Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

23 січня 2025 представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , третя особа [PERSON] , про встановлення факту ухилення батька від виконання ним батьківського обов`язку по утриманню його загиблого сина за життя. У обґрунтування позову посилався на те, що [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до сповіщення про смерть № 66 від 19.10.2023 року її син [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу за мобілізацією 07.03.2023 року [INFO] , загинув [INFO] в районі н.п. Синьківка, Куп`янського району, Харківської області, під час виконання бойового завдання, під час штурмових дій противника, які супроводжувались щільними артилерійськими (мінометними) обстрілами. 28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, яка передбачає виплату одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих під час повномасштабної війни військовослужбовців. На виконання вказаної постанови, [PERSON] було подано письмову заяву до [INFO] про виплату одноразової грошової допомоги. У подальшому позивачу стало відомо, що біологічний батько її загиблого сина [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , також подав заяву про отримання одноразової грошової допомоги. Позивач вказує, що [PERSON] хоч і зазначений батьком померлого [PERSON] , однак, ухилявся від виконання ним батьківського обов`язку щодо утримання загиблого сина за життя та має бути усунутий від права на отримання вказаної допомоги. Відповідно до повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10 липня 2024 року вбачається, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 02 серпня 1990 року. Головою Новоодеського районного суду 26 січня 1987 року розглянуто заяву [PERSON] по справі № 11-6 за 1987 рік про стягнення аліментів на утримання двох дітей з [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання 2 дітей: сина [PERSON] , [INFO] , і доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття. Однак, [PERSON] рішення суду по сплаті аліментів не виконував, аліменти на утримання дітей не сплачував, що підтверджується скаргами та заявами [PERSON] до Новоодеського районного суду Миколаївської області про не отримання аліментів із [PERSON] . Після фактичного припинення шлюбу [PERSON] свої батьківські обов`язки відносно сина [PERSON] не виконував, хоча, відповідно до ст. 180 СК України, зобов`язаний був утримувати дитину до досягнення нею повноліття 3 1987 року відповідач спільно з сином не проживав, не був пов`язаний з ним спільним побутом, фактично самоусунувся від його виховання, матеріальної допомоги не надавав, а тому існують всі підстави для усунення відповідача від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної із загибеллю військовослужбовця [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 1987 року та по день смерті сина [PERSON] , його утриманням та вихованням займалася повністю його мати [PERSON] . Вона самостійно виховувала двох дітей, намагаючись всіма силами забезпечувати необхідний рівень життя для них, без допомоги біологічного батька дітей. Встановлення вищевказаного факту необхідне позивачу для усунення відповідача від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної із загибеллю її сина. У зв`язку з існуванням між сторонами спору про право на виплату одноразової грошової допомоги дана заяву про встановлення факту подано у порядку позовного провадження. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали із підстав викладених у позовній заяві. Позивач пояснила, що відповідач ще будучи у шлюбі з нею поводив себе як поганий чоловік та батько, мав проблеми із законом, зраджував її, дітьми не цікавився. Після розірвання шлюбу взагалі поводився так ніби у нього немає дітей. Діти часто хворіли, потребували додаткової допомоги, позивач разом із дітьми дуже часто знаходилася у Новоодеській ЦРЛ на стаціонарному лікуванні, відповідач же в цей час влаштовував своє життя, життям і здоров`ям дітей не цікавився, матеріальної допомоги не надавав. Представник позивача доповнив- що відповідач не виконував своїх батьківських обов`язків щодо обох своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , не цікавився їх життям, на сьогоднішній день маючи вже онуків не цікавиться і їх життям, що повністю відображує його ставлення і до своїх дітей у минулому. Відповідач і його представник позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що після того як розірвав шлюб із позивачем відразу дав їй 5000 рублів що на той час було чималою сумою, відкрив рахунки на дітей в ощадному банку, подарував сину мотоцикл. Відповідач також пояснив що сплачував аліменти, зокрема вони відраховувалися із його заробітної плати. Представник позивача вказувала, що позивач та загиблий син сторін не зверталися до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, що свідчить про відсутність підстав для цього. Також вказувала на сплив строку позовної давності. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду прави були повідомлені належним чином. Третя особа [PERSON] подала клопотання про у судовому засіданні у режимі відеоконференції, проте не змогла приєднатися до системи ВКЗ для участі у судовому засіданні із причин не залежних від суду. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 18.10.1980 року. Відповідно до сповіщення про смерть № 66 від 19.10.2023 року [PERSON] , [INFO] , який був призваний на військову службу за мобілізацією 07.03.2023 року [INFO] , загинув [INFO] в районі н.п. Синьківка, Куп`янського району, Харківської області, під час виконання бойового завдання, під час штурмових дій противника, які супроводжувались щільними артилерійськими (мінометними) обстрілами. Ці обставини підтверджуються також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Новоодеським відділом ДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) 27.10.2023 року, довідкою про причину смерті №10-12/2544-с/23 від 20.10.2023 року, лікарським свідоцтвом про смерть №10-12/2544-с/23. На підтвердження доводів про ухилення відповідача від виконання ним батьківського обов`язку по утриманню його загиблого сина за життя, позивачем надано копію постанови ухваленої головою Новоодеського районного народного суду Миколаївської області №11-6 від 26.01.1987 року, якою з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох дітей, сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх його видів заробітку, щомісячно, починаючи з 23.01.1987 року до досягнення ними повноліття. Також надано копії супровідного листа №530/1083 від 12.04.1989 року за яким заступник начальника Управління Юстиції виконкому Миколаївської обласної ради народних депутатів направляє на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву [PERSON] про неотримання аліментів з [PERSON] для перевірки та вжиття заходів до стягнення аліментів. Крім того, надано копію запиту судового виконавця Новоодеського районного народного суду Миколаївської області №151 від 12.01.1989 року на адресу Миколаївського управління зрошувальних систем, згідно якого до Новоодеського районного народного суду Миколаївської області надійшла скарга [PERSON] про те, що вона не отримує аліменти з [PERSON] працюючого в вищевказаній організації, з вимогою надати інформацію про причини не стягнення аліментів з [PERSON] . Крім того у судовому засіданні було допитано свідків клопотання про допит яких було заявлено представником позивача. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає сім`ю [PERSON] , її дітей, оскільки проживає не далеко від [PERSON] з 1971 року, працювала медичною сестрою у Новоодеській ЦРЛ, та оскільки діти позивача часто хворіли вона приходила до них додому робити ін`єкції, таким чином часто була вдома у позивача та її дітей. Коли вона приходила до [PERSON] вона ніколи не бачила там відповідача. Зі слів [PERSON] їй відомо що з [PERSON] вона розійшлася і розвелася. Про обставини участі відповідача в житті дітей у тому числі в їх утриманні їй не відомо, розмов про це з позивачем вона не вела. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що вона є сестрою [PERSON] , їй відомо що після того як сторони розійшлися і відповідач [PERSON] почав проживати окремо він не приймав участі в житті дітей, діти часто хворіли, позивач часто перебувала на стаціонарному лікуванні з дітьми. Свідок разом з їх спільною з позивачем матір`ю допомагали [PERSON] грошима. Свідок часто приходила в гості до своєї сестри [PERSON] , відповідача там не бачила. Відповідач завжди вів себе відчужено по відношенню до своїх дітей, нічим їм не допомагав. Сестра не вела з нею розмов про [PERSON] . Про факти матеріальної допомоги відповідача дітям їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з 1985 року вона є кумою позивача, їй відомо що коли сину сторін [PERSON] було 4,5роки відповідач покинув [PERSON] з дітьми, доньці [PERSON] на той час було близько 6 місяців. Діти часто хворіли, відповідач же в цей час дітям не допомагав. На скільки їй відомо він платив якісь аліменти але маленькі іншої допомоги не надавав. На запитання представника відповідача звідки свідку відомо про обставини участі відповідача в утриманні дітей, свідок відповіла зі слів [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою позивача та відповідача, хоча відповідач весь час був її та [PERSON] батьком лише на папері, він не приймав участі у їх вихованні, взагалі не приймав участі у їх житті. Матір дуже часто лежала у лікарні з нею та братом, батько ж ніколи не цікавився їх життям і здоров`ям. Хоча свідок дуже прагнула спілкуватися з батьком, проте він завжди ставився до неї та [PERSON] відчужено. Своєю байдужістю батько завдав їй психологічної травми. Свідок пояснила що відповідач колись якісь аліменти платив, але про вклади на її та її брата ім`я у Ощадбанку їй нічого не відомо, про подарований [PERSON] мотоцикл вона вперше чує. Крім того у судовому засіданні було допитано свідків клопотання про допит яких було заявлено представником відповідача. Свідок [PERSON] пояснила, що вона познайомилася з [PERSON] у 200 році, з 2001 року вона перебуває з ним у шлюбі. Вони проживають разом за адресою [ADDRESS] . [PERSON] часто приходив до них додому, особливо коли працював поруч на збиранні полуниці приходив пообідати, попити чаю, тощо. Одного разу приходив до них додому з дружиною та донькою. Свідок пояснила що її чоловік спілкувався зі своїм сином [PERSON] підтримував систематичні зв`язки і стосунки, допомагав йому коли останній звертався за допомогою, у тому числі і грошима. Свідок пояснила, що колишня дружина [PERSON] та його донька дуже вороже ставилися і ставляться до нього, так одного разу коли її чоловік та вона на автомобілі підвозили [PERSON] додому, той сказав їм не наближатися до двору тому що вдома його матір та сестра щоб не було конфлікту. Разом з тим жодних претензій, в тому числі щодо виконання батьківських обов`язків, утримання, тощо, від [PERSON] до свого батька вона ніколи не чула. Свідок [PERSON] пояснила, що її матір є дружиною відповідача, а вона є його пасербицею, вона проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] вона знала з 2008 року. [PERSON] відвідував свого батька, подекуди по декілька разів на тиждень, інколи ночував у них вдома, вони систематично спілкувалися, батько допомагав [PERSON] . Жодних претензій, в тому числі щодо виконання батьківських обов`язків, утримання, тощо, від [PERSON] до свого батька вона ніколи не чула. Чи робив відповідач подарунки своєму сину їй не відомо. Під час військової служби [PERSON] спілкувався з [PERSON] по телефону через застосунок. Надаючи оцінку дослідженим доказам, суд виходить із того, що до предмету доказування у цій справі входять саме обставини участі відповідача в утриманні свого сина за життя у період коли у відповідача був такий обов`язок, а не обставини виконання ним інших батьківських обов`язків. У відповідача був встановлений законом обов`язок утримання його сина [PERSON] [INFO] до [INFO] включно. Доказів того що у відповідача був обов`язок утримання повнолітнього сина суду не надано. Сам факт звернення до суду зі заявою про стягнення аліментів не є підтвердженням ухилення від сплати. Це лише перший етап процесу, який може призвести до примусового стягнення аліментів. Ухилення від сплати визначається не самим фактом звернення до суду, а відсутністю сплати після отримання судового рішення і відкриття виконавчого провадження та причиним зв`язком між не сплатою аліментів та діями або бездіяльністю боржника. Також звернення до суду із заявою про стягнення аліментів не свідчить про несплату аліментів на час звернення, оскільки може бути викликано тим що сторони не дійшли згоди щодо порядку і розміру сплати аліментів. У той же час досліджена судом постанова судді про стягнення аліментів ухвалена за заявою позивача без урахування позиції відповідача, а тому на думку суду не може свідчити що на час звернення до суду [PERSON] ухилявся від утримання дітей. Щодо супровідного листа №530/1083 від 12.04.1989 року за яким заступник начальника Управління Юстиції виконкому Миколаївської обласної ради народних депутатів направляє на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву [PERSON] про неотримання аліментів з [PERSON] для перевірки та вжиття заходів до стягнення аліментів, а також копії запиту судового виконавця Новоодеського районного народного суду Миколаївської області №151 від 12.01.1989 року на адресу Миколаївського управління зрошувальних систем, згідно якого до Новоодеського районного народного суду Миколаївської області надійшла скарга [PERSON] про те, що вона не отримує аліменти з [PERSON] працюючого в вищевказаній організації, з вимогою надати інформацію про причини не стягнення аліментів з [PERSON] . Вищевказані письмові докази на думку суду свідчать про те, що у певний період (початок 1989 року) [PERSON] не надходили аліменти від відповідача на утримання дітей, при цьому відповідач у вказаний період працював, Миколаївському управлінні зрошувальних систем, а виконавчий документ перебував на виконанні у судового виконавця, якому було відомо про місце роботи відповідача, крім того із контексту запиту судового виконавця Новоодеського районного народного суду Миколаївської області №151 від 12.01.1989 року вбачається, що виконавчий документ було направлено на виконання за місце працевлаштування боржника, саме тому виконавець звернувся із запитом до роботодавця для з`ясування відсутності відрахувань аліментів із заробітної плати. Разом з тим вказані докази не свідчать, що у вказаний період часу [PERSON] не отримувала аліменти від відповідача на утримання дітей з вини саме відповідача. У період працевлаштування відповідач не міг перешкодити судовому виконавцю направити виконавчий документ до виконання за місцем своєї роботи, а роботодавцю здійснювати на виконання рішення суду відрахування аліментів із заробітної плати. Інших доказів не отримання [PERSON] від [PERSON] аліментів на утримання дітей, з вини відповідача до суду не надано. Надаючи оцінку показам свідків суд враховує значний проміжок часу який минув з того часу як відповідач мав обов`язок по утриманню свого сина, який досяг повноліття у 1998 році. Разом з тим свідки [PERSON] та [PERSON] у своїх поясненнях вказували, що відповідач платив аліменти «якісь, колись» і «маленькі». Інші з свідки обставин щодо участі відповідача в утриманні свого сина досягнення повноліття суду не повідомили, або повідомили, що про відсутність будь-якої участі відповідача у житті дітей їм відомо зі слів позивача. Інших доказів, що стосуються предмету доказування у цій справі до суду не надано. Зокрема доказів того, що відповідач був позбавлений батьківських прав щодо своїх дітей чи притягувався до будь-якого виду відповідальності за ухилення від сплати суду не надано. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. У ч.1 ст.89 ЦПК визначено: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на вищевказані висновки, суд приходить до висновку, що позивачем в цілому не доведено, що відповідач у період коли він мав обов`язок по утриманню свого сина ухилявся від виконання цього обов`язку. За такого у задоволенні позову слід відмовити. У разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивачів (ст. 141 ЦПК України). За таких обставин,

Outcome: dismissed