Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

04.02.2025 адвокат Чабан І.В. подала до суду позов [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , до ПАТ «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «СКАРБНИЦЯ» про стягнення 80400 грн 00 коп страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника для малолітньої дитини; 16080 грн 00 коп страхового відшкодування моральної шкоди; 459 грн 93 коп пені за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування, 47 грн 58 коп - 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування і 24000 грн 00 коп судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг професійної правничої допомоги; органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення, в порядку ч.10 ст. 265 ЦПК України нараховувати 3% річних на суму основного боргу, починаючи з 04.02.2025 р до моменту повної оплати основного боргу за формулою (СОБ*З*КДП)/КДР/100=сума річних, де СОБ - сума основного боргу, З - 3% річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році; органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення, в порядку ч.10 ст. 265 ЦПК України нараховувати пеню на суму основного боргу, починаючи з 03.02.2025 р до моменту повної оплати основного боргу за формулою (сума боргу) х (ставка пені% *2)/100%/365 днів х (кількість днів), де (сума боргу) - сума прострочення боргу, (ставка пені%) - подвійна ставка пені в процентах річних, (кількість днів) - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов`язання. У вступному слові представник позивачки адвокат Чабан І.В. позовні вимоги підтримала і пояснила, що 15.11.2023 р близько 17 год 20 хв на перехресті автодороги Н-25 сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів" на з`їзді до вул. Енергетиків міста Нетішин Хмельницької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Renault Duster", [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Смерть [PERSON] спричинена відкритою проникаючою черепно-лицевою травмою з переломом кісток склепіння та основи черепа, кісток лицевого скелету, забоєм головного мозку з крововиливами під оболонки головного мозку та масивною зовнішньою крововтратою із ушкоджених судин основи черепа з аспірацією крові. Між отриманими потерпілим [PERSON] внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. За фактом ДТП 15.11.2023 відомості внесені до ЄРДР за № 12023240000000753 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою старшого слідчого відділу РЗСТ СУГУ Національної поліції в Хмельницькій області кримінальне провадження № 12023240000000753 від 15.11.2023 по факту порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого загинув [PERSON] , закрите за відсутністю в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. У зв`язку із смертю потерпілого [PERSON] внаслідок ДТП, яке мало місце 15.11.2023, було завдано матеріальної та моральної шкоди його близьким родичам, зокрема, дочці [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.11.2023 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки "Renault Duster", д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ПАТ АСК "СКАРБНИЦЯ". Представник законного представника малолітньої [PERSON] , [INFO] , в межах визначених законом строків письмово повідомив відповідача ПАТ АСК "СКАРБНИЦЯ" про настання страхового випадку, подав повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 13400 грн 00 коп, страхового відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, в сумі 80400 грн 00 коп. Відповідачем прийняте рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування з тих підстав, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце [INFO] та в якій загинув [PERSON] , не є страховим випадком. Проте, відмову відповідача вважає безпідставною і незаконною, так як смерть потерпілого [PERSON] була заподіяна саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Тож відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу [PERSON] та закриття кримінального провадження щодо нього не звільняє його страховика ПАТ АСК "СКАРБНИЦЯ" від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] мають його малолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та батьки: [PERSON] та [PERSON] . Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, на час настання страхового випадку становить 80400 грн 00 коп. Вказана сума підлягає виплаті рівними частками особам, які мають право на отримання страхового відшкодування. Таким чином належна малолітній [PERSON] 1/5 частка становить 16080 грн 00 коп. Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право на страхове відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, мають особи, які перебували на утриманні [PERSON] , зокрема його малолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Мінімальний гарантований загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, становить 241200 грн 00 коп, а отже частка, що належить [PERSON] , становить 80400 грн 00 коп. Тому просить стягнути з відповідача ПАТ АСК "СКАРБНИЦЯ" на користь малолітньої [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , 80400 грн 00 коп мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника та 16080 грн 00 коп моральної шкоди. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Стягнення обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідач отримав заяву на долучення кінцевого рішення по кримінальному провадженню 31.10.2024 року, отже, зобов`язаний був здійснити виплату на користь позивачки страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, та моральної шкоди в загальній сумі 96480,00 грн до 28.01.2025 року включно (90 днів на прийняття рішення відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Проте відповідач не виплатив позивачці страхове відшкодування. Період нарахування штрафних санкцій за порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання починається з 29.01.2025 (з наступного дня за днем закінчення 90-денного строку виплати страхового відшкодування) та закінчується у день подання позову до суду - 03.02.2025 року. Отже, розмір пені за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 29.01.2025 по 03.02.2025 становить 459,93 грн, а три відсотки річних за прострочення виплати страхового відшкодування, нараховані відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, - 47,58 грн за аналогічний період. Тому просить стягнути з відповідача в користь позивачки вказані суми. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Тому просить в судовому рішенні вказати органу (особі), що проводитиме його примусове виконання рішення, в порядку ч.10 ст. 265 ЦПК України нараховувати 3% річних на суму основного боргу, починаючи з 04.02.2025 р до моменту повної оплати основного боргу за формулою (СОБ*З*КДП)/КДР/100=сума річних, де СОБ - сума основного боргу, З - 3% річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також нараховувати пеню на суму основного боргу, починаючи з 03.02.2025 р до моменту повної оплати основного боргу за формулою (сума боргу) х (ставка пені% *2)/100%/365 днів х (кількість днів), де (сума боргу) - сума прострочення боргу, (ставка пені%) - подвійна ставка пені в процентах річних, (кількість днів) - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов`язання. Просить також стягнути з відповідача в користь позивачки понесені судові витрати, пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги в сумі 24000 грн 00 коп, оскільки такий розмір є співмірним із складністю справи, часом та обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для позивача. Представник відповідача ПрАТ "Акціонерна страхована компанія "СКАРБНИЦЯ" адвокат Горбаєнко А.С. позовні вимоги не визнала, у поданому до суду відзиві на позов, в запереченнях на відповідь на відзив та в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Постановою слідчого про закриття кримінального провадження встановлено, що велосипедист [PERSON] під час ДТП, що мало місце 15.11.2023 р близько 17 год 20 хв на перехресті автодороги Н-25 сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів" на з`їзді до вул. Енергетиків міста Нетішин Хмельницької області, порушив вимоги п.п.6.2, 6.6 (а) ПДР України, а саме: в темну пору доби, поза межами населеного пункту керував велосипедом, який був не обладнаний світлоповертачами спереду - білого кольору, по боках - оранжевого, позаду - червоного, без встановлених та увімкнених ліхтарів (фар), чим створив небезпеку собі та іншим учасникам дорожнього руху, в тому числі і водієві автомобіля Renault Duster [PERSON] , який у свою чергу, виконуючи вимоги п.12.3 ПДР, не мав можливості уникнути наїзду на велосипедиста, а отже не може нести відповідальність за допущені [PERSON] порушення ПДР. Порушення велосипедистом [PERSON] ПДР України перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням вказаної ДТП та її наслідками. Водій [PERSON] діяв відповідно до встановлених Правил та не мав можливості уникнути наїзду, що підтверджує відсутність його вини у спричиненні ДТП. Окрім того, згідно з п.1 ч.1 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції на час розгляду справи судом) страхова (регламентна) виплата не здійснюється за шкоду, зокрема, заподіяну життю та здоров`ю особи, яка використовує транспортний засіб (в даному випадку велосипед) та спричинила дорожньо-транспортну пригоду. Попередня редакція Закону містить аналогічне положення: відповідно до пункту 32.10 статті 32 страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну життю та здоров`ю водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Відповідно до п.1.10 ПДР України транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; велосипед є транспортним засобом, що приводиться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому. Отже, велосипедист [PERSON] кваліфікується як водій транспортного засобу згідно з визначенням, що використовується у ПДР України. Оскільки встановлено, що саме велосипедист [PERSON] спричинив ДТП шляхом грубого порушення ПДР України, то положення ст. 32.10 (у попередній редакції) та ст. 30 (нової редакції) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" застосовуються до нього. Це означає, що страхова (регламентна) виплата за шкоду, заподіяну його життю та здоров`ю, не здійснюється. Щодо розрахунку відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, то позивачем не надані докази про те, що загиблий [PERSON] сплачував аліменти або іншим чином здійснював утримання малолітньої дитини - [PERSON] . Суму компенсації розрахована на основі середньомісячного доходу загиблого [PERSON] , проте надані документи не підтверджують існування у нього будь- якого доходу, а також, що частина доходу була спрямована на утримання дочки [PERSON] . даному випадку відсутність будь яких доказів щодо наявності регулярного доходу загиблого [PERSON] та виконання ним своїх фінансових зобов`язань свідчить про те, що право дитини на утримання не було підтверджено документально. Суб`єктивні фактори такі як малолітність чи особливе становище дитини не можуть впливати на визначення розміру компенсації без наявності об`єктивних даних (зокрема, конкретних цифр щодо доходу та доказів фактичного утримання) про те, що дитина була на утриманні загиблого. З наведених вище підстав, просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Чабан І.В. зазначила, що відповідачем неправильно застосовано законодавство щодо визначення статусу водія велосипедиста, так як водій велосипеда [PERSON] у цій справі не є водієм забезпеченого транспортного засобу, а велосипед не є джерелом підвищеної небезпеки. Забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідач не довів наявність непереборної сили або умислу потерпілого для відмови у виплаті страхового відшкодування. Тому страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку, який стався за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якого заподіяно шкоду життю потерпілого. Представник відповідача помилково вважає, що розрахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, здійснювався на підставі ч.2 ст. 1200 ЦК України, тобто з середньомісячного доходу загиблого. Сума позовних вимог розрахована на підставі п.27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції на час вчинення ДТП) та обчислена у розмірі гарантованої, мінімальної суми, яка не залежить від середньомісячного заробітку (доходу) годувальника. Відсутність офіційних доходів у загиблого [PERSON] не може вказувати на те, що він не утримував малолітню дочку [PERSON] , оскільки за рішенням суду на нього був покладений обов`язок сплачувати аліменти. Представник позивача адвокат Чабан І.В. також вказала, що батьки загиблого [PERSON] на його утриманні не перебували, проживають окремо. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилась. Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - неповнолітній [PERSON] та неповнолітня [PERSON] , інтереси яких представляє законний представник [PERSON] , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явились. Законний представник неповнолітнього [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності неповнолітніх дітей, про що подала письмове клопотання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши відзив на позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, письмові докази, суд приходить до наступного. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.02.2025 позовна заява прийнята до розгляду та судом відкрите провадження у справі № 682/276/25 і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін як малозначна. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.02.2025 задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Горбаєнко А.С. і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з участю сторін. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 18 травня 2012 року (а.с.122). Згідно з довідкою № 19/32.30-26 від 19.01.2024 р, виданою Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, після реєстрації шлюбу з [PERSON] [PERSON] перейшов на прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.98). Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.19-20). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 08 листопада 2012 року (а.с.21). [PERSON] , [INFO] , має захворювання "Дитячий аутизм з порушенням комунікації і соціальної взаємодії з розладом експресивної мови, ЗПС І рівня», що стверджується медичним висновком № 59 про дитину-інваліда віком до 18 років від 17 жовтня 2016 року, дійсним до 31 жовтня 2030 року (а.с.22). Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2018 року з [PERSON] стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 930 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2019 року змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2018 року та стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1059 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.125-126). [PERSON] не позбавлявся батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . Досліджені докази вказують на те, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебувала на утриманні батька - [PERSON] . Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16 червня 2017 року (а.с.39) та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12 травня 2018 року (а.с.38). 15 листопада 2023 року близько 17 год 20 хв на перехресті автодороги Н-25 сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів" та з`їзду до м. Нетішин на вул. Енергетиків водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "RENAULT" моделі "Duster", д.р.н. [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який внаслідок ДТП загинув на місці події. З лікарського свідоцтва про смерть № 5908 від 16 листопада 2023 року та довідки про причину смерті від 16 листопада 2023 року, виданих судово-медичним експертом, вбачається, що [INFO] на автодорозі до м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області настала смерть [PERSON] , [INFO] ; причина смерті - відкрита черепно-лицева травма (а.с.24). 20 листопада 2023 року Нетішинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видане свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] , актовий запис № 294 (а.с.23). Наведене стверджується також постановою ст.слідчого відділу РЗСТ СУГУ Національної поліції в Хмельницькій області від 31.07.2024 р про закриття кримінального провадження № 12023240000000753 від 15.11.2023 р у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в діях [PERSON] (а.с.35-37). Як вбачається з полісу №АР6861676, страховиком ПрАТ АСК "Скарбниця" застрахована цивільна-правова відповідальність володільця транспортного засобу Renault Duster, державний номер [NUMBER] . Станом на 15 листопада 2023 року поліс був діючим (а.с. 25). Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На час виникнення спірних правовідносин чинними були норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей діяльності фінансового сектору у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні» від 27 липня 2022 року №2463-IX. Тому надалі по тексту судом будуть застосовані норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із змінами, внесеними Законом України від 27 липня 2022 року №2463-IX. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого» включає, зокрема, майнову шкоду утриманцям померлого, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (ч. 5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З досліджених доказів вбачається, що у загиблого [PERSON] на день смерті [INFO] на утриманні перебували неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.21, 38, 39 ). Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» мінімальна заробітна плата на день смерті [PERSON] становила 6700 грн. Отже, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям [PERSON] на день його смерті становив 241200 грн 00 коп (36 х 6700 грн 00 коп=241200 грн 00 коп), а кожен з утриманців має право на відшкодування 1/3 частки, розмір якої становить 80400 грн (241200 : 3 = 80400) Частиною 3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] мав троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно із свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03 серпня 1989 року батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.99). Станом на дату смерті [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебував. Провівши обрахунки, судом встановлено, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди станом на 15.11.2023 р становив 80400 грн (12х6700 грн= 80400 грн). Враховуючи, що до осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] , належать троє його малолітніх дітей і обоє батьків, то частка кожного із них становитиме 1/5, що у гривневому еквіваленті становить 16080 грн (80400 : 5 = 16080 грн). Аналіз проаналізованих норм права дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі №554/858/19 (провадження №61-6775св20) та від 26 квітня 2022 року у справі №184/1461/20-ц (провадження №61-14226св21). 16 лютого 2024 року позивачка [PERSON] в інтересах малолітньої дочки [PERSON] , яка перебувала на утриманні [PERSON] звернулася до ПрАТ АСК "Скарбниця" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 15.11.2023 р в Хмельницькій області, м. Нетішин на 215 км автошляху "Н-25" сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів", в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки Renault Duster, державний реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП велосипедист [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув (а.с.26). 16 лютого 2024 року [PERSON] в інтересах малолітньої дочки [PERSON] через свого представника подала до ПрАТ АСК "Скарбниця" заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника (до 14 років) в розмірі 80400,00 грн (1/3 частки страхового відшкодування, що належить дитині загиблого) (а.с.27, 31-32) та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного з відшкодуванням моральної шкоди в розмірі 13400,00 грн (1/6 частки страхового відшкодування, що належить дитині загиблого) (а.с.28, 31-32). 19 лютого 2024 року вказане повідомлення та заяви з додатками були надіслані Укрпоштою до ПрАТ АСК "Скарбниця", на що вказує опис вкладення у цінний лист та список згрупованих відправлень (а.с.29-30). 23 січня 2025 року за вих № 73 ПрАТ АСК "Скарбниця" надіслало представнику [PERSON] - [PERSON] повідомлення про прийняте рішення, а саме, про відмову у здійсненні страхового відшкодування з тих підстав, що ПрАТ АСК "Скарбниця" не може кваліфікувати дорожньо-транспортну подію, яка мала місце 15.11.2023 в Хмельницькій області, м. Нетішин на 215 км автошляху "Н-25" сполученням "Городище-Рівне-Старокостянтинів", як страховий випадок. Тому, як наслідок, у страхової компанії не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.33-34). Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Непереборна сила - це непередбачувана подія, що робить неможливим виконання зобов`язань по договору або за законом. Це невідворотна обставина, яка не залежить від волі сторін та не може бути запобіжена. Непереборна сила характеризується надзвичайним характером та непередбачуваністю, наприклад, стихійні лиха (пожежі, повені, землетруси), епідемії, військові дії, або законодавчі зміни, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань. Щоб вважати обставини непереборною силою, вони повинні бути: невідворотними, неможливими передбачити та неможливими запобігти за допомогою засобів, доступних стороні. Умисел потерпілого означає, що потерпілий діяв умисно, тобто усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій або бездіяльності, передбачав їх небезпечні наслідки і бажав їх або свідомо допускав їх настання. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц (провадження №61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження №61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц (провадження №61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18); від 26 квітня 2022 року у справі №184/1461/20-ц (провадження №61-14226св21). Постановою старшого слідчого відділу РЗСТ СУГУ Національної поліції в Хмельницькій області майора поліції Гришкевича І.В. від 31.07.2024 р кримінальне провадження № 12023240000000753 від 15.11.2023 по факту порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого загинув [PERSON] , закрите за відсутністю в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с.35-37). Проте, в ході судового розгляду справи відповідач не довів наявність непереборної сили чи умислу потерпілого у спричиненні ДТП, що мало місце 15.11.2023 р. внаслідок якої загинув [PERSON] . Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку про те, що ДТП, яка сталася 15.11.2023 року за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої загинув [PERSON] , є страховим випадком, а тому у страховика ПрАТ АСК «СКАРБНИЦЯ» виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілого. Такий висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладеними у постановах: від 14 січня 2019 року, справа №751/8121/17 (провадження №61-39326св18); від 30 жовтня 2019 року, справа №323/2127/16-ц (провадження №61-33689св18); від 26 квітня 2022 року у справі №184/1461/20-ц (провадження №61-14226св21). На підставі викладеного позовні вимоги про стягнення з ПАТ "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "СКАРБНИЦЯ" страхового відшкодування витрат на утримання малолітньої [PERSON] та моральної шкоди підлягають задоволенню. Щодо стягнення пені та трьох відсотків річних, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму та обов`язок страхувальника виплатити страхове відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди у разі настання страхового випадку. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 року №6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на усі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено , що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.526, ч. 2 ст.625 ЦК України). Крім цього, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За розрахунком позивача три відсотки річних і пеня за період з 29.01.2025 по 03.02.2025 включно, виходячи із розміру простроченої виплати страхового відшкодування моральної шкоди та майнової шкоди утриманці [PERSON] -малолітній [PERSON] , в розмірі 96480,00 грн, становить: пеня - 459,93 грн , три відсотки річних - 47,58 грн . За вказаних обставин, позовні вимоги позивача про стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також пені на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим суд вважає, що позовні вимоги, заявлені в порядку ч.10 ст. 265 ЦПК України, а саме: органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення, нараховувати 3% річних на суму основного боргу, починаючи з 04.02.2025 р до моменту повної оплати основного боргу за формулою (СОБ*З*КДП)/КДР/100=сума річних, де СОБ - сума основного боргу, З - 3% річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році; органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення, в порядку ч.10 ст. 265 ЦПК України нараховувати пеню на суму основного боргу, починаючи з 03.02.2025 р до моменту повної оплати основного боргу за формулою (сума боргу) х (ставка пені% *2)/100%/365 днів х (кількість днів), де (сума боргу) - сума прострочення боргу, (ставка пені%) - подвійна ставка пені в процентах річних, (кількість днів) - різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов`язання задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Означена норма не містить вимоги про те, що суд має вказати саме органу (особі), що проводитиме примусове виконання рішення суду, нараховувати відповідні відсотки або пеню до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. На час вирішення справи орган, що проводитиме примусове виконання рішення суду, не встановлений, до участі у справі не залучений. Разом з тим, у разі невиконання рішення, позивач не позбавлений права звернутися до суду з вимогою про стягнення пені чи 3% річних за невиконання рішення суду відповідно до ст. 625 ЦК України або відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд приходить до наступного. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати позивача на професійну правничу допомогу, які складають 24000 грн, підтверджуються наданими доказами: Договором № Ж291/9297010 від 06 лютого 2024 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, укладеним між адвокатським об`єднанням "Центр захисту при ДТП "Автопоміч" та [PERSON] (а.с.12-13), Додатком до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № Ж291/9297010 від 06.02.2024 року (а.с.14), Детальним розрахунком робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 31.01.2025 р (а.с.15), з якого вбачається, що вартість наданих [PERSON] послуг адвокатським об`єднанням "Центр захисту при ДТП "Автопоміч" з підготовки та подання позовної заяви про відшкодування шкоди заподіяної смертю [PERSON] до ПАТ АСК "СКАРБНИЦЯ" складає 24000,00 грн, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Чабан І.В. серія ЛВ № 002738 від 20 вересня 2024 року (а.с.16), ордером на надання правничої допомоги адвокатом Чабан І.В. (а.с.9). Визначений позивачкою розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, доказам щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, є співмірним із складністю справи та значенням справи для позивача. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: partial