Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 31 березня 2025 року позивач надав суду уточнену позовну заяву до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Новоолександрівської сільської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Позивач в уточненому позові посилався на те, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Матеріальну допомогу відповідачка не надає, а тому позивач просив суд встановити факт, що він самостійно виховує та утримує малолітню доньку та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач надав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] надала відзив на позов, в якому не заперечувала викладені у позові обставини, зазначила, що старша донька проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні, але заперечувала щодо стягнення з неї аліментів. Просила розглядати справу без її участі. Третя особа Новоолександрівська сільська рада надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони з 17 березня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства припинені. На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сім`я сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , актовий запис №1470 від 12 грудня 2018 року. Згідно договору оренди житла від 01 лютого 2025 року відповідачка проживає за адресою [ADDRESS] . Згідно договору оренди житлового будинку від 01 грудня 2024 року позивач проживає за адресою [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , будинок має всі умови для проживання дитини, дитина має умови для навчання, розвитку, відпочинку. За даною адресою постійно проживають і мають місце реєстрації [PERSON] та дитина [PERSON] . З відзиву вбачається, що відповідачка підтверджує той факт, що неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , який самостійно, без її допомоги та участі, займається вихованням та утриманням неповнолітньої доньки. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення питання щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , будинок має всі умови для проживання дитини, дитина має умови для навчання, розвитку, відпочинку. За даною адресою постійно проживають і мають місце реєстрації [PERSON] та дитина [PERSON] . Факт проживання малолітньої доньки разом із батьком [PERSON] визнається та не оспорюється відповідачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину; ст. 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Як роз`яснено ст. 161 СК України, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини. Виходячи з вимог чинного законодавства та обставин справи, які встановлені в ході судового розгляду, суд вважає, що малолітня донька має тісний психологічний зв`язок з позивачем та її проживання з батьком відповідатиме як найкращим інтересам дитини. З огляду на викладене та оцінюючи матеріали справи, приймаючи до уваги вік дитини, суд приходить до висновку, що проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини та забезпечить її права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку про те, що малолітня донька проживає з батьком позивачем по справі. Відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки не надає. Тому, з огляду на те, що відповідачка працездатна, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, розірвати шлюб між сторонами, встановити факт самостійного виховання та утримання позивачем малолітньої дитини, стягнувши аліменти з відповідачки на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31 березня 2025 року.

Outcome: approved