Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

24.02.2025 року представник позивача [PERSON] , адвокат Марущак О.Є. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивовано тим, що [INFO] , в с.Солгутове Голованівського району Кіровоградської області, помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права власності на частину житлового будинку [ADDRESS] , земельна ділянка 0,9998 га з кадастровим номером 3521184900:02:000:5060 розташована на території Солгутівської сільської ради Кіровоградської області та земельна ділянка 2,2991 га з кадастровим номером 3521186000:02:000:0968 розташована на території Таужненської сільської ради Кіровоградської області. Позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем вказаного спадкового майна за заповітом, що підтверджується заповітом посвідченого секретарем виконавчого комітету Солгутівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області від 13.04.2016 року. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] . [INFO] , Позивач, звернулась до Гайворонської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON] , але отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім`я, оскільки прізвище спадкодавця згідно свідоцтва про смерть зазначено, як [PERSON] , тоді як згідно заповіту прізвище заповідача - [PERSON] , її прізвище згідно паспорта громадянина України - [PERSON] , прізвище спадкоємця відповідно до заповіту - [PERSON] . Крім того існує невідповідність прізвища спадкодавця та власника у правовстановлюючих документах на спадкове майно, оскільки прізвище власника зазначено - [PERSON] , а спадщина відкрилась внаслідок смерті [PERSON] померлого [INFO] . Розбіжності в прізвищах спадкодавця зазначених в свідоцтві про смерть та заповіті, сталася з вини посадової особи, яка складала та посвідчувала заповіт. Особою яка склала заповіт від 13.04.2016 року від імені [PERSON] є особою яка зазначена в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , про одруження серії [NUMBER] від 21.09.1999 року, та копії паспорта [NUMBER] та є [PERSON] , [INFO] , який народився в с.Таужне Гайворонського району Кіровоградської області. Вважає знайшло свого підтвердження того факту що заповіт складений та посвідчений секретарем виконкому Солгутівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області від 13.04.2016 року від імені [PERSON] на користь своєї дружини [PERSON] , складений від імені [PERSON] , а тому позивач має право на визнання за нею права власності. Виникла ситуація при якій, позивач не може успадкувати все майно за заповітом, через не вірно внесених до нього даних та даних у документи, які підтверджують право власності особи, не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Просить суд: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] : право власності на земельну ділянку № [NUMBER] з кадастровим номером 3521186000:02:000:0968, площею 2,2991 га, яка розташована на території Таужненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області; право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3521184900:02:000:5060, площею 0,9998 га, яка розташована на території Солгутівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області; право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] . Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.02.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явився. В судовому засіданні представник позивача позов підтримали з підстав зазначених у ньому. В судове засідання відповідач не з`явився. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Вказав, що з матеріалів справи не можна встановити на кого саме складено заповіт та не додано доказів того, що заповіт належить померлому. Крім того, такий позов є передчасним. Належним способом захисту є звернення до суд про встановлення факту. Просив відмовити в позові повністю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює спеціалістом відділу надання адміністративних послуг ЦНАП Гайворонської міської ради, с. Солгутове. З 2015 року по 2020 рік працювала секретарем сільської ради с. Солгутове, Гайворонського району, Кіровоградської області. В 2016 році, як секретар сільської ради посвідчила заповіт від імені [PERSON] . Заповіт складався в приміщенні сільської ради де був присутній [PERSON] з документами, що посвідчують його особу. В заповіті було допущено технічну помилку - прізвище [PERSON] , було записано через літеру «и», замість вірної «і». Помилка в написанні прізвища відбулась, як в прізвищі спадкодавця, так і в прізвищі спадкоємця. Заповіт було зареєстровано в ДП «Національні інформаційні системи» Кіровоградської регіональної філії. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи та на підставі пояснень представника позивача та представника відповідача. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] , в с. Солгутове Голованівського району Кіровоградської області, помер [PERSON] , [INFO] уродженець с.Таужне, Гайворонського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Солгутівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області 13.04.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №32 [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий Гайворонським РВ УМВС України в Кіровоградській області 05.01.1996 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] , який народився [INFO] в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області, проживає в [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він по закону матиме право та що буде йому належати на день його смерті, заповідає своїй дружині: [PERSON] (а.с. 7). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.08.2023 року №177/02-31постановленої державним нотаріусом Гайворонської державної нотаріальної контори Ковбасюк Н.Ю. - 15.08.2023 \~ \~ \~ \~року, Позивач, звернулась до Гайворонської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак в заповіті від імені померлого та державному акті на право власності на землю вказане прізвище [PERSON] истий, прізвище дружини в заповіті теж вказане [PERSON] иста, що вказує на невідповідність у прізвищах. В зв`язку з цим, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] у зв`язку з невідповідністю у документах, що підтверджують родинні стосунки та право власності на спадкове майно (а.с. 8). Згідно копії паспорта серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , народилась [INFO] в с. Овсорочки, Жиздринського району, Калузької області. Сімейний стан: одружена з [PERSON] , 1952 року народження, шлюб зареєстровано 21.09.1999 року Солгутівською с/радою Гайворонського району, Кіровоградської області. Зареєстрована [ADDRESS] з 09.10.2008 року (а.с. 9-10). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.09.1999 року, [INFO] одружились [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області та [PERSON] , [INFO] , яка народилась в с. Овсорочки Жиздринського району Калужської області. Прізвище після одруження чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії паспорта серії [NUMBER] виписаний на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] в с. Таужне Гайворонського району, зареєстроване місце проживання с. Солгутове, а також копії картки фізичної особи - платника податків виданої на його ім`я, його ідентифікаційний код [NUMBER] (а.с.12-13). Відповідно до державного акту права власності на земельну ділянку серії ЯЗ №422795 виданого на підставі розпорядження голови Гайворонської районної адміністрації № 452-р від 27.08.2007 року, власником земельної ділянки площею 0,9998 га, з кадастровим номером 3521184900:02:000:5060, яка розташована на території Солгутівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області з цільовим призначенням - для ведення особистогоселянського господарства є [PERSON] , який проживає в с. Солгутове Гайворонського району Кіровоградської області (а.с.14). Відповідно до витягу № НВ-0002980292024 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, власником земельної ділянки з кадастровим номером 3521184900:02:000:5060 площею 0,9998 га та розташована на території Солгутівської сільської ради Кіровоградської області є [PERSON] , податковий номер [NUMBER] (а.с.15-20). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №61808389 від 21.06.2016 року власником земельної ділянки, кадастровий номер 3521186000:02:000:0968, площею 2,2991 га є [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , паспорт громадянина України, серія та номер: [NUMBER] , виданий 05.01.1996, видавник:Гайворонський РВ УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 22). Відповідно до рішення Голованівського окружного суду Кіровоградської області по справі №2-9/262 від 24.11.1998 року, за [PERSON] визнано право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.29-32). Відповідно до архівної довідки №187 від 1.06.2023 року власником частини домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON] , згідно рішення Голованівського окружного суду Кіровоградської області від 24.11.1998 року та зареєстровано 15.04.2004 р. за №425 (а.с.33). Рішенням Гайворонської міської ради Кіровоградської області від 24.01.2023 року №3921 «Про перейменування вулиць в населених пунктах на території Гайворонської міської територіальної громади із змінами і доповненнями» - вул. Суворова в с. Солгутове перейменовано на вул. Патріотів (а.с. 37-38). 18.05.2022 року [PERSON] подала до Гайворонської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Заяву про прийняття спадщини. Цією заявою спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] приймає за заповітом, посвідченим секретарем Солгутівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області за реєстровим номером №32 від 13.04.2016 року (а.с. 58). 24.02.2023 року [PERSON] подала до Гайворонської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (а.с. 59). Згідно Довідки від 16.05.2022 року №288 виданою Солгутівським старостинським округом Гайворонської міської ради спадкодавець [PERSON] , [INFO] , з 1987 року був зареєстрований в житлового будинку разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62). Згідно Довідки від 30.08.2022 року №425 виданою Солгутівським старостинським округом Гайворонської міської ради спадкодавець [PERSON] , [INFO] , з 1987 року був зареєстрований в житлового будинку разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 63). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2022 року, справа № 385/1161/22 встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та її батьком [PERSON] , померлим [INFO] , а саме, що вони доводилися один одному рідною дочкою та батьком (а.с.64-35). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) наявний заповіт [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 28927460, номер в реєстрі нотаріальних дій 32, дата посвідчення [INFO] , місце посвідчення, Кіровоградська область, Солгутівська сільська рада. РНОКПП [NUMBER] , дата та місце народження [INFO] . Місце проживання: [ADDRESS] (а.с. 68). Норми права та мотиви їх застосування. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право дієздатної фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України). Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки. Аналіз норм Книги шостої ЦК України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 1236-1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення. Згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Солгутівської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області від 13.04.2016 року, паспортні дані особи від якої його складено зазначено - [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий Гайворонським РВ УМВС України в Кіровоградській області 05.01.1996 року, ідентифікаційний номер [NUMBER] , який народився [INFO] в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області, проживає в [ADDRESS] . Згідно копії паспорта серії [NUMBER] виписаний на ім`я [PERSON] , який народився [INFO] в с. Таужне Гайворонського району, зареєстроване місце проживання с. Солгутове, а також копії фізичної особи - платника податків виданої на його ім`я, його ідентифікаційний код [NUMBER] , що підтверджує факт посвідчення заповіту спадкодавцем на користь своєї дружини [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.09.1999 року, [INFO] одружились [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області та [PERSON] , [INFO] , яка народилась в с. Овсорочки Жиздринського району Калужської області. Прізвище після одруження чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Дата, місце народження та ідентифікаційний код платника податків [PERSON] зазначеного в заповіті, повністю збігається з даними зазначених в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , копії паспорта серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , свідоцтва про одруження серії [NUMBER] відповідно до якого дружиною [PERSON] є [PERSON] . Крім того відповідно до змісту Заповіту від 13.04.2016 року Заповідач заповідав все своє майно, своїй дружині [PERSON] . Відповідно до аналізу зазначених документів, а саме особистих даних осіб, випливає, що особою яка склала заповіт від 13.04.2016 року від імені [PERSON] є особою яка зазначена в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , про одруження серії [NUMBER] від 21.09.1999 року, та копії паспорта [NUMBER] та є [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що З 2015 року по 2020 рік працювала секретарем сільської ради с. Солгутове, Гайворонського району, Кіровоградської області. В 2016 році, як секретар сільської ради посвідчила заповіт від імені [PERSON] . Заповіт складався в приміщенні сільської ради де був присутній [PERSON] з документами, що посвідчують його особу. В заповіті було допущено технічну помилку - прізвище [PERSON] , було записано через літеру «и», замість вірної «і». Помилка в написанні прізвища відбулась як в прізвищі спадкодавця, так і в прізвищі спадкоємця. Заповіт було зареєстровано в ДП «Національні інформаційні системи» Кіровоградської регіональної філії. За таких обставин суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено факт вчинення заповіту та належність заповіту [PERSON] на ім`я його дружини [PERSON] , записаного (складеного) секретарем виконкому Солгутівської сільської ради 30.04.2016 року. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідачем обрано неналежний спосіб захисту, належним способом захисту буде звернення до суду із заявою про встановлення факту. З таким твердженням суд не погоджується на підставі наступного. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, провадження № 12-46гс19. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19, провадження № 12-84гс20). Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналіз норм цієї статті дає підстави для висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України). Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (пункт 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Відповідно до матеріалів справи нотаріус відмовив [PERSON] , яка звернулась в межах строку на прийняття спадщини, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що в заповіті від імені померлого та державному акті на право власності на землю вказане прізвище [PERSON] , прізвище дружини в заповіті теж вказане [PERSON] , що вказує на невідповідність у прізвищах. Оскільки [PERSON] , як спадкоємиця за законом першої черги не визнає та оспорює право [PERSON] на спадкування за заповітом, враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину, у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав, тому визнання права власності у порядку спадкування за законом є ефективним способом захисту. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 травня 2023 року у справі № 521/8998/13. Як вбачається з правовстановлюючих документів, які досліджувались в судовому засіданні, [PERSON] був власником: земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером 3521186000:02:000:0968, площею 2,2991 га, яка розташована на території Таужненської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області; земельної ділянки з кадастровим номером 3521184900:02:000:5060, площею 0,9998 га, яка розташована на території Солгутівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області; 1/4 частину будинку [ADDRESS] . За таких обставин Позивач по справі [PERSON] , як спадкоємець за заповітом успадкувала після смерті свого чоловіка спірне нерухоме майно. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на земельні ділянки та частину житлового будинку є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1391 грн. (а.с. 4), який підлягає стягненню з [PERSON] на її користь.

Outcome: approved