Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

20.01.2025 року [PERSON] , через свого представника - адвоката Репетун Катерину Володимирівнузвернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особ - Служба у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, а саме просила визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що 11 березня 2022 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений шлюб, який зареєстрований Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №26, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 11 березня 2022 року серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 вересня 2022 року серії [NUMBER] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2024 року у справі №630/629/24 шлюб між сторонами було розірвано. Позивачка зазначає, що малолітній [PERSON] , [INFO] , який є спільним сином сторін, проживає разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , і перебуває на повному її утриманні, що підтверджується Актом від 27.06.2024 р., виданим виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області. Таким чином, оскільки на сьогоднішній день між сторонами шлюб розірвано, вони проживають окремо і їх спільна дитина постійно проживає з матір`ю, виникла необхідність визначити в судовому порядку місце проживання спільного сина позивача і відповідача. Також позивачка зазначила, що 02.12.2024 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області було надано висновок, згідно з яким об`єктивно оцінити ситуацію та надати обґрунтований висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини не є можливим у зв`язку з тим, що орган опіки та піклування не зміг зв`язатися з батьком дитини і отримати від нього пояснення, а тому справедливе вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] покладається на суд. Не погодившись з таким висновком, 02.12.2024 року представником позивача, було подано до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області адвокатський запит щодо надання інформації стосовно: -обстеження житлово-побутових умов проживання, яке здійснювалося за адресою проживання матері неповнолітньої дитини [PERSON] : [ADDRESS] на предмет того, чи відповідають житлово-побутові умови інтересам дитини; -щодо конкретних дій служби у справах дітей, спрямованих на проведення бесіди з батьком дитини, із зазначенням підстав і причин не проведення такої бесіди з наданням відповідних доказів, які підтверджують неможливість проведення такої бесіди. 05.12.2024 року у відповідь на вказаний адвокатський запит надійшов лист від Служби у справах дітей Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, відповідно до якого надано інформацію щодо обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] . Так, згідно з відповіддю 20 листопада 2024 року було проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У ході обстеження було встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання достатні. Будинок розташований на земельній ділянці та складається з 4-х жилих кімнат, коридору, кухні-вітальні, душова кабіна, вбиральня на подвір`ї. У будинку є газове та пічне опалення, підведено енергопостачання, на подвір`ї є свердловина, водопостачання підведено до будинку. Для виховання та нормального розвитку дитини створено достатні умови - дитина мешкає в одній кімнаті з матір`ю та старшим братом, кімната облаштована усім необхідним, у кожного є своє спальне місце, шафа для одягу, стіл, стілець, наявний сезонний одяг та взуття, є багато іграшок та розвиваючі ігри. Водночас, позивач зазначає, що органом опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області знов вказано про те, що об`єктивно оцінити ситуацію та надати обґрунтований висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини не є можливим у зв`язку з тим, що орган опіки та піклування не зміг зв`язатися з батьком дитини і отримати від нього пояснення, а тому справедливе вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] покладається на суд. При цьому, у відповіді на адвокатський запит не надано жодної інформації щодо вчинення Службою у справах дітей конкретних дій, спрямованих на встановлення контактів та проведення бесіди з батьком дитини, та не надано жодних доказів, які підтверджують неможливість зв`язатися з батьком дитини і провести відповідну бесіду та отримати необхідні пояснення. Оскільки жодних умов і обставин, які б свідчили про недобросовісність дій з боку позивача, тобто матері дитини, та відсутність належних житлово-побутових умов проживання дитини разом з матір`ю, не було встановлено, а також з урахування того, що дитина постійно проживає разом з матір`ю, у них наявний стабільний емоційний зв`язок, а батько дитини фактично не бере участі у її вихованні, є усі достатні підстави для визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Залучено до участі в справі - в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Люботинської міської ради Харківської області. У підготовчому засіданні 05.03.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 21.05.2025 року позивачка та її представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте 21.05.2025 року представник позивача надіслала клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання 21.05.2025 року відповідач не з`явився, про причини відсутності суд не повідомив. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на вебсайті судової влади, відповідно до ст.128 ч.11 ЦПК України, у засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав. Представники третіх осіб - Служби у справах дітей виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, Люботинської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання 21.05.2025 року не з`явилися, причини неявки не відомі. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача, Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2022 року, вказаний шлюб був зареєстрований Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Від даного шлюбу у сторін народилася спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22 вересня 2022 року серії [NUMBER] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2024 року у справі №630/629/24 шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до Акту від 27.06.2024 р. виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] позивач проживає разом зі своїми малолітніми дітьми - [PERSON] , 2011 р.н., та [PERSON] , 2022 р.н., які входять до складу її сім`ї. Згідно висновку №03-36/4168 від 02.12.2024 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області зазначено, що об`єктивно оцінити ситуацію та надати обґрунтований висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини не є можливим у зв`язку з тим, що орган опіки та піклування не зміг зв`язатися з батьком дитини і отримати від нього пояснення, а тому справедливе вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] покладається на суд. Згідно листа Служби у справах дітей Виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області від 05.12.2024 року, у відповідь на адвокатський запит надано інформацію щодо обстеження житлово-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] . Так, 20 листопада 2024 року було проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У ході обстеження було встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Умови проживання достатні. Будинок розташований на земельній ділянці та складається з 4-х жилих кімнат, коридору, кухні-вітальні, душова кабіна, вбиральня на подвір`ї. У будинку є газове та пічне опалення, підведено енергопостачання, на подвір`ї є свердловина, водопостачання підведено до будинку. Для виховання та нормального розвитку дитини створено достатні умови - дитина мешкає в одній кімнаті з матір`ю та старшим братом, кімната облаштована усім необхідним, у кожного є своє спальне місце, шафа для одягу, стіл, стілець, наявний сезонний одяг та взуття, є багато іграшок та розвиваючі ігри. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-36/1802 від 16.04.2025 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , за місцем проживання матері та підтримує позовні вимоги позивачки. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц (провадження № 61-13272св18). Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №640/2670/17. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, враховуючи правову позицію Верховного Суду, сформульовану в постанові від 23 березня 2023 року у справі № 759/4616/19-ц, зазначив, що здебільшого потреба у втручанні держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо визначення місця проживання дітей або участі одного з батьків у їх вихованні зумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанні віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах дітей. Отже, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, дійшов висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . При цьому, суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права [PERSON] спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Outcome: approved