Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

04.02.2025 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , у якому просить позбавити її батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 11.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.03.2025. 13.03.2025 підготовче засідання відкладено на 09.04.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 09.04.2025, унесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 25.04.2025. 25.04.2025 розгляд справи відкладено на 16.05.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 16.05.2025 учасники справи повторно не з`явилися, представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву, у якій позов підтримав, дав згоду на заочний розгляд справи, просив справу розглядати без його участі. Представник третьої особи в поданій через канцелярію суду письмовій заяві у вирішенні спору поклався на розсуд суду, просив справу розглядати без його участі. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомили. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.03.2011, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.03.2016 було розірвано (а.с. 10). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 11). [PERSON] стверджує, що після розірвання шлюбу малолітні діти проживають з ним, а відповідач вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається, не цікавиться станом їх здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. На підтвердження своїх доводів позивач надав: - копію акта про проживання особи без реєстрації від 30.12.2024, з якого убачається, що [PERSON] , 2011 року народження, та [PERSON] , 2012 року народження, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , зі слів заявника власника квартири [ADDRESS] , проживають без реєстрації (а.с. 9); - копію довідки Чернігівської гімназії № 27 Чернігівської міської ради від 23.12.2024 № 225, виданої [PERSON] в тому, що його дитина [PERSON] , [INFO] , учениця 8-Б класу, дійсно навчається в Чернігівській гімназії № 27; зі слів класного керівника [PERSON] , за І семестр 2024-2025 навчального року, мати [PERSON] не брала участі у вихованні дитини, не спілкувалася з вчителями, жодного разу не була присутня на батьківських зборах; батько [PERSON] виховує дитину один (а.с. 10); - копію довідки Чернігівської гімназії № 27 Чернігівської міської ради від 23.12.2024 № 226, виданої [PERSON] в тому, що його дитина [PERSON] , [INFO] , учениця 5-Б класу, дійсно навчається в Чернігівській гімназії № 27; зі слів класного керівника [PERSON] , за І семестр 2024-2025 навчального року, мати [PERSON] не брала участі у вихованні дитини, не спілкувалася з вчителями, жодного разу не була присутня на батьківських зборах; батько [PERSON] виховує дитину один (а.с. 10 зворот). Із матеріалів справи убачається, що протягом 2022-2025 років [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за частинами першою-другою статті 184 КУпАП за ухилення від виконання обов`язків, покладених на неї законодавством, по вихованню дітей (копії постанов на а.с. 14-21). Виконавчий комітет Чернігівської міської ради як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 03.04.2025 № 169 на а.с. 52). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доводи позивача про те, що вихованням та утриманням дітей займається лише позивач, а відповідач самоусунулася від цих сімейних обов`язків, підтверджуються матеріалами справи. При цьому, остання, знаючи про призначене судове засідання з розгляду даної справи, проігнорувала судовий розгляд, що свідчить про її незаінтересованість у долі власних дітей. Ураховуючи встановлені обставини в справі, вимоги закону, ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню малолітніх [PERSON] та [PERSON] , позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме якнайкращим інтересам дітей. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений останнім судовий збір.

Outcome: approved