Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Діамант-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Позов мотивує тим, що 05.08.2015 року між ТОВ «Діамант-Агро» та [PERSON] був підписаний договір оренди земельної ділянки, згідно якого [PERSON] передала у строкове платне користування, строком на 7 років, земельну ділянку площею 2,355 га, кадастровий номер: 5920984600:07:002: [INFO] її мати [PERSON] померла та вона успадкувала вищезазначену земельну ділянку. Після прийняття спадщини вона дізналася про те, що її мати передала вищезазначену земельну ділянку ТОВ «Діамант-Агро». Термін дії договору повинен був закінчитися у 2022 році і вона вирішила почекати його завершення, щоб надалі самостійно господарювати на земельній ділянці. У серпні 202 року, ТОВ «Діамант-Агро» звернулося до неї з пропозицією підписати додаткову угоду, якою продовжити термін дії договору до 31.12.2023 року. Так як та той час в Україні було повномасштабне вторгнення, її плани самостійно обробляти землю не здійснились. До тог ж, відповідно до ЗУ №2145, який набрав чинності 07.04.2022 року, ЗКУ доповнено п.27 і п.28 розділу Х «Перехідна положення», якими передбачено, що під час дії воєнного стану вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін договори оренди земельних ділянок, строк користування яким закінчився після введення воєнного стану. В зв`язку з чим, була укладена додаткова угода, термін дії договору вказаний до 31.12.2023 року. 15.08.2023 року та 19.10.2023 року нею було надіслано до ТОВ «Діамант-Агро» повідомлення, про її небажання продовжувати термін дії договору. У березні 2024 року вона письмово звернулась до відповідача із пропозицією розірвання договору оренди землі. У травні 2024 року отримала відповідь відповідача про те, що строк дії оренди землі закінчується 26.05.2032 року і їй було відмовлено у проханні розірвати договір оренди. Вважає, що під час укладення договору оренди землі в п.38 сторони погодили підстави для його розірвання, зокрема перехід права власності на орендовану земельну ділянку. Вона як новий власник земельної ділянки тричі попередила відповідача пр. намір розірвати договір оренди землі. Відповідач не дотримався порядку розірвання договору оренди землі тим, що відмовив їй, з посиланням на те, що строк дії договору не закінчився. Посилається на вищевикладене та те, що орендар починаючи з 16.07.2020 року, після закінчення строку, на який було укладеного договір оренди землі, не виконав вимоги ст.33 ЗУ «Про оренду землі», просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 05.08.2015 року, кадастровий номер 5920984600:07:002:0115, площею 2,355 га. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області від 30.09.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 16.10.2024 року від представника ТОВ «Діамант-Агро» - адвоката Мартинюк О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вважає, що підстави для розірвання договору оренди відсутні та вказує, що позивачка зазначає, що вона успадкувала земельну ділянку, кадастровий номер 5920984600:07:002:0115, площею 2,355 га від [PERSON] .. Вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ «Діамант-Агро» на підставі договору оренди землі від 05.08.2015 року, укладеному з [PERSON] з 16.08.2022 року з позивачкою було укладено додаткову угоду до договору оренди землі «б/н від 05.08.2015 року, якою договір оренди було укладено в новій редакції. Відповідно до п. 2.1 договір укладено до 31.12.2023 року. Пунктами 2.3. та 2.4 встановлено, що після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк. Договір може бути поновлено після закінчення строку, на який його було укладено, на умовах, передбачених ст.126-1 ЗК України. Договір оренди землі вважається поновленим після закінчення строку, на який його було укладено. У разі бажання позивачки орендодавця скористатися правом відмови від поновлення договору, остання не пізніш як за місяць до дати закінчення дії договору, подає до державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація права продовжується на той самий строк. Пунктом 10.4. договору визначено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. З доданих до позовної заяви копій звернень вбачається, що позивачка була обізнана про вимоги ч.3 ст.126-1 ЗК України та не скористалася своїм правом. Отже, позивачкою не доведено наявності істотного порушення відповідачем договору та шкоди, завданої цим порушенням, необхідних для задоволення позову про розірвання договору. Посилаючись на вищевикладене, просить відмовити в позові повністю. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 19.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Діамант-Агро», яка заявила клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у визначений судом час на відеозв`язок не вийшла та про причини не повідомила. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Повно \~та всебічно\~з`ясувавши \~всі фактичні\~обставини,\~ на\~яких ґрунтуються\~заявлені вимоги\~та заперечення\~проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.08.2015 року між орендодавцем [PERSON] з одного боку та орендарем ТОВ «Діамант-Агро» з другого боку укладено договір оренди землі, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області загальною площею 2,3550 га, у тому числі ріллі 2,3550 га, кадастровий номер 5920984600:07:002:0115. Відповідно Акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.08.2015 року складеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Діамант-Агро», межі земельних ділянок, які є власністю орендодавця з кадастровим номером 5920984600:07:002:0115, місце розташування якої визначено згідно з ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та технічної документації землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв). Земельна ділянка розташована на території Михайлівської сільської ради, Буринського району з накладеними на неї обмеженнями щодо використання, Орендар прийняв для використання та нагляду (а.с.19 (зворотна сторона)). Відповідно Акту приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 05.08.2015 року [PERSON] передала земельну ділянку в натурі Орендарю ТОВ «Діамант-Агро» в розмірі 2,3550 га, у тому числі ріллі 2,3550 га терміном 7 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, Буринського району Сумської області (а.с.19 (зворотна сторона)). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] в м. Буринь Буринського району Сумської області померла [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 12.11.2018 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області Головенською Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1595, [PERSON] є спадкоємницею земельної ділянки розміром 2,3550 га, кадастровий номер 5920984600:07:002:0115, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, належної [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.12). На підставі вказаного свідоцтва, 12.11.2018 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенською Л.В., зареєстровано право власності на вищезазначену земельну ділянку за [PERSON] (а.с.11). Крім того, 16.08.2022 року між орендодавцем [PERSON] , з однієї сторони та орендарем ТОВ «Діамант-Агро», іншої сторони, було укладено додаткову угоду до договору оренди землі №б/н від 05.08.2015 р., відповідно до п.2.1 якої договір укладено строком до 31.12.2023 року (а.с.48). Згідно п.2.3. додаткової угоди, після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар має переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк. Відповідно п.3. додаткової угоди договір може бути поновлено після закінчення строку, на який його укладено, на умовах, передбачених ст.126-1 Земельного кодексу України. 15.08.2023 року позивачкою [PERSON] на адресу ТОВ «Діамант-Агро» було надіслано листа в якому повідомляла останнє, що вона не бажає та відмовляється поновлювати строк дії даного договору (договір оренди землі від 20.11.2018 року, зареєстрованого Конотопським районним територіальним округом від 12.11.2018 року 328871431) на новий строк після його закінчення. Також вказувала, що нею буде подана заява до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору (а.с.16). 19.10.2023 року позивачкою [PERSON] на адресу ТОВ «Діамант-Агро» було надіслано аналогічного за змістом листа (а.с.7). 15.05.2024 року ТОВ «Діамант-Агро» на адресу [PERSON] направило лист, в якому зазначалось про те, що у відповідності до ст.126-1 ЗК України, сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк. Враховуючи вищевикладене ТОВ «Діамант-Агро» не має наміру укладати між товариством і нею додаткову угоду «Про розірвання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 5920984600:07:002:0115 від 05.08.2015 року». Номер запису пр. право (в державному реєстрі прав) 12576923 від 05.08.2015 року (а.с.10). Згідно з ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Тобто, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (п. 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №310/11024/15-ц). Частина друга статті 16\~ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі№916/3156/17 (провадження №12-304гс18). В п.127 Постанови ВП ВС від 15.09.2022 року у справі №910/12525/20 вказано, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів. Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким, визначеним на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів (частина третя 152 ЗК України). У статті 11\~ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України договори та інші правочини. Згідно із ч.1 ст.202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч.1 ст.627\~ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої статті 653\~ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України). За змістом цих норм у разі зміни договору за домовленістю сторін зобов`язання змінюються (виникають нові) у такому ж порядку, як і при укладенні договору, тобто з моменту, коли про таку зміну було досягнуто домовленості, а у випадку, якщо договір чи закон обумовлюють виникнення зобов`язань за договором, настанням відповідної події, вчиненням сторонами відповідних дій, державною реєстрацією договору чи державною реєстрацією речового права за договором тощо, то й зміна (виникнення нових) зобов`язань за зміненим договором відбувається з моменту настання такої події, вчинення дій, реєстрації договору чи права тощо. В силу ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Стаття 31\~ЗУ «Про\~оренду землі» передбачає, що договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ст.32 ЗУ «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом\~України та іншими законами України. У разі розірвання договору оренди землі за погодженням сторін кожна сторона має право вимагати в іншої сторони відшкодування понесених збитків відповідно до закону. Як передбачено ст.34 ЗУ «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд. Випадки та умови, коли права і обов`язки сторін за договором оренди продовжують існувати після закінчення узгодженого строку дії цього договору незалежно від волевиявлення власника, обмежуючи останнього у його правомочностях щодо здійснення права власності, обумовлюються договором або законом. Порядок поновлення договорів оренди землі врегульований ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яким було передбачено переважне право орендаря на поновлення договору оренди на новий строк. 16.01.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» (далі - Закон № 340-ІХ), яким Закон України «Про оренду землі» доповнено статтею 32-2 «Поновлення договорів оренди землі» та викладено статтю 33 у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк», а ЗК України доповнено статтею 126-1«Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови». У частині зазначених змін і доповнень Закон № 340-ІХ набрав чинності 16.07.2020 року. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 року № 378/596/16-ц законодавець передбачає різні способи продовження строку дії договору оренди на новий строк, які можуть полягати у визначенні для сторони договору необхідності вдатися до активних дій для отримання бажаного результату або, навпаки, у вказівці для досягнення бажаного результату утриматися від певних дій. Зокрема, як вказала Велика Палата Верховного Суду статтею 126-1 ЗК України (в чинній редакції) для договорів про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови, укладених або змінених після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», визначені умови поновлення відповідних договорів, за якими договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів. Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору, не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк. Таким чином у даному випадку законодавець вдався до такого правового регулювання, за яким для настання наслідків у вигляді поновлення договору оренди сторони мають утриматися від дій, які б спричиняли закінчення дії такого договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення, зокрема укладення правочину про продовження договору, не вимагається. Що ж стосується правового регулювання поновлення договору оренди землі, то про обставини його поновлення у відповідний період ідеться у статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка має відповідну назву. Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно абзаців 3, 4 Розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом № 340-ІХ, у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені ст. 33 цього Закону та ст. 126-1 Земельного кодексу України. Правила, визначені ст. 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом № 340-ІХ, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення». Як вбачається з матеріалів справи 16.08.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Діамант-Агро» укладено додаткову угоду до договору оренди землі №б/н від 05.08.2015, якою внесені зміни щодо поновлення договору оренди землі, після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству». А саме, п.2.1 додаткової угоди передбачено, що договір укладено строком до 31.12.2023 року, з дня укладення договору оренди земельної ділянки, що є предметом цього договору. У разі відсутності заперечень від однієї з сторін щодо поновлення договору оренди, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ст.126-1 Земельного кодексу України. Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила, визначені статтею 126-1\~ЗК України щодо поновлення договору оренди землі. Тому, договір оренди землі від 05.08.2015, у який були внесені зміни, про його поновлення, визначені ст.126-1 ЗК України, за відсутністю заяви, сторони договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору, про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору, цей договір поновився на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається. Частиною 3 ст. 126-1 ЗК України, передбачено, що саме, сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору, тобто [PERSON] , яка звернулася до відповідача з заявою про не бажання продовжувати спірний договір оренди, не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. При цьому, про свій обов`язок звернення з такою заявою остання була обізнаною, про що вказувала у заявах від 19.10.2023 року та від 15.08.2023 року. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, жодних доказів подачі [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяви про виключення з реєстру відомостей про поновлення договору останньою суду не надано. Доводів про невиконання орендарем обов`язків, передбачених ст.25 ЗУ «Про\~оренду землі» або умов договору оренди землі, як підставу для його розірвання, позовна заява не містить. Покликання позивачки на умови п.38 договору оренди землі від 05.08.2015 року не заслуговують на увагу, оскільки не дають підстави для розірвання договору в односторонньому порядку. За наведеного, підстав для розірвання вищевказаного договору оренди землі судом не встановлено, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки в задоволенні позову судом відмовлено, підстави для стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачкою, також відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed