Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

У січні 2024р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон», [INFO] , в якому просив суд: - усунути позивачу перешкоди в розпорядженні легковим автомобілем марки «FORD FIESTA», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , шляхом зобов`язання [INFO] зняти з військового обліку легковий автомобіль та видати позивачу довідку, форма якої визначається Міноборони, з відміткою керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про зняття з військового обліку без заяви від ТОВ «Лізингова компанія «Еталон». Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024р. відмовлено у відкритті провадження у справі, та роз`яснено стороні позивача, що з вказаними вимогами слід звертатися в порядку адміністративного судочинства. Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2024р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024р. - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 липня 2024р. позовну заяву залишено без руху та надано стороні позивача строк на усунення недоліків. 05 липня 2024р. на адресу суду надійшла заява-повідомлення від сторони позивача про усунення недоліків позовної заяви. До заяви було додано виправлений примірник позову зі зміненим суб`єктним складом. Позивач зазначив, що у справі є лише один відповідач - [INFO] , а ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позовні вимоги залишені без змін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2024р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадженні і призначено справу в підготовче засідання. 02 серпня 2024р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем при зверненні до суду не враховані положення ст. 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 11, 12, 16 Положення про військо-транспортний обов`язок, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000р. за № 1921. При цьому, відповідач наголошував, що в позасудовому порядку не порушував права позивача. Відповідач стверджував, що в територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки стоять на обліку автомобілі, які належать юридичним особам, заява про зняття транспортного засобу з військового обліку подається представником юридичної особи, а довідка про зняття транспортного засобу з військового обліку видається також представнику юридичної особи. Третя особа до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою щодо зняття спірного автомобіля не зверталось. На підставі викладеного, відповідач просив суд ухвалити судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2024р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Чугуєнко Д.В., заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просив суд позов задовольнити, наголошуючи, що позивач є законним власником вищезазначеного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу № 004385/01 від 10 січня 2018р. та акту приймання-передачі транспортного засобу (машини) № 004385/01 від 10 січня 2018р. Вказував, що автомобіль було придбано у третьої особи на виконання умов договору фінансового лізингу № 004385 від 14 травня 2016р. після повної сплати позивачем вартості спірного автомобіля. Також представник позивача зазначав, що позивач вжив всі можливі заходи для отримання довідки про зняття автомобіля з військового обліку. Зокрема, 18 вересня 2023р. представник позивача звертався до [INFO] , 04 жовтня 2023р. направив третій особі заяву про необхідність подання до територіального центру комплектування заяви про зняття з військового обліку автомобіля, яка повернулась з відміткою про відсутність адресата за зареєстрованою адресою, а 08 листопада 2023р. позивач особисто звернувся до [INFO] із заявою про зняття з військового обліку автомобілю та видачу довідки. Проте, як вказував представник позивача, всі ці заходи виявились безрезультатними через відсутність третьої особи за зареєстрованим місцезнаходженням та неможливість встановити її поточне місцезнаходження. Враховуючи наявність податкового боргу, кримінальних проваджень, низки цивільних, господарських та адміністративних справ щодо третьої особи, відсутня будь-яка можливість та воля цієї юридичної особи зняти з військового обліку належний позивачу автомобіль, а тому з метою захисту порушених прав, позивач вимушений був звернутись до суду, з вказаним позовом. Відповідач, третя особа, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили, поважності причин неявки не повідомили; третьою особою пояснення на позов не подавались. В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає, за можливе продовжити розгляд справи у відсутність представників відповідача, третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ч. 2 ст. 15 ЦК України ) Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, 14 травня 2016р. між позивачем та третьою особою було укладено договір фінансового лізингу щодо легкового автомобіля марки «FORD FIESTA», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Згідно з п.11.6. цього договору перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору купівлі-продажу предмета лізингу. На виконання умов договору позивачем [PERSON] було сплачено грошові кошти на загальну суму 393991,53 грн., чим у повному обсязі виконано зобов`язання, визначені умовами договору. 10 січня 2018р. між позивачем та третьою особою було укладено договір купівлі-продажу № 004385/01 зазначеного автомобіля та передано третьою особою у власність позивача, на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу (машини) № 004385/01. Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження та обставина, що позивач є законним власником спірного автомобіля. В судовому засіданні представник позивача наголошував, що у зв`язку із низкою цивільних, адміністративних та кримінальних спорів проти третьої особи ТОВ «Лізингова компанія «Еталон», з 2018р. до 2023р. позивач вимушений був в судовому порядку звертатися з заявами про скасування всіх обтяжень та обмежень, стосовно спірного автомобіля. 24 серпня 2023р. позивач звернувся до Сервісного центру МВС в Тернопільській області щодо реєстрації права власності на спірний автомобіль, де отримав інформацію: для того, щоб перереєструвати автомобіль, потрібно зняти його з військового обліку. Судом встановлено, що 18 вересня 2023р. представник позивача звертався до [INFO] із адвокатським запитом щодо надання інформації про те, чи перебуває на військовому обліку спірний автомобіль та чи існує можливість зняти цей автомобіль з військового обліку за зверненням лізингоодержувача (покупця), оскільки третя особа фактично не здійснює будь-якої діяльності, не має персоналу та не знаходиться за адресою місцезнаходження. Матеріали справи містять копію відповіді [INFO] від 29 вересня 2023р. на запит, яким повідомлено позивача, що інформацію стосовно перебування на військовому обліку легкового спірного автомобіля буде надано виключно представнику третьої особи, та роз`яснено, що заява про зняття автомобіля з військового обліку подається представником юридичної особи власника транспортного засобу до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 04 жовтня 2023р. позивач звернувся до третьої особи, з прохання подати до [INFO] заяву про зняття з військового обліку спірного автомобіля. 08 листопада 2023р. у зв`язку із відсутністю відповіді від третьої особи, позивач звернувся з заявою до [INFO] . З копії відповіді [INFO] від 08 грудня 2023р. на заяву позивача було повідомлено, що тільки юридична особа може подати заяву про зняття автомобіля з військового обліку. Частиною 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Моментом набуття права власності за договором, згідно із вимогами частини 1 ст. 334 ЦК України, у набувача майна виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, ст. 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Разом з тим, відповідно до ст. 9 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувачу (сублізингоодержувачу) забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоодержувач (сублізингоодержувач) має право вимагати, у тому числі й від лізингодавця, усунення будь-яких порушень його прав на предмет лізингу. Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998р. № 1388 транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Відповідно до пункту 11 Положення про військово-транспортний обов`язок (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000р. за № 1921, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015р. № 405) для державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС (крім транспортних засобів, власниками яких є громадяни), крім документів, необхідних для реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, представником підприємства, установи чи організації, транспортні засоби яких підлягають реєстрації (перереєстрації), зняттю з обліку, подається довідка, форма якої визначається Міноборони, з відміткою керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про постановку транспортного засобу на військовий облік або зняття з такого обліку. Отже, фактично, позивач позбавлений реальної можливості реалізувати своє право власності на автомобіль, зняти з військового обліку такий автомобіль, та зареєструвати на своє ім`я у зв`язку з тим, що третя особа, в порушення вимог договору купівлі продажу № 004385/01 від 10 січня 2018р. самоусунулась від покладених на неї обов`язків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем було доведено законні підстави для усунення перешкод в розпорядженні майном, а саме автомобілем марки «FORD FIESTA», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved