Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Ковташ В.Д. 08 січня 2025 року звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2008 року, від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей. Протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові, перестали бути пов`язані спільним побутом, з початку 2023 року не проживають разом, тому позивач просить розірвати шлюб. Справу розглянуто згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача, представник якого надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилась повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася, про причини неявки суду невідомо, відзив не подала. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачки і ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 26 лютого 2008 року, актовий запис №2, місце реєстрації - Качанівська сільська рада Підволочиського району Тернопільської області. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] (а.с. 8). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7 зворот). Відповідно до вимог ч.10 ст.7 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Однією з основних засад шлюбу, передбачених ст.24 СК України є його добровільність. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд встановив, що сторони не проживають разом з 2023 року, подружні відносини остаточно припинені, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилається на те, що сім`ю зберегти неможливо. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи категоричне небажання позивача відновлювати подружні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Outcome: approved