PERSON] та ПП «Дар Ланів» 19 вересня 2018 року, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 20 вересня 2018 року за номером 28304928. Стягнути солідарно з\~\~ [PERSON] та ПП «Дар Ланів» на корить ФГ «Союз» в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат в сумі 1921 грн. Рішення набрало законної сили 22 червня 2021 року. Відповідно до вимог п.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З Статуту ФГ «Союз» (нова редакція), затвердженого протоколом загальних зборів №1 від 04 березня 2011 року та зареєстрованим державним реєстратором Казанківської РДА від 29 березня 2011 року за №15131050003000471 вбачається, що головою та засновником господарства є [PERSON] , членами господарства є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (копія) (а.с.132-135 том 1). З 1996 року ФГ «СОЮЗ» використовує земельну ділянку площею 17,25 га на території Казанківської селищної ради на підставі Договору на право тимчасового користування землею (у тому числі на правах оренди) від 02 лютого 1996 року, укладеного між Радою народних депутатів Казанківського району та [PERSON] , зареєстрованого в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 02 лютого 1996 року за №12 (копія) (а.с.179 том 1). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №304967361 від 14 липня 2022 року у власності фізичної особи - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , відсутні земельні ділянки (а.с.51-52 том 1). Звертаючись до суду за захистом порушених прав, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти в розмірі 50000 грн, як безпідставно набуте майно. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Необхідно виходити з того, що правова підстава отримання (набуття) майна відсутня у тому разі, коли відбувся перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується безпосередньо на вимозі закону, або суперечить меті існування правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальне правило ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах: отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності отримання такого виконання. Як встановлено матеріалами справи, що 06 липня 2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 грн, в якості платежу по орендній платі за оренду земельної ділянки площею 16 га за 2019 рік по укладеному в майбутньому договору оренди землі. Проте, договір оренди землі між сторонами відповідно до вимог закону не укладався, тобто правова підстава передачі коштів відповідачу відсутня. Доводи відповідача [PERSON] про те, що кошти в розмірі 50000 грн він отримав за використання ПП «Дар Ланів», керівником якого є позивач [PERSON] , земельної ділянки площею 3,75 га кадастровий номер 4823655100:27:000:0091, згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ПП «Дар Ланів» 19 вересня 2018 року, та земельної ділянки площею 29 га, суд не приймає до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження. Відтак, у [PERSON] виникло зобов`язання перед [PERSON] повернути отримане майно\~грошові кошти в сумі 50000 грн, оскільки таке майно є безпідставно набутим. Статтею 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц (провадження №61-34764св18). Належним доказом, який би міг засвідчити належність підпису особи на письмових документах є висновок почеркознавчої експертизи. Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №601/2139/21, від 24 травня 2023 року у справі №567/792/22, від 19 червня 2023 року у справі №601/1965/21, від 21 червня 2023 року у справі №567/874/22. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України). Як встановлено матеріалами справи Розписка про отримання грошових коштів у якості орендної плати за використання земельної ділянки від 06 липня 2018 року підписана [PERSON] , що підтверджено висновком почеркознавчої експертизи від 07 березня 2025 року №СЕ-19/115-24/24154-ПЧ (а.с.13-17 том 2). Згідно вказаного висновку підпис знизу документа у Розписці про отримання грошових коштів у якості орендної плати за використання земельної ділянки, в розмірі 50000 грн від 06 липня 2018 року виконаний [PERSON] . Зазначений висновок експерта виготовлено на виконання ухвали Казанківського районного суду від 10 грудня 2024 року. Висновок експерта, на думку суду, є обґрунтованим і не викликає сумнівів у його правильності, оскільки при призначенні та проведенні експертизи були додержані вимоги законодавства; експертиза проведена судовим експертом сектору почеркознавчих досліджень, технічного дослідження документів та обліку відділу криміналістичних видів досліджень Миколаївського НДЕКЦ МВС Дружиною Д.Ю., яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення почеркознавчої експертизи за експертною спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів»; надано повну та ґрунтовну відповідь на визначене питання, яке узгоджується з фактичними обставинами справи; дослідницька частина та підсумковий висновок експертизи є узгодженими між собою. Також, встановлено, що при проведенні експертизи та складанні висновку експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 (провадження № 14-270цс19). Крім того, в ході розгляду даної справи відповідач [PERSON] заперечуючи та ставлячи під сумнів вищевказаний висновок експерта, не спростовував його. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не довів обставин того, що він не підписував Розписки про отримання грошових коштів у якості орендної плати за використання земельної ділянки від 06 липня 2018 року і не отримував за нею грошових коштів, в розмірі 50000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що кошти у сумі 50000 грн були отримані [PERSON] від [PERSON] без достатньої правової підстави, а тому, відповідно до вимог ст.1212 ЦК України, підлягають поверненню позивачеві. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 та ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду [PERSON] було сплачено 908 грн судового збору, що підтверджується квитанцією №8 від 06 липня 2021 року (а.с.1 том 1). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, в сумі 908 грн.

Outcome: approved