Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

11.03.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У обґрунтування позову зазначено, що 24.12.2024 о 12:05 на нерегульованому перехресті просп. Лесі Українки - вул. Керченська в м. Кременчуці трапиласьдорожньо-транспортна пригода (далі ДТП). Під час якої водій транспортного засобу «ГАЗ 2217», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , допустив зіткнення з автомобілем «Renault-Kangoo» під керуванням водія [PERSON] . Унаслідок чого автомобіль «Renault-Kangoo» зазнав пошкоджень, чим [PERSON] заподіяні матеріальні збитки. На місці ДТП учасниками складене повідомлення (європротокол) із фіксацією обставин, схеми пригоди, завдані пошкодження. Відповідач [PERSON] визнав себе винним. Позивач звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс», де застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, із повідомленням про зазначене ДТП. Між позивачем та третьою особою досягнута домовленість про здійснення страхового відшкодування 76800 грн, як різницю між лімітом страхового відшкодування 80000 грн та франшизою 3200 грн, тому до страхової компанії позовні вимоги не пред`являються. Унаслідок вчинення відповідачем ДТП, позивачеві спричинена матеріальна та моральна шкода відповідно у вигляді витрат на ремонт пошкодженого автомобіля, сильних душевних переживаннях через пошкодження майна. За результатами проведеного дослідження за зверненням позивача судовим експертом наданий висновок № 7 від 03.02.2025, згідно якого 119292,29 грн - шкода, завдана автомобілю «Renault Kangoo», 197401,41 грн - вартість відновлювального ремонту. Витрати на проведення експертизи - 4500 грн. Просить стягнути з відповідача 15000 грн моральної шкоди та 128301,41 грн матеріальної, що складається із: різниці між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування, що має бути виплачене страховою компанією відповідача у розмірі 120601,41 грн (197401,41 грн - 76800 грн); франшизи - 3200 грн; витрат на оплату проведення судової автотоварознавчої експертизи - 4500 грн. 14.03.2025 позов залишений без руху із наданням строку для усунення недоліків. Згідно інформації з Єдиного демографічного реєстру судом не встановлене зареєстроване місце проживання відповідача, тому виклики відповідача до суду здійснювалися через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч. 11 ст. 128 ЦПК України). Підсудність визначена на підставі ч. 6 ст. 28 ЦПК України за вибором позивача (за місцем заподіяння шкоди майну). 31.03.2025 ухвалою судді відкрите провадження. 14.04.2025 до суду надійшли заяви представника відповідача про ознайомлення із матеріалами справи та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке залишене без задоволення. 17.04.2025 надійшли пояснення третьої особи, згідно яких 18.06.2024 між третьою особою та [PERSON] укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 221601845 (поліс). Відповідно до якого забезпеченим є автомобіль «ГАЗ 2217», державний номерний знак « [NUMBER] », строк дії договору з 19.06.2024 по 18.06.2025 включно, ліміт відповідальності за майнову шкоду - 160000 грн, франшиза - 3200 грн. 24.12.2024 відбулась ДТП з участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «Renault Kangoo» під керуванням [PERSON] , які скористалися правом, передбаченим ч.2 ст.31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та оформили ДТП без залучення підрозділів Національної поліції України. [PERSON] визнав себе винним. Відповідно до звіту № 03-01-25 «Про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Renault Kangoo», складеного 12.01.2025 суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 238588,71 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 146540,38 грн. Страхове відшкодування за полісом обмежується максимальним розміром суми виплати за європротоколом у розмірі 80000 грн (постанова Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», діючої на момент скоєння ДТП) із вирахуванням франшизи 3200 грн та становить 76800 грн. Третьою особою прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 76800 грн на підставі заяви позивача від 10.02.2025, виплату якої здійснено 15.04.2025. 17.04.2025 та 24.04.2025 задоволені клопотання представника відповідача відповідно про відкладення судового засідання та участь в режимі відеоконференції. 29.04.2025 представником відповідача наданий відзив, згідно якого просить поновити строк для його подання, не заперечують про стягнення із відповідача 3200 грн франшизи, оскільки сторонами по справі досягнуто згоди щодо складання європротоколу. Відповідач не володів інформацією про оцінку пошкоджень транспортного засобу позивача, покладався на думку останнього. Згідно полісу № ЕР-221601845 страхова сума за шкоду становить 160000 грн в межах якої відповідальність покладена на ПАТ «Європейський страховий альянс». Відповідач вважав, що позивач діє добросовісно, складаючи європротокол, однією з умов якого було обмеження виплати у 80000 грн, тому намір стягнути з відповідача недостатню суму для ремонту є порушенням принципу добросовісності. Зазначає, що у висновку експерта не зазначено, чи містить ця величина податок на додану вартість (далі ПДВ), а тому не відповідає п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Представником відповідача повідомляє, що висновок експерта містить у своєму розрахунку ПДВ. Крім того, 30.01.2025 о 14:45 за адресою станції технічного обслуговування у м. Кременчуці, вул. Пугачова 14К [PERSON] прибув для огляду пошкодженого автомобіля «Renault Kangoo», дізнався про це від власника транспортного засобу, якому також надсилалося повідомлення про огляд. На момент прибуття [PERSON] огляд автомобіля завершувався експертом. Відповідачу не надано можливості повноцінно бути присутнім під час огляду транспортного засобу, йому не відомо, які пошкодження зафіксовані, зазначене суперечить п. 5.7 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом 24.11.2003 № 142/5/2092. Представник відповідача не погоджується із розрахунком шкоди, що просить стягнути позивач, оскільки транспортний засіб не відремонтований, роботи не виконані, потерпілий має право вимагати відшкодування у розмірі реальної вартості втраченого майна, а не відновлювального ремонту (абз.2 ч.1 ст.1192 ЦК України). Згідно висновку експерта матеріальний збиток становить 119292,29 грн, що охоплюється розміром страхової суми 160000 грн, а отму з відповідача підлягає стягнення франшизи, яку і визнає позивач. Щодо стягнення моральної шкоди, представник відповідача вважає її необґрунтованою, завищеною та не підтвердженою. 06.05.2025 до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, просять стягнути 99575,56 грн матеріальної та 15000 моральної шкоди, судові витрати 17494,21 грн. Зазначене обумовлене врахуванням заперечень відповідача щодо наявності у розмірі шкоди ПДВ, та висновку експерта № 60 від 02.05.2025 на підставі попереднього висновку експерта. 19.05.2025 надійшов відзив на заяву про зменшення позвоних вимог, згідно якого позивач повідомляв, що пошкоджений транспортний засіб не відремонтований, а вимога в розмірі 99575,56 грн це сума, розрахована експертом, потрібна на відновлення автомобіля. Однак, представник відповідача зазначив про те, що стало відомо, що транспортний засіб «Renault Kangoo» відремонтований, тому відсутні підстави враховувати вартість відновлювального ремонту, зазначену у висновку експерта, визначену на момент огляду пошкодженого автомобіля після ДТП. Після ремонту автомобіля розмір збитку, про відшкодування якого просить [PERSON] , повинен визначатися як вартість затрачених коштів на відновлювальний ремонт (вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт). 09.05.2025, 20.05.2025 у судові засідання не з`явились позивач, відповідач, представник третьої особи, повідомлені про дату, час, місце розгляду справи. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження з особливостями, визначеними гл. 10 р. ІІІ ЦПК України. Неявка у судове засідання учасника справи належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи (ст. 223 ЦПК України). 09.05.2025 постановлена ухвала в судовому засіданні без оформлення окремого документа за клопотанням представника відповідача про оголошення перерви. Представники позивача та відповідача у судових засіданнях підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, викладених у заявах по суті. Суд приходить до висновку, що строк для подання відзиву пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, 20.05.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклавши його ухвалення та проголошення, оголосивши дату та час проголошення - 13 год 23.05.2025. Судом установлено, що 18.06.2024 укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 221601845 (поліс), відповідно до якого забезпечений автомобіль - «ГАЗ 2217», державний номерний знак « [NUMBER] », страховик - ПАТ «Європейський страховий альянс», страхувальник [PERSON] , строк дії - з 19.06.2024 по 18.06.2025 включно, ліміт відповідальності за майнову шкоду - 160000 грн, франшиза - 3200 грн. 24.12.2024 сталася ДТП за участі позивача та відповідача, які скористалися правом, передбаченим ч.2 ст.31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та оформили ДТП без залучення підрозділів Національної поліції України. [PERSON] визнав себе особою, винною у скоєнні ДТП. Згідно повідомлення про ДТП, складеного водіями - учасниками події, відповідач визнав себе винним у ДТП, тому вина останнього у скоєнні ДТП стверджується складенням європротоколу, що не заперечувалась і не спростовувалась у заявах по суті справи, поясненнями, наданими представниками сторін у судових засіданнях. Позивач є власником пошкодженого автомобіля на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.02.2025 після смерті [PERSON] , за якою на момент ДТП був зареєстрований цей автомобіль. Третьою особою для позивача 15.04.2025 виплачене страхове відшкодування 76800 грн на підставі заяви позивача від 10.02.2025 після узгодження зазначеного розміру (за мінусом франшизи). Позивач просить стягнути 120601,41 грн страхового відшкодування (різниця між вартістю відновлювального ремонту 197401,41 грн, нарахованою судовим експертом, та 76800 грн виплаченого страховою організацією страхового відшкодування). Згідно звіту № 03-01-25 «Про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Renault Kangoo», складеного 12.01.2025 суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 238588,71 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 146540,38 грн. Згідно висновку експерта № 60 від 02.05.2025, складеного на підставі попереднього висновку експерта № 7 від 12.01.2025, та звернення представника позивача: вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Renault Kangoo» внаслідок пошкодження у ДТП становить 106784,63 грн без ПДВ на запасні складові; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo» складає 171875,56 грн без ПДВ на запасні складові. Так, представником позивача розрахована сума матеріальної шкоди - 99575,56 грн (171875,56 грн вартість відновлювального ремонту - 76800 грн страхового відшкодування, виплаченого страховиком). У підписаному відповідачем\~європротоколі сторонами ДТП, узгоджені її обставини та зазначено про визнання відповідачем своєї вини. Відомостей про те, що відповідач\~\~підписав європротокол під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять, судом не встановлено, у судовому засіданні не доведено. Суд враховує, що водії, які складають європротокол, на час виникнення ДТП не володіють достеменною інформацією про чіткий розмір збитків, що визначається у подальшому або звітом, або іншим документом фахівця чи страховика. Суд критично ставиться до посилань сторони відповідача про помилковість визначення розміру збитку, у зв`язку із тим, що ні відповідач, ні його представник не є оцінювачами або експертами з правом проведення автотоварознавчої експертизи та розрахунку матеріального збитку. Крім того, маючи сумніви щодо визначення матеріального збитку як доказу, не погоджуючись із розміром матеріального збитку та порядком його визначення відповідач та його представник не були позбавлені можливостей надати свої докази на спростування зазначеного представником позивача або ж звернутись до суду із клопотанням про призначення судової автотехнічної експертизи та/або отримання інших доказів, однак таким правом не скористалися. У свою чергу відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та згідно ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно практики Європейського Суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін. Принцип змагальності урівноважується із принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом, де збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, врегульоване\~Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі Закон) в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин, який і підлягає застосуванню у цій справі. Так, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону). У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст. 29 Закону). П. 36.2 ст. 36 цього Закону визначено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п.п. 34.2, 34.3 Закону). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму ПДВ. Доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У разі настання ДТП за участі забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про ДТП, після чого мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати підрозділи Національної поліції про її настання (п. 33.2 ст. 33 Закону). У разі оформлення документів про ДТП без участі працівників підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку (п. 33.2 ст. 33 Закону). П. 1 постанови Правління Національного Банку України № 108 від 30.05.2022 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (діючої на момент ДТП) максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про ДТП без участі уповноважених працівників Національної поліції України в розмірі 80000 грн на потерпілого. Отже, страхове відшкодування за полісом обмежується максимальним розміром суми виплати за європротоколом, визначеним Національним Банкм України, у розмірі 80000 грн. з вирахуванням суми франшизи 3200 грн, та складає 76800 грн. За вимогами ст.\~ст. 22,\~1166 ЦК України,\~на які посилається сторона позивача, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.ч. 1, 2, 5\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що шкода завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: (1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; (2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; (3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1\~ст. 1188 ЦК України). З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 1\~ст. 1192 ЦК України). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки,\~незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази на підтвердження факту завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Як зазначено в п. 6 цієї Постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2. Правил дорожнього руху\~України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від\~10.10.2001 № 1306). При цьому, згідно ст. 22 Закону, ст. 1194 ЦК України\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Водночас,\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, позивач за недостатності завданої матеріальної шкоди вправі звернутися до винної особи щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що представником відповідача не спростовано розміру завданої позивачу шкоди в результаті ДТП, а тому різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача (винуватця ДТП). На підтвердження зазначеного, суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 20.01.2016 по справі № 6-2808цс15, згідно якого заподіяння потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, у якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника\~в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання\~первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування\~виплата, що здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. З огляду на наведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. 04.07.2018 за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову, в якій містяться висновки щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність: «Відповідно до\~статті 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 по справі № 147/66/17 вказала, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у\~ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, що визначала б особливості відповідальності осіб, застрахувавших свою цивільну відповідальність, гл. 82 ЦК України\~не містить. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страхова компанія відповідає за завдану шкоду у межах визначених\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 911/286/20 від 21.12.2020. Інші доводи сторін не спростовують висновку суду та не підлягають детальній оцінці. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Позивачем та/ або його представником протилежного не доведено та не спростовано. Долучені 19.05.2025 фото автомобіля суд не приймає до уваги, з урахуванням заперечень представника позивача з якими суд погоджується, оскільки представником відповідача не доведено їх належність і допустимість як доказів по справі (а.с. 158-162). Інших клопотань, заяв суду не заявлено, у тому числі про призначення відповідної експертизи тощо. Інші доводи сторін не спростовують висновку суду та не підлягають детальній оцінці. З урахуванням зазначеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 99575,56 грн матеріальної шкоди. Щодо стягнення 15000 грн моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, судом установлено, що ДТП стало результатом винних дій водія відповідача. З огляду на викладене, власник/ володілець автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо у момент ДТП керував транспортним засобом (є заподіювачем шкоди) або у випадку, передбаченому ч.2 ст.1187 ЦК України. Водночас Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15.12.2020 по справі №\~752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. У зв`язку із заподіянням позивачу шкоди автомобілю у ДТП, розмір відшкодування завданої позивачеві 15000 грн моральної шкоди є значно завищений, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження її заподіяння, тому суд приходить до висновку, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн є таким, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості і не призводить до безпідставного збагачення. Щодо стягнення витрат на оплату проведення експеризи, проведеної для встановлення розміру заподіяної шкоди, на правничу допомогу та судового збору, суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати: ( 1) на професійну правничу допомогу; ( 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; ( 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; ( 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі\~недотримання вимог\~щодо співмірності\~витрат суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~оплату послуг\~експерта,\~спеціаліста,\~перекладача,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 6-9 ст. 139 ЦПК України). \~Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: ( 1) у разі задоволення позову - на відповідача; ( 2) у разі відмови в позові - на позивача; ( 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК України). Позивачем сплачений судовий збір за подання позову до суду у розмірі 2495,01 грн (а.с. 1, 56), витрати на оплату послуг експерта 4500 грн (а.с. 41), витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн (а.с. 43-49). Оскільки представником відповідача не заявлялось клопотань про зменшення судових витрат, пов`язаних із оплатою послуг експерта та витрат на правичу допомогу, ним не доведено неспівмірність зазначених витрат, а позов задоволений частково на 87,78 % від 114575,56 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог: судовий збір у розмірі 2190,12 грн (87,78 % від 2495,01 грн), витрати на оплату послуг експерта у розмірі 3950,10 грн (87,78 % від 4500 грн), витрати на правничу допомогу у розмірі 13167 грн (87,78 % від 15000 грн).

Outcome: partial