Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

11.04.2025 до суду надійшла позовна заява представника позивача адвоката Охременко А.В., в якій він просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у сумі 71000.00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 26.09.2024 на території, що перебуває у віданні відповідача, а саме за адресою: м. Чугуїв, вул. Горішного, 134, на припаркований автомобіль марки Nissan д.н.з. [NUMBER] впало дерево, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. На момент події позивач припаркував автомобіль у спеціально відведеному для цього місці, що знаходиться у зоні відповідальності відповідача. Під час перебування автомобіля у цьому місці сильний вітер спричинив падіння аварійного дерева, яке тривалий час знаходилося в неналежному стані (мав сліди гниття, сухі гілки та пошкоджений стовбур). Внаслідок падіння дерева було пошкоджено вказаний автомобіль, зокрема вм`ятина на даху, пошкоджено лобове скло, фари, подряпини на капоті. Дані обставини можуть бути підтверджені візуальним оглядом автомобіля марки Nissan д.н.з. [NUMBER] . Відповідач зобов`язаний був здійснювати контроль за станом зелених насаджень, які ростуть у прибудинковій території та у разі необхідності звернутися до виконавчого органу міської ради для вирішення питання про зрізання дерева. Наявність гнилого дерева створювало загрозу для життя та здоров`я людей та настання негативних наслідків їх майну, що перебувало поблизу. Таким чином внаслідок несвоєчасного видалення аварійного дерева відповідачем було заподіяно майнову шкоду позивачу, внаслідок пошкодження майна останнього, а саме автомобіля марки Nissan д.н.з. [NUMBER] . Позивач визначив розмір майнової шкоди у 71000.00 грн., який він вважає розумним та справедливим у даному випадку, які він просить стягнути. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначив, що подана заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження викладеної у позові події, а саме падіння дерева 26.09.2024 на автомобіль марки Nissan д.н.з. [NUMBER] на прибудинковій території, яка нібито перебуває у віданні відповідача за адресою: м. Чугуїв, вул. Горішного, 134 (у матеріалах справи повністю відсутні докази, які б могли підтверджувати фактичне настання такої події, її час, місце та обставини, за яких вони нібито відбулися, жодної фото- та відеофіксації пошкоджень транспортного засобу до позову не надано). Відповідно не можна навіть припустити про наявність, характер та обсяг пошкоджень, їх відповідність причині, зазначеній позивачем. Не було викликано працівників поліції, не складено жодного акту про інцидент. В матеріалах справи відсутні документи, в яких було б зазначено факт огляду автомобіля, точне місце розташування автомобіля, відомості про отримані пошкодження, фіксування падіння дерева зі складанням схеми пригоди. Відтак жодним чином не підтверджується, що дерево дійсно впало, що завдано шкоди, її характер, причини та розмір. Крім того не надано доказів, що дерево, яке нібито впало на транспортний засіб, перебувало в аварійному стані; не долучено документів, які б підтверджували характер заподіяної шкоди, можливі причини виникнення шкоди та час; не надано доказів, що на момент події транспортний засіб перебував на балансоутримуваній території відповідача, що саме конкретне дерево перебувало на балансі Відповідача; відсутні докази несприятливих погодних умов у день події; позов подано особою, яка не є власником транспортного засобу марки Nissan д.н.з. [NUMBER] , оскільки згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником є [PERSON] , а не позивач (доказів того, що позивач маж права керувати вказаним автомобілем або пред`являти позовну заяву в інтересах власника матеріали справи не містять). Отже позивачем не доведено факт настання викладеної у позові події, а також аварійності будь-якого з розташованих біля автомобіля дерев, що спричинило майнову шкоду. У зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Згідно положень ст. 274 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Суд дослідивши позовну заяву, відзив на позов та наявні в матеріалах справи документи, встановив наступне. Згідно копії паспорта на ім`я [PERSON] , [INFO] , (а.с.7-10), позивач зареєстрований у [ADDRESS] . Транспортний засіб марки Nissan д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований на [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.13-14). Згідно копії акту обстеження прибудинкової території, яка прибирається по житловому будинку [ADDRESS] від 05.01.2012 (а.с.16-18) вбачається, що площа прибудинкової території, що прибирається КЖРЕП м. Чугуєва по житловому будинку [ADDRESS] становить 3419.70 кв.м., з яких 1178.00 кв.м. площа двору, 9043.00 кв.м. площа газону. На вказаному документі наявні ознаки підписів голови комісії начальника відділу житлово-комунального господарства та будівництва виконкому Чугуївської міської ради, депутата Чугуївської міської ради голови комісії з питань житлово-комунального господарства, благоустрою, земельних відносин, транспорту, зв`язку та екології, начальника КЖРЕП м. Чугуєва, начальника дільниці КЖРЕП м. Чугуєва, представника багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] . Згідно копії акту передачі технічної документації від КЖРЕП м. Чугуєва до ОСББ «Черемха-134» (вул. Горішного, 134) від 31.03.2016 (а.с.19) останні прийняли наступну документацію: акт приймання-передачі житлового будинку в управління на утримання; технічна документація на житловий будинок [ADDRESS] , а саме: технічний паспорт, плани поверхів, експлікації до планів; акт обстеження прибудинкової території, яка прибирається; схема прибудинкової території; акт загального осінньо-весняного огляду будинку [ADDRESS] ; перелік особистих рахунків. Статтею 2 ЦПК України\~визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст.15,\~16ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У ч.ч.1,2\~ст. 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно з приписами\~ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1166\~ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, обчислюється, виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі на момент розгляду справи. Факт наявності шкоди майну позивача має бути підтверджений належними та допустимими доказами, позивачем також має бути доведено та обґрунтовано розмір спричиненої майнової шкоди. В постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №242/4773/17 міститься наступний висновок: "цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду". Статтею 1192 ЦК України\~визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Аналогічний висновок зроблено Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2019 року у рамках розгляду цивільної справи №757/31418/15-ц. У ч. 1 ст.81 ЦПК України\~закріплене загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Відповідно до ст.76 ЦПК України\~дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ч. 5\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно ст.\~8\~п.\~4\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку й прибудинкової території відповідно до нормативних вимог. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітет України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітет України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку. Згідно п. 3.8.8. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітет України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, власники озеленених територій зобов`язані: забезпечити збереження, утримання та відновлення зелених насаджень; у літню пору й у суху погоду поливати газони, квітники, дерева і чагарники; не допускати витоптування газонів і складування на них будівельних матеріалів, піску, сміття, снігу, сколів льоду та ін.; нові посадки дерев і чагарників, перепланування зі зміною мережі доріжок і розміщенням обладнання здійснювати тільки за проектами, узгодженими в установленому законодавством порядку із дотриманням агротехнічних умов; в усіх випадках вирубування і пересаджування дерев і чагарників, здійснюваних у процесі утримання і ремонту, проводити відповідно до законодавства; за наявності водойм на озеленених територіях утримувати їх у чистоті і проводити їх капітальне очищення не менше одного разу на 10 років; організовувати роз`яснювальну роботу серед населення про необхідність дбайливого ставлення до зелених насаджень; вести облік та складати реєстр зелених насаджень за площею, видовим складом, віком і станом. Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах передбачено відповідним порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 р. № 1045. П. 2 вказаного Порядку передбачено, що видалення зелених\~насаджень здійснюється\~у разі: виконання підготовчих і будівельних робіт на об`єктах відповідно до\~статей 35-37\~Закону України\~Про регулювання\~містобудівної діяльності; знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів; ліквідації аварійної ситуації на інженерних мережах населеного пункту; відновлення світлового режиму в житловому приміщенні, що затіняється деревами; проведення ремонтних та експлуатаційних робіт в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, на трансформаторній підстанції і розподільному пункті системи енергопостачання, мережі водо-, теплопостачання та водовідведення, телекомунікаційній і кабельній електромережі; досягнення деревом вікової межі; провадження господарської діяльності на території розсадників з вирощування декоративних дерев та кущів; ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації. Згідно п.7 вказаного Порядку видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев на об`єкті благоустрою здійснює балансоутримувач на підставі акта, що складається відповідно до\~пункту 4\~цього Порядку. Так судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів спричинення позивачу шкоди та її розміру; жодних належних\~та допустимих\~доказів на\~підтвердження факту\~падіння дерева,\~факту падіння\~дерева на\~території ОСББ\~«Черемха-124»,\~факту падіння\~дерева на\~належний позивачу\~автомобіль,\~факту належності\~автомобіля марки\~Nissan\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~позивачу, факту наявності пошкоджень транспортного засобу, факту наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявними пошкодженнями транспортного засобу та зазначеним у позові падінням дерева, факту наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю відповідача та падінням дерева, зазначеного у позові - до позову не долучено; матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо розміру завданої позивачу шкоди та факту спричинення позивачу зазначеної у позові шкоди. Суд зазначає, що у позові зазначено, що обставини можуть бути підтверджені візуальним оглядом автомобіля марки Nissan д.н.з. [NUMBER] , проте позивачем не заявлено клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням, відповідно до положень ст. 85 ЦПК України. На підставі викладеного, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, вважає, у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б надали суду можливість дійти висновку про наявність в діях ОСББ «Черемха-134» протиправної поведінки по відношенню до майна позивача, вини у заподіянні майнової шкоди та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою. Оскільки розмір завданої шкоди є істотною обставиною, яка підлягає доведенню, і суд, виходячи із принципу диспозитивності, за відсутності належних доказів, не може на власний розсуд визначати розмір завданої шкоди, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми доказами розміру завданої шкоди. При цьому, позивач не заявляв та не надав доказів щодо розміру спричиненої їм майнової шкоди у заявленому розмірі. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі\~Руїс Торіха проти Іспанії\~(Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»). Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.\~ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: dismissed