Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Представник позивача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадбанку України. В обґрунтування позову зазначено, що на обліку служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 01.07.2024 перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Підставою взяття на облік є ухилення матері [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Представник позивача вказала, що на адресу служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшло усне повідомлення від Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області про те, що 18.06.2024 о 18 год. 14 хв. до ЧЧ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області через лінію 102 від [PERSON] надійшов виклик про факт нанесення їй тілесних ушкоджень знайомим [PERSON] , під час конфлікту була присутня її донька [PERSON] . В подальшому [PERSON] було госпіталізовано до КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II рівня», а її малолітню дитину до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька». Відповідно до листа КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» № 01-15/1255 від 20.06.2024 [PERSON] була госпіталізована 18.06.2024. Стан здоров`я дитини на момент госпіталізації задовільний, скарги відсутні. Дівчинка була брудна, неохайна, без нижньої білизни, дитячі речі були у занедбаному стані. 19.06.2024 до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації з`явилася відповідач, яка повідомила, що планує забирати дитину на виховання у свою родину за адресою: [ADDRESS] , повідомити номер квартири остання пообіцяла в телефонному режимі так як не пам`ятала його. 20.06.2024 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було здійснено телефонний дзвінок до [PERSON] , яка повідомила, що на даний час шукає інше житло та найближчим часом вирішить питання щодо повернення дитини на виховання у свою родину. 27.07.2024 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації спільно з інспекторами БПП в м. Кременчук було відвідано помешкання за адресою: [ADDRESS] . На момент відвідування у квартирі перебував власник помешкання [PERSON] , який повідомив, що відповідач з 18.06.2024 за вказаною адресою не проживає, місце проживання її йому невідоме. [PERSON] на телефонні дзвінки спеціалістів служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації не відповідає, місце проживання її невідоме. 02.07.2024 малолітня [PERSON] за клопотанням служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, де перебуває на даний час. 05.07.2024 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , яка значиться, як адреса зареєстрованого місця проживання відповідно до відмітки в паспорті громадянина України [PERSON] , але двері будинку не відчинили. 26.08.2024 відповідач у телефонній розмові зі спеціалістами служби у справах дітей повідомила, що на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , та має намір забрати дитину на виховання у свою родину. Відповідно до листа служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації № 03-05/1005 від 14.10.2024 спеціалістами служби у справах дітей неодноразово було відвідано помешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування помешкання 05.09.2024 спеціалістам служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації доступу до помешкання відповідач не надала, оскільки не мала змоги відчинити двері в кімнату, пояснивши це тим, що господар кімнати змінив дверний замок, не повідомивши її про це. У ході бесіди [PERSON] пояснила, що і зв`язку з обставинами, які виникли, вони тимчасово перебуває у сусідній кімнаті. У ході візиту 11.09.2024 двері помешкання ніхто не відчинив. Сусід по кімнаті повідомив, що [PERSON] вийшла по своїм справам. Телефонний зв`язок з [PERSON] відсутній. 02.10.2024 в рамках профілактичного заходу спільно з представниками БПП в м. Кременчук було відвідано [PERSON] , але на момент візиту нікого із мешканців кімнати не було вдома. Враховуючи вищевказане, підтвердити місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не надалося можливим. Відповідно до інформації ВП № 1 КРУП ГУНП в Полтавській області № 2665/115/108/03/09-24 від 09.07.2024 працівниками СЮП ВП Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області було проведено перевірку, за результатами якої встановити місце проживання [PERSON] не вдалося та пригнути до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків немає можливості. Згідно з інформацією Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20.01.2025 № 01-15/32 малолітню [PERSON] , яка перебуває у закладі з 02.07.2024 по теперішній час, мати [PERSON] відвідала двічі 07.07.2024 та 16.12.2024. 23.12.2024 відповідач народила дівчинку та покинула її в КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II рівня», про що 02.01.2025 складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Враховуючи дані обставини, представник позивача звернулась до суду з данною позовною заявою. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.03.2025 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 08.04.2025ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. Представнк позивача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Сидорова А.Ю. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідпомлена належним чином, завчасно подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність представника позивача та відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Як достовірно встановлено у судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.04.2021 Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батько дитини в свідоцтві про народження записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) відповідно до повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністертсва юстиції від 12.07.2024 №603/30.1-36. В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2024 малолітня [PERSON] , [INFO] , за клопотанням служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації була влаштована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, де перебуває на даний час. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 150 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.10.2017 заява N 2091/13, Суд наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У пунктах 47-49 справи "Савіни проти України" (заява N 39948/06 від 18.12.2008), Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Як зазначено в рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006, заява N 31111/04 у справі "Хант проти України", § 54, § 58 вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У судовому засіданні встановлено, що на адресу служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшло усне повідомлення від Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області про те, що 18.06.2024 о 18 год. 14 хв. до ЧЧ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області через лінію 102 від [PERSON] надійшов виклик про факт нанесення їй тілесних ушкоджень знайомим [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , під час конфлікту була присутня її донька [PERSON] , [INFO] . В подальшому [PERSON] було госпіталізовано до КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II рівня», а малолітню [PERSON] до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», що підтверджується листом ВП№1 КРУП ГУ НП в Полтавській області від 09.07.2025 №2665/115/108/03/09-24. З письмових пояснень [PERSON] від 19.06.2024 вбачається, що вранці 18.06.2024 до її орендованого житла за адресою [ADDRESS] прийшов власник квартири та почав її бити, тому вона викликала працівників поліції. У зв`язку з тим, що [PERSON] не могла перебувати в лікарні разом із дитиною, вона попросила поліцейських відвезти її до дитячого будинку. Остання зазначила, що наразі винаймає житло за адресою: [ADDRESS] . Просила повернути їй на виховання її дитину - [PERSON] . Відповідно до листа КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» № 01- 15/1255 від 20.06.2024, [PERSON] , [INFO] , була госпіталізована 18.06.2024. Дитина була доставлена інспектором сектору протидії домашньому насильству ВП Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області. Стан здоров`я дитини на момент госпіталізації задовільний, скарги відсутні. Дівчинка брудна, неохайна, без нижньої білизни, дитячі речі у занедбаному стані, брудні. Відповідно до листа служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації № 03-05/1005 від 14.10.2024, спеціалістами служби у справах дітей неодноразово було відвідано помешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування помешкання 05.09.2024 спеціалістам служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації доступу до помешкання [PERSON] не надала, оскільки не мала змоги відчинити двері в кімнату, пояснивши це тим, що господар кімнати змінив дверний замок, не повідомивши її про це. У ході бесіди [PERSON] пояснила, що і зв`язку з обставинами, які виникли, вони тимчасово перебуває в сусідній кімнаті. В ході візиту 11.09.2024 двері помешкання ніхто не відчинив. Сусід по кімнаті повідомив, що [PERSON] вийшла по своїм справам. Телефонний зв`язок з [PERSON] відсутній. 02.10.2024 в рамках профілактичного заходу спільно з представниками БПП в м. Кременчук було відвідано гр. [PERSON] , але на момент візиту нікого із мешканців кімнати не було вдома. Враховуючи вищевказане, підтвердити місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не надалося можливим. З характеристики [PERSON] , наданої Центром соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцького району Полтавської обалсті від 20.01.2025 №01-15/32 вбачається, що малолітню [PERSON] , [INFO] , яка перебуває у закладі з 02.07.2024 по теперішній час, мати [PERSON] відвідала двічі 07.07.2024 та 16.12.2024. Дитина має флегматично-сангвінічний тип темпераменту, амбівертний тип особистості та емотивний тип акцентуації. Дівчинка повільно адаптується до нового соціального середовища. Поступово встановлює комунікативні зв`язки. Спілкується з дітьми свого віку. Часто очікує ініціативи щодо спілкування від інших дітей. З задоволенням грає з іншими дітьми. Має гарні творчі здібності. Поведінка дитини ґрунтується на емоційних станах та часто залежить від соціального оточення. Неагресивна, неконфліктна. В напружених ситуаціях схильна до поведінки «завмри», здатна до сльозливості та тривожності. Але настрій швидко покращується. [PERSON] не схильна до тривалих пригнічених станів. Очікує дієвої та емоційної підтримки від оточення. Дівчинка адекватно реагує на прохання чи зауваження дорослих, чутлива до схвалення та критики, потребує до себе опіки та співчуття. Здатна виявляти емоційну прихильність до чужих людей, які проявляють до неї увагу. Пізнавальна та мовленнєва сфери відповідають віку дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської обалсті про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.03.2025 №567 вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської обалсті вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з вищезазначеного висновку, 19.06.2024 до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації з?явилася [PERSON] та повідомила, що планує забирати дитину на виховання у свою родину за адресою: [ADDRESS] , повідомити номер квартири остання пообіцяла у телефонному режимі так як не пам?ятала його. 20.06.2024 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районно адміністрації було здійснено телефонний дзвінок до [PERSON] , яка повідомила, що на даний час шукає інше житло та найближчим часом вирішить питання щодо повернення дитини на виховання у свою родину. 27.07.2024 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації спільно з інспекторами БПП у м. Кременчук було відвідано помешкання за адресою: [ADDRESS] . На момент відвідування в квартирі перебував власник помешкання [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] з 18.06.2024 за вказаною адресою не проживає, місце проживання її йому невідоме. [PERSON] на телефонні дзвінки спеціалістів служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації не відповідає, місце проживання її невідоме. 05.07.2024 спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , яка значиться, як адреса зареєстрованого місця проживання відповідно до відмітки в паспорті громадянина України [PERSON] , але двері будинку не відчинили. Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , значиться знятою з рестрації місця проживання у зв?язку із закінченням договору найму житла з адреси: [ADDRESS] , з 07.10.2021. 26.08.2024 [PERSON] в телефонній розмові зі спеціалістами служби у справах дітей повідомила, що на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , та має намір забрати дитину на виховання у свою родину. Відповідно до інформації ВП№ 1 КРУП ГУ НП в Полтавській області № 2665/115/108/03/09-24 від 09.07.2024 працівниками СЮП Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області було проведено перевірку, за результатами якої встановити місце проживання [PERSON] не вдалося та притягнути до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов?язків немає можливості. З акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 02.01.2025 вбачається, що [INFO] [PERSON] , [INFO] , народила дівчинку та покинула її в КНМП «Кременчуцький перинатальний центр II рівня». Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як достовірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , оскільки фактично протягом тривалого часу вона не займається її вихованням, матеріально не забезпечує, не проявляє до неї материнської уваги та турботи, то суд дійшов висновку, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Разом з тим суд роз`яснює право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 Сімейного Кодексу України в разі стійкої зміни поведінки відповідача та відношення до доньки. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на її утримання, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як встановлено судом малолітня [PERSON] перебуває у Центрті соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України відповідачка за власною ініціативою допомогу на утримання дитини не надає, в порядку ст..188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати малолітню дитину [PERSON] не звільнена. Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов`язку батьків піклуватися про свою дитину, тому враховуючи, що малолітня дитина відповідачки [PERSON] - [PERSON] перебуває у Центрті соціально-психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, позбавлення особи батьківським прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину, суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки. За викладених обставин позовні вимоги виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вирішуючи питання просплату судового збору виходить з того, що п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved