Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

11.03.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» голова правління Авдєєв С. з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (в АТ «ОТР Банк», код ЄДРПОУ 33908322, IBAN [NUMBER] ) 50600,00 гривень, як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві та судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.01.2024 року в м. Миколаїв сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford Transit, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталась в результаті порушення ПДР водієм автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номер [NUMBER] , [PERSON] . Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки Ford Transit, державний номер [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Договір страхування наземного транспорту № 3598/23-Т/К/02 від 15.11.2023 року, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Ford Transit, державний номер [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Відповідно до умов договору страхування, страхового акту № 006.00162824-1 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування у розмірі 50600,00 гривень на підставі рахунку № 101 від 12.12.2024 року, наданого ФОП [PERSON] . Оскільки, на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номер [NUMBER] , застрахована не була, позивач має право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування з особи, відповідальної за збиток. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2025 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І. З метою визначення підсудності суддею Вжещ С.І. 11.03.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» було зроблено запит про місце реєстрації [PERSON] . Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1188424 від 11.03.2025 року особу ( [PERSON] ) не знайдено. 12.03.2025 року в порядку ч.5 ст.165 ЦПК України\~суд звернувся до голови Новобузької об`єднаної територіальної громади Баштанського району Миколаївської області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання\~ [PERSON] . 03.04.2025 року судом отримано відповідь за вх. №2285/25 про те, що\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 04.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23.04.2025 року о 10:00 год. 18.04.2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що з 2016 року він є учасником бойових дій та був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності свого транспортного засобу Chevrolet Lacetti, державний номер [NUMBER] , який належить йому на праві приватної власності. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасники бойових дій, згідно п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України, тому вважає, що при поданні позовної заяви позивач не вірно визначився з відповідачем по справі, оскільки в даному випадку позов має бути пред`явлений до Моторного (транспортного) страхового бюро України. Зазначив, що розрахувався з потерпілою та вона не має матеріальних та моральних претензій до нього, що також зазначено в ухвалі Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.08.2024 року по справі № 487/5561/24 про звільнення його від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України. Не погоджується і з судовими витратами на отримання правничої допомоги в розмірі 10000 гривень, оскільки вважає, що вони є неспівмірними виконаній роботі адвоката, оскільки справа є малозначною, типовою і не передбачала професійних зусиль з боку адвоката. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання, у якому просив справу слухати без участі представника позивача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», на підставі наявних у ній доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи встановлено, що 15.11.2023 року між Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄЛІЗТАН АЛЬЯНС КОМПАНІ» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3598/23-Т/К/02. Строк дії договору страхування з 16.11.2023 року по 15.11.2024 року, страхова сума 500000,00 грн., страховий платіж 17500,00 гривень. Даним договором було застраховано автомобіля марки Ford Transit, державний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , рік випуску 2015 (а.с.5-15). 29.01.2024 року представник ТОВ «ЄЛІЗТАН АЛЬЯНС КОМПАНІ» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія\~«Арсенал Страхування»із повідомленням про подію, в якому зазначив, що в місті Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода: водій автомобіля Chevrolet Lacetti, державний номер [NUMBER] , не був уважним, не дотримався правил дорожнього руху, виїхавши на зустрічну смугу, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем марки Ford Transit, державний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , рік випуску 2015, під керуванням [PERSON] (а.с. 16). 27.08.2024 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва у справі № 487/5561/24 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, в зв`язку з примиренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження № 12024152030000169 від 26.01.2024 року за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито (а.с.20-21). 29.01.2024 року власник транспортного засобу Ford Transit, державний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , рік випуску 2015, представник ТОВ «ЄЛІЗТАН АЛЬЯНС КОМПАНІ» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія\~«Арсенал Страхування»звернувся із заявою про проведення виплати страхового відшкодування для відновлення автомобіля. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 13.12.2024 року вартість відновлювального ремонту ТЗ Chevrolet\~Lacetti,\~державний номер\~ [NUMBER] ,склала 53100 гривень (а.с.30). Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «Страхова компанія\~«Арсенал Страхування»було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі: 50600,00 гривень, що підтверджується страховими актом № 006.00162824-1 від 13.12.2024 року та платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 59990043 від 16.12.2024 року (а.с.29,33). Згідно п. 1ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Відповідно до\~ст.\~28\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно зі\~ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17 (провадження №12-134гс18). У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Отже, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією. Позивач просить стягнути з винної у ДТП особи\~ [PERSON] страхове відшкодування, яке було виплачене ним на виконання договору добровільного страхування транспортного засобу страхувальнику. Виходячи з того, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, він набув прав кредитора. Потерпілий скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримав відшкодування з врахуванням вказаних положень Закону. Згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 07.07.2016 року [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.52). Разом з тим, згідно з пунктом 13.1\~статті 13\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (який був чинним на час вчинення ДТП) \~учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим законом. Зазначені документи підтверджують факт наявності в [PERSON] статусу учасника бойових дій, а тому відповідно до присів п. 13.1\~ст. 13 Закону України № 1961-IV, на момент ДТП 26.01.2024 року останній був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Подібні правові висновки щодо звільнення учасників бойових дій від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі п. 13.1\~ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~наведено в постановах Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 521/6088/16-ц (провадження № 61-17101св18) та від 21.11.2018 року у справі № 336/851/17 (провадження № 61-25433св18). Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23.12.2014 року (справа № 1-6/2014) положення п. 13.1\~статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. У\~Законі України № 1961\~IV\~передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне бюро, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих. Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів I групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів I групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у пункті 13.1\~статті 13 Закону України № 1961\~IV, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих. Таким чином, оскільки відповідач, будучи учасником бойових дій, в момент ДТП керував транспортним засобом на законних підставах, у нього відсутній обов`язок відшкодовувати майнову\~шкоду, завдану позивачу, оскільки відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначена особа, проводить МТСБУ. На підставі вищенаведених норм закону та встановлених під час розгляду справи обставин, суд доходить висновку, що позивач ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування»» передчасно звернувся до суду з відповідним позовом до [PERSON] , оскільки у даному випадку покладення основного обов`язку з відшкодування шкоди з МТСБУ на відповідача, який має статус учасника бойових дій, суперечить положенням\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим,\~статтею 1194 ЦК України\~встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином,\~\~ [PERSON] може виступати як співвідповідач у такій справі лише у тому випадку, коли розмір заподіяної ним шкоди перевищує ліміт страхової виплати МТСБУ, оскільки у нього виникне необхідність доплатити різницю між розміром такої шкоди і страховою виплатою для повного відшкодування майнової шкоди. Вказане свідчить, що позивач не залучив до участі у справі МТСБУ, на яке відповідно до ст.\~13,\~41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~покладено першочерговий обов`язок з відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є\~\~ [PERSON] (учасник бойових дій), що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, на що неодноразово вказував Верховний Суд. Так, у постанові від 14.08.2024 року по справі № 520/2056/15-ц Верховний Суд зазначив, що у разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28.10.2020 року у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 року у справі № 203/2/19, від 21.11.2022 року у справі № 754/16978/21. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 09.10.2024 року у справі № 642/3933/23). Тому, виходячи з викладеного, в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення заборгованості належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому підстав для стягнення витрат з відповідача немає.

Outcome: dismissed