Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №26431-01/2023 в розмірі 39000 грн та понесених судових витрат. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 21 січня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір №26431-01/2023. 30 серпня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та позивачем укладено Договір факторингу №30082023/1. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №30082023/1, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 39000 грн. Вказує, що відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 39000 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №26431-01/2023 виділено у самостійне провадження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 22 листопада 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача Трайдук А.С. просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що відповідач не має власного екземпляру оригіналу договору, він не підписував його ні звичайним, ні електронним цифровим підписом та не отримував екземпляра підписаного договору з боку кредитора. Позивачем не доведено факт укладання відповідачем договору з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та їх істотних умов у письмовій формі. Також позивачем не доведено жодним доказом факт видачі кредиту за договором позики первісним кредитором та розміру заборгованості загального та по її складовим. Вважає, що нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та забороні нарахування процентів після завершення строку кредитування та підвищених процентів під час карантину. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 02 грудня 2024 року, представник позивача [PERSON] зазначає, що договір між сторонами укладений в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки кредитний договір є дійсним та ніким не оскаржений. Також вказує, що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у первісного кредитора. Відповідач, як власник карткового рахунку, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог позивача. Щодо нарахування відсотків зазначає, що з моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних додаткових нарахувань і штрафних санкцій. Відповідачем умови кредитного договору не виконувались, отже нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору є правомірним. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 21 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем укладено Договір про надання фінансового кредиту №26431-01/2023, відповідно до п.п. 1.1., 1.2. якого товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 10000 грн строком на 25 днів, тобто до 14 лютого 2023 року, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.17-20). Згідно п. 1.3. Договору про надання фінансового кредиту №26431-01/2023 від 21 січня 2023 року, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730,0% річних від суми кредиту в розрахунку 2,00% на добу. Згідно п. 2.3. Договору про надання фінансового кредиту №26431-01/2023 від 21 січня 2023 року у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2. цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Відповідно до п.3.4.2. Договору про надання фінансового кредиту №26431-01/2023 від 21 січня 2023 року клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленому договором. У разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк зазначений в п.1.2. цього договору та/або в додатках до цього договору, проценти передбачені в п.2.3. цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п. 4.3. Договору про надання фінансового кредиту №26431-01/2023 від 21 січня 2023 року). Пунктами 6.1., 6.3., 6.7., 6.8. Договору про надання фінансового кредиту №26431-01/2023 від 21 січня 2023 року передбачено, що цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора, є невід`ємними частинами договору. Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч.2\~ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». У розділі 7 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», а також ідентифікуючі відомості клієнта, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, дані паспорта, адреса, ідентифікаційний номер, а також зазначено, що договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису W0143. 30 серпня 2023 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» укладено Договір факторингу №30082023/1, згідно з умовами якого ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» зобов`язалось відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб\~- боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту, а позивач зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату (а.с.25-29). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №30082023/1 від 30 серпня 2023 року божником за кредитним договором №26431-01/2023 зазначено відповідача, де загальна сума заборгованості за договором складає 39000 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 10000 грн, заборгованість за відсотками\~29000 грн (а.с.33). Відповідач належним чином не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у розмірі 39000 грн, яка складається з: - заборгованість за основною сумою боргу\~- 10000 грн; - заборгованість за відсотками\~- 29000 грн (а.с.23). Вирішуючи позовні вимоги судом враховується наступне. Частиною першою статті 626\~ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено, що відповідно до пункту 1.7. Договору про надання фінансового кредиту №26431-01/2023 від 21 січня 2023 року кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с.17-20). Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який позикодавець має перерахувати необхідні позичальнику кошти. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність\~в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої\~статті 9\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, позивачем ТОВ«ФК «ЄАПБ» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У своїй позовній заяві ТОВ«ФК «ЄАПБ» просило розглянути справу у відсутність його представника, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляли. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, у справі 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором, виключно за період з 30 серпня 2023 року по 31 травня 2024 року за договором, укладеним з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит (а.с.23). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов Договору про надання фінансового кредиту №26431-01/2023 від 21 січня 2023 року, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Крім того, постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 зроблено висновок, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed