Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання у розмірі частини від усіх видів його доходу до закінчення нею навчання, але не довше ніж досягнення нею двадцяти трьох років. Обґрунтовуючи свій позов зазначила, що вона по справі являється донькою [PERSON] та [PERSON] . [INFO] позивачка досягла повноліття. З часу досягнення позивачкою повноліття, відповідач добровільної допомоги на її утримання не надає. Крім того з 01 вересня 2024 року позивачка є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету, закінчення навчання за навчальним планом здобувача ступеня вищої освіти «бакалавр» у червні 2028 року. З огляду на вищевказані обставини, позивачка немає особистих джерел доходу та вимушена перебувати на повному матеріальному забезпеченні матері, яка надає допомогу на утримання позивачки добровільно. Так, позивачка потребує кошти на оплату за навчання, оплату проїзду, належне харчування, користування медичними послугами, а також потребує реалізації освітнього, соціального та духовного розвитку. Таким чином, оскільки позивачка потребує допомоги на своє утримання на період навчання, вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 28 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. 30.04.2025 на адресу суду надійшла письмова заява відповідача, в якій він зазначає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Крім [PERSON] , яка є дочкою відповідача, останній сплачує аліменти у розмірі від усіх видів його доходу на її неповнолітню сестру [PERSON] , 2015 року народження. Разом з тим просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. 19.05.2025 на адресу суду надійшла письмова заява від позивачки про зменшення позовних вимог, а саме змінити розмір стягнення аліментів, який зазначений у прохальній частині позову із на 1/6. У судове засідання, призначене на 20.05.2025, позивачка не з`явилася натомість подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У судове засідання, призначене на 20.05.2025, відповідач не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України, передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються Главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199 - 201 СК України). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.2007, [PERSON] , [INFO] , є дочкою відповідача [PERSON] (а. с. 7). Відповідно до копії довідки ДТЕУ факультет Торгівлі та маркетингу № 180 від 11.03.2025, [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету (а. с. 8). Згідно копії договору № 477д/6к-2024 від 13.08.2024, про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця у Державному торгівельно-економічному університеті, [PERSON] навчається за спеціальністю маркетинг, строк навчання 3 роки 10 місяців, загальна вартість освітньої послуги становить 152000,00 гривень (а. с. 9-10). 06.08.2024 між Державним торгівельно-економічним університетом і [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , укладено попередній договір № 1818здб-2024, завдаток про надання платної освітньої послуги становить 19000,00 гривень (а. с. 11). Із копій квитанцій від 08.08.2024 та від 23.12.2024 вбачається, що [PERSON] здійснила оплату за навчання [PERSON] у Державному торгівельно-економічному університеті за навчання у загальній сумі 38000,00 грн (а. с. 12). Згідно копії довідки про доходи № 1645/18/424 від 05.05.2025, наданою військовою частиною [NUMBER] , загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.10.2024 по 31.03.2025, без урахування аліментів становить 391365,23 гривень (а. с. 27). Із копії звіту про здійснення відрахування та виплат вбачається, що за постановою від 14.03.2025 ВП № 77500955, виданою за виконавчим документом № 382/748/19 від 15.05.2019, із заробітної плати [PERSON] утримана сума 34933,44 гривень (а. с. 29). На теперішній час [PERSON] виповнилося 18 років. Статтею 201\~СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Виходячи зі змісту даних норм, порядок виконання обов`язку матері, батька утримувати дитину до її повноліття та правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина врегульовані різними нормами Сімейного кодексу України, виходячи із різного правового статусу дитини (особи, яка не досягла 18 років)та дочки, сина, які досягли повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц, касаційним судом роз`яснено, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199-201 СК України). Статтею 199 CК України, передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, необхідно враховувати також вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові від 20 травня 2020 року у справі з аналогічних правовідносин № 635/1139/17 Верховний Суд зазначив, що повнолітні діти відповідача перебувають на повному речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України, ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не врахували, що позивачі не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). У цій постанові Верховного Суду в справі № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У зв`язку із тим, що [PERSON] є студенткою Державного торгівельно-економічного університету на денній платній формі навчання, отже не має можливості працювати та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Отже, установивши, що [PERSON] продовжує навчання, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний і має можливість утримувати повнолітню дитину, та не заперечує щодо задоволення позову, тому суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, з урахуванням зменшення позовних вимог. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved