Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» - Косатий Д.А. просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № 3835643521 від 23.09.2021 року станом на 31.07.2024 року в розмірі 106376 грн. 51 коп., з якої заборгованість по тілу кредиту в розмірі 42917 грн. 57 коп., заборгованість по річним процентам в розмірі 2 грн. 60 коп., заборгованість по щомісячним процентам в розмірі 63456 грн. 34 коп., в обґрунтування чого посилався на те, що 23 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачкою укладено кредитний договір № 3835643521, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 106271 грн. на строк 24 місяці зі сплатою 0,01 % річних від суми боргу за договором та сплатою 3 % щомісячних процентів від суми кредиту, в зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Своїх зобов`язань за договором відповідачка не виконала, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість. 27.09.2021 року право вимоги за кредитним договором відступлені позивачу на підставі договору факторингу № 01/09/21 від 01.09.2021 року. Ухвалою суду від 05.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення 28.03.2025 року та 11.04.2025 року поштових відправлень, в судові засідання не прибула, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач з запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не звертався, заяв, клопотань та заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не зявився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає доцільним продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, доходить наступного. За правилами\~ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 23 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачкою укладено кредитний договір № 3835643521, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти в розмірі 106271 грн. на строк 24 місяці зі сплатою 0,01 % річних від суми боргу за договором та сплатою 3 % щомісячних процентів від суми кредиту, в зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Своїх зобов`язань за договором відповідачка не виконала, внаслідок чого за нею станом на 31.07.2024 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 106376 грн. 51 коп., з якої заборгованість по тілу кредиту в розмірі 42917 грн. 57 коп., заборгованість по річним процентам в розмірі 2 грн. 60 коп., заборгованість по щомісячним процентам в розмірі 63456 грн. 34 коп. 27.09.2021 року право вимоги за кредитним договором відступлені позивачу на підставі договору факторингу № 01/09/21 від 01.09.2021 року. Ці обставини встановлені судом на підставі копії кредитного договору № 3835643521 від 23.09.2021 року, копії паспорту кредиту № 5643521, копії заяви на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», копії договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року, розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором. Частиною 1\~статті 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами\~ст. 626 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має\~право вимагати\~від фактора\~надання йому\~в розумний\~строк доказів\~того,\~що відступлення\~права грошової\~вимоги факторові\~справді мало\~місце.\~Якщо фактор\~не виконає\~цього обов`язку,\~боржник має\~право здійснити\~платіж клієнтові\~на виконання\~свого обов`язку\~перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів. Враховуючи, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved