Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Шульга Д.В. звернулася до суду з позовною заявою 18.10.2024, в якій просила суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] за типовим договором №4083/жб від 01.11.2021 за період з 01.12.2021 до 31.03.2024 у розмірі 35 489 грн. 23 коп., пеню - 1 838 грн. 09 коп., 3% річних - 1 508 грн. 65 коп., інфляційні втрати - 3 802 грн. 64 коп., плату за абонентське обслуговування - 216 грн. 54 коп.; стягнути з відповідача судовий збір 3 028 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією, як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Постачання теплової енергії є комунальною послугою та обов`язком заявника як виконавця такої послуги. [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,7 кв.м., яке є прибудованим у багатоповерховий житловий будинок. АТ "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг з постачання теплової енергії 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Так як протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від [PERSON] не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №4083/жб від 01.11.2021. У будинку [ADDRESS] встановлений комерційний прилад обліку теплової енергії. За показаннями приладу обліку за період з 01.11.2021 по 31.03.2024 відповідачем було спожито теплової енергії у розмірі 7,75 Гкал на загальну суму 39 500 грн. 77 коп., додатково нарахована плата за абонентське обслуговування за цей період у сумі 216 грн. 54 коп. Відповідач не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, оплату за отримані послуги здійснював неналежним чином, сплативши 4 011 грн. 54 коп. у січні 2022 року. У результаті цього виникла заборгованість за період з 01.11.2021 по 31.03.2024 у загальному розмірі 35 489 грн. 23 коп., на яку позивачем нараховані збитки в порядку ст.625 ЦК України за період з 01.02.2022 до 11.10.2024, а саме, інфляційні втрати - 3 802 грн. 64 коп., 3% річних - 1 508 грн. 65 коп., а також пеню - 1 838 грн. 09 коп. Оскільки споживач добровільно заборгованість не погашає, а звернення підприємства з цього приводу ігнорує, тому за захистом майнових інтересів АТ «Криворізька теплоцентраль» представник вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 22.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04.11.2024 на адресу суду засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме платіжних доручень про сплату ним заборгованості за надані АТ «Криворізька теплоцентраль» житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення №49 у буд. [ADDRESS] : від 22.10.2024 на суму 33 000 грн., 21.10.2024 на суму 3 000 грн., 23.09.2024 на суму 2 000 грн., 21.08.2024 на суму 3 000 грн., 23.07.2024 на суму 3 000 грн., 17.06.2024 на суму 3 000 грн., 22.05.2024 на суму 2 000 грн. Загальна сума здійснених ним платежів станом на 22.10.2024 складає 49 000 грн., в той час як у позові вимоги заявлено на суму 35 489 грн. 23 коп. Зважаючи на викладене, відповідач просив закрити провадження у справі у зв`язку з добровільним погашенням ним боргу у сумі 35 489 грн. 23 коп., та скасувати нараховані збитки у вигляді інфляції, 3% річних та пені, а судовий збір у сумі 3 028 грн. стягнути з позивача. Переплату у розмірі 13 510 грн. 77 коп. зарахувати як аванс за надані в майбутньому житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення №49 у буд. [ADDRESS] . 18.11.2024 від представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» - Клецько Л.В. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій вона зазначила, що після пред`явлення позову до суду відповідач [PERSON] у повному обсязі сплатив основний борг у сумі 35 489 грн. 23 коп. та плату за абонентське обслуговування - 216 грн. 54 коп. Зважаючи на це, представник вважала за доцільне зменшити заявлені вимоги, відповідно до яких стягнути з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» пеню 1 838 грн. 09 коп., 3% річних - 1 508 грн. 65 коп., інфляційні втрати - 3 802 грн. 64 коп., а всього 7 149 грн. 38 коп., та витрати по сплаті судового збору 3 028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 28.11.2024 прийнято до розгляду заяву АТ «Криворізька теплоцентраль» про зменшення розміру позовних вимог. 09.12.2024 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Шемета І.О. надійшли письмові пояснення по суті зменшених вимог. Представник зазначив, що АТ «Криворізька теплоцентраль» не спростовує факт сплати [PERSON] грошових коштів у сумі 49 000 грн. та їх зарахування на рахунок підприємства. Сплачена ним сума перевищує розмір заборгованості, заявлений у первісних позовних вимогах та суму судових витрат. При цьому, сплачуючи грошові кошти, відповідач не зазначив у призначенні платежу, що оплата проводиться саме рахунок погашення основного боргу за спірний період без врахування інфляційних втрат та 3% річних, пені. Разом з тим, представник відповідача зауважив, що сплачуючи кошти у розмірі, що перевищує розмір первісно заявлених вимог, [PERSON] мав за мету погасити не тільки основну суму боргу, а й нараховані збитки, пеню, плату за абонентське обслуговування та судові витрати. Зважаючи на те, що розмір сплачених відповідачем коштів повністю покриває розмір усіх первісно заявлених вимог та судові витрати, представник відповідача вважав, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. 27.12.2024 представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Клецько Л.В. подала додаткові пояснення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», посилаючи на незгоду з доводами відповідача, наведеними у письмових поясненнях. Представник зауважила, що дійсно у зв`язку зі сплатою відповідачем основної суми заборгованості, позивачем 18.11.2024 було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд зменшити розмір позовних вимог, відповідно до яких стягнути з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» виключно збитки в порядку ст.635 ЦК України, пеню та судові витрати. Надаючи до суду платіжні інструкції, відповідач вказував, що платежі мали місце до пред`явлення позову, а тому відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості та нарахованих позивачем інфляційних втрат, 3% річних та пені. Одночасно відповідача зазначив, що переплату в розмірі 13 510 грн. 77 коп. він просить зарахувати як аванс за надані йому в майбутньому послуги з постачання теплової енергії. При цьому, у письмових поясненнях відповідач вже зазначає про те, що сплачуючи кошти в сумі 49 000 грн., він мав намір погасити не тільки суму основного боргу, а й нараховані за вказаний період суми пені, інфляційних втрат, 3% річних, плати за абонентське обслуговування та судових витрат, які поніс позивач. Така нестала позиція відповідача свідчить про те, що останній намагається ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності за невчасно виконане зобов`язання щодо своєчасної оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії. При цьому, представник позивача акцентувала увагу, що АТ «Криворізька теплоцентраль» позов до суду пред`явлено 18.10.2024 про стягнення заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 до 31.03.2024 року та плати за абонентське обслуговування за договором №4083/жб від 01.11.2021, яка станом на 01.10.2024 з урахуванням раніше здійснених відповідачем оплат становила 35 705 грн. 77 коп. Тобто, платіжні інструкції з призначенням платежу: «Оплата за теплову енергію зг.договору/рахунку №4083/жб від 01.11.2021, період 05.2024, назва організації /ФОП [PERSON] , ПІП Гавриленко О» від 22.05.2024 на суму 2000 грн., від 17.06.2024 на суму 3000 грн., від 23.07.2024 на суму 3000 грн., від 21.08.2024 на суму 3000 грн., від 23.09.2024 на суму 2000 грн., на загальну суму 13 000 грн. були враховані позивачем як оплата заборгованості попередніх періодів, яка не заявлялася до стягнення. При цьому, відповідачем 21.10.2024 та 22.10.2024, тобто вже після пред`явлення позовної заяви до суду, були сплачені грошові кошти в загальній сумі 36 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 21.10.2024 на суму 3000 грн. з призначенням платежу: «Оплата за теплову енергію зг.договору/рахунку №4083/жб від 01.11.2021, період 05.2024, назва організації /ФОП [PERSON] , ПІП Гавриленко О» та платіжною інструкцією від 22.10.2024 на суму 33 000 грн. з призначенням платежу: «Оплата за теплову енергію зг.договору/рахунку №4083/жб від 01.11.2021, період 10.2024, назва організації /ФОП [PERSON] , ПІП Гавриленко О». Позивачем вказані грошові кошти були відображені в регістрах бухгалтерського обліку АТ «Криворізька теплоцентраль» як погашення заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії за період 01.12.2021 до 31.03.2024 та плати за абонентське обслуговування за договором №4083/жб від 01.11.2021 в сумі 35 705 грн. 77 коп. (з розрахунку: 35 489,23 грн. послуга з постачання теплової енергії + 216,54 грн. плата за абонентське обслуговування). Саме після здійснення відповідачем повної оплати заявленої до стягнення суми заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування за договором №4083/жб від 01.11.2021 позивачем була подана заява про зменшення позовних вимог. Зважаючи на те, що вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» були задоволені відповідачем частково після пред`явлення позову, це не звільняє його від відповідальності за компенсацію нарахованих збитків та відшкодування судових витрат. Представник позивача Клецько Л.В. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». Позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення їх розміру підтримала. Відповідач [PERSON] та його представник про свою участь в судовому засіданні не заявили, обмежившись викладенням письмової позиції по суті заявлених вимог, у тому числі зменшених. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, зважаючи на те, що жоден із учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні при розгляді справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію учасників справи, суд доходить висновку про можливість задоволення зменшених вимог з огляду на таке. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові - послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст.1 Закону України «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 «Про надання згоди на передачу об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль», яке 16.03.2017 перетворене в ПАТ «Криворізька теплоцентраль», до останнього передано об`єкти теплопостачання, у тому числі в Саксаганському районі м. Кривого Рогу. Таким чином, позивач є виконавцем послуги з теплопостачання для будинку [ADDRESS] . За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником нежитлового приміщення, загальною площею 42,7 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2019, посвідченого державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.А., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 731269812110. Аналогічні відомості зазначені у відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №857401 від 21.10.2024 на електронний запит суду. Будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення нежитлового приміщення №49, вбудованого у перший поверх чотириповерхового житлового будинку, здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, а відтак система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже, відповідач фактично отримує теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення. У будинку [ADDRESS] з 15.09.2020 встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом про технічний огляд приладу обліку від 15.09.2020, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщень. При цьому, 31.08.2020 проведено чергову повірку засобу вимірювальної техніки та встановлено, що він відповідає вимогам ДСТУ EN 1434-1:2019 Теплолічильники. Повірка дійсна до 31.08.2024. За даними Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (відповідь №857411 від 21.10.2024). Законом України від 03.12.2020 №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01.05.2021, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. АТ "Криворізька теплоцентраль" як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача [PERSON] не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та [PERSON] не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку - нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція з цього приводу сформульована у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі №642/2858/16. Крім того, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачем як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №4083/жб від 01.11.2021. Факт споживання послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» до нежитлового приміщення [PERSON] , останній в ході судового розгляду не оспорював. Відповідно до п.30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/. Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7, ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Положеннями ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений ст.7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Таким чином, суд констатує, що згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Щомісяця, протягом дії опалювальних сезонів з 01.12.2021 до 31.03.2024 включно позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів, опалювальної площі нежитлового приміщення - 42,7 кв.м., відсутності пільг та субсидії, що підтверджується актами про надання теплоносія від 27.10.2021 №17, від 01.11.2022 №123, від 22.11.2023 №367, та про припинення подачі теплоносія - від 01.04.2022 №166, від 28.03.2023 №140, від 28.03.2042 №276, а також відповідними рішеннями виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021/2022 - №490 від 22.09.2021, №158 від 23.03.2022, 2022/2023 - №760 від 28.09.2022, №338 від 22.03.2023, 2023/2024 - №1162 від 20.09.2023, №339 від 18.03.2024. Фактичне споживання послуги з постачання теплової енергії житловим будинком [ADDRESS] за період з 01.11.2021 до 31.03.2024 склало: грудень 2021 - 46,34 Гкал, лютий 2022 - 33,10 Гкал, березень 2022 - 35,09 Гкал, листопад 2022 - 26,30 Гкал, грудень 2022 - 39,37 Гкал, січень 2023 - 45,13 Гкал, лютий 2023 - 37,19 Гкал, березень 2023 - 19,92 Гкал, листопад 2023 - 11,09 Гкал, грудень 2023 - 39,14 Гкал, січень 2024 - 44,73 Гкал, лютий 2024 - 30,31 Гкал, березень 2024 - 29,03 Гкал. Позивачем направлялись відповідачу рахунки-фактури щодо вартості послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування, акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг). Згідно з наданим до суду детальним розрахунком суми грошових зобов`язань станом на 01.10.2024 за період з 01.12.2021 до 31.03.2024 за [PERSON] обліковується заборгованість по платі за абонентське обслуговування в розмірі 216 грн. 54 коп., заборгованість за постачання теплової енергії - 35 489 грн. 23 коп. Із нарахованої вартості спожитої теплової енергії у розмірі 7,75 Гкал на загальну суму 39 500 грн. 77 коп. відповідач сплатив 4 011 грн. 54 коп. у січні 2022 року, залишок боргу склав 35 705 грн. 77 коп. У ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] протягом 2024 року здійснював платежі за призначення «Оплата за теплову енергію зг.договору/рахунку №4083/жб від 01.11.2021», а саме: 22.05.2024 на суму 2 000 грн. (платіжна інструкція №0.0.3662794946.1 від 22.05.2024, період 05.2024), 17.06.2024 на суму 3 000 грн. (платіжна інструкція №@2PL229043 від 17.06.2024, період 05.2024), 23.07.2024 на суму 3 000 грн. (платіжна інструкція №0.0.3782336837.1 від 23.07.2024, період 05.2024), 21.08.2024 на суму 3 000 грн. (платіжна інструкція №@2PL029567 від 21.08.2024, період 05.2024), 23.09.2024 на суму 2 000 грн. (платіжна інструкція №@2PL616632 від 23.09.2024, період 05.2024), 21.10.2024 на суму 3 000 грн. (платіжна інструкція №0.0.3960419212.1 від 21.10.2024, період 05.2024), 22.10.2024 на суму 33 000 грн. (платіжна інструкція №0.0.3962554114.1 від 22.10.2024, період 10.2024). Зважаючи на те, що в рамках даної справи предмет спору стосується заборгованості за період з 01.12.2021 до 31.03.2024, а позов пред`явлено до суду 18.10.2024, співставлячи хронологічність подій та здійснених відповідачем платежів, їх призначення та чітко вказані періоди платежів у кожному з платіжних доручень, суд дійшов висновку, що усі вищевказані платежі мали місце після періоду, за який заявлено борг, тобто після 31.03.2024. При цьому, платежі з призначенням платежу: «Оплата за теплову енергію зг.договору/рахунку №4083/жб від 01.11.2021, період 05.2024, назва організації /ФОП [PERSON] , ПІП Гавриленко О» від 22.05.2024 на суму 2000 грн., від 17.06.2024 на суму 3000 грн., від 23.07.2024 на суму 3000 грн., від 21.08.2024 на суму 3000 грн., від 23.09.2024 на суму 2000 грн., тобто на загальну суму 13 000 грн. були спрямовані на оплату поточних періодів, тобто після 31.03.2024, які не заявлялись в рамках даного спору. Разом з тим, платежі від 21.10.2024 на суму 3 000 грн. та від 22.10.2024 на суму 33 000 грн., що загалом складає 36 000 грн., тобто після пред`явлення позову до суду (18.10.2024) були враховані позивачем саме як погашення заявленого основного боргу 35 489 грн. 23 коп. та плати за абонентське обслуговування 216 грн. 54 коп., в результаті чого АТ «Криворізька теплоцентраль» вимоги зменшено до збитків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, та пені. Проведений судом аналіз платіжних документів, наданих відповідачем, у їх хронологічному співставленні з наданими позивачем розрахунками, приводить суд до переконання про правильність здійснених АТ «Криворізька теплоцентраль» зарахувань та обґрунтоване зменшення первинно заявлених вимог до пені 1 838 грн. 09 коп., 3% річних - 1 508 грн. 65 коп., інфляційних втрат - 3 802 грн. 64 коп. Неоднозначна позиція відповідача стосовно проведених ним платежів, де в одному випадку він вказує на повне добровільне погашення основного боргу та плати за абонентське обслуговування як підставу для списання нарахованих збитків, а в іншому - повне погашення усіх без виключення заявлених вимог ( у т.ч. збитків та судових витрат) свідчить про несталість його доводів та намір свідомо заплутати суд всупереч фактичним обставинам. Відтак, доводи сторони позивача в цій частині є слушними та заслуговують на увагу. У відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Вказаною нормою встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем, відповідно до ст.625 ЦК України, здійснено нарахування відповідачу за період з 01.02.2022 до 11.10.2024 інфляційних втрат у розмірі 3 802 грн. 64 коп., 3% річних - 1 508 грн. 65 коп., а також пені у розмірі 1 838 грн. 09 коп. Перевіряючи правомірність нарахування збитків в порядку ст.625 ЦК України та пені суд виходить з такого. Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно зі ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Судовим розглядом встановлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення №49 у буд. [ADDRESS] . Теплопостачання до багатоповерхового будинку загалом, у тому числі й до належного відповідачеві приміщення, є централізованим та подавалось з початком сезону і вимикалось по закінченню. Враховуючи статус нерухомого майна відповідача як «нежитлове приміщення» (тобто приміщення, яке не використовується для проживання в ньому), АТ «Криворізька теплоцентраль», нараховувало відповідачу за надання послуг з теплопостачання тариф для категорії «інші споживачі», оскільки вказані тарифи застосовуються до осіб, які, зокрема, використовують приміщення не для постійного проживання, а у інший спосіб (офісні приміщення, нотаріальна діяльність, тощо). Як вбачається зі змісту Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», заборона стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, стосується категорії «населення», а як встановлено судом відповідачу нарахування здійснено для категорії «інші споживачі», тому правові підстави для застосування вказаного урядового акту в рамках спірних правовідносин відсутні. Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що заборгованість за послуги з теплопостачання за період з за період з 01.12.2021 до 31.03.2024 розрахована арифметично вірно та складає 35 489 грн. 23 коп. основного боргу, пені - 1 838 грн. 09 коп., 3% річних - 1 508 грн. 65 коп., інфляційні втрати - 3 802 грн. 64 коп., плату за абонентське обслуговування - 216 грн. 54 коп. Доказів на її спростування відповідачем не надано, власного контррозрахунку не наведено. Не дивлячись на те, що у жовтні 2024 року відповідач двома платежами погасив добровільно заборгованість по основному боргу та платі за абонентське обслуговування, однак хронологічно вже після пред`явлення АТ «Криворізька теплоцентраль» позову до суду, зважаючи на доведеність неналежного виконання ним зобов`язань з оплати таких послуг в межах встановлених строків, порушення зобов`язань є доведеним та не звільняє його від обов`язку сплатити нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України збитки та пеню, а відтак зменшені позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, пені та 3% річних є доведеними та підлягають задоволенню. Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 028 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved