Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «СК «ВУСО» - Діордієв Р.С. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 17328,64 грн. та витрат на оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - Страховик) і [PERSON] (надалі - Страхувальник) було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218960901 від 17.01.2024\~року (далі - Поліс). Згідно з умовами вказаного договору, Страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Volvo V50, д.н.з. [NUMBER] . 10.08.2024 року у м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участі транспортного засобу Opel ASTRA, д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу Volvo V50, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті ДТП, зазначені транспортні засоби (далі - ТЗ) отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2024 року у справі № 295/12305/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. У вказаному випадку вина [PERSON] у вчиненні ДТП 10.08.2024\~року є беззаперечною, між його протиправними діями та завданою шкодою існує причинно-наслідковий зв?язок. До ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» звернулася потерпіла сторона, власник транспортного засобу Opel ASTRA, д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування від 12.08.2024\~року. Відповідно до ремонтної калькуляції №2387831 від 30.01.2025\~року та розрахунку суми страхового відшкодування, вартість матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу Opel ASTRA, д.н.з. [NUMBER] ,\~2005\~року випуску, у результаті його пошкодження при ДТП, складає - 24 394,37 грн. з ПДВ. Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок потерпілої особи, то у відповідності до абзацу 2 ст. 36.2. ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», із розміру матеріального збитку було відраховано ПДВ. Отже, розмір матеріального збитку без ПДВ складає 20 328,64 грн. Відповідно до умов Полісу 218960901, ліміт відповідальності Страховика за завдану шкоду майну становить\~160 000,00 грн., франшиза - 3 000,00 грн. У відповідності до Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі заяви про страхове відшкодування від 12.08.2024\~року, ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування, у межах ліміту відповідальності за договором 218960901 від 17.01.2024\~року, у розмірі 17 328,64 грн., що підтверджується страховим актом № 2387831-1 від 03.02.2025\~року та платіжною інструкцією №\~7429\~від 03.02.2025\~року. Згідно з ч.1 ст.\~1191\~ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. а) ст. 38.1.1 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування автомобілем Volvo V50, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] у стані алкогольного сп?яніння підтверджується постановою Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2024 року у справі № 295/12304/24. Статтею\~1166\~ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, після виплати страхового відшкодування, у позивача виникло право вимоги до відповідача на відшкодування завданої шкоди у розмірі 17 328,64 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.08.2024 року о 14 год. 15 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Соснова, 38-б, водій [PERSON] керував т/з Volvo, д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився, правопорушення вчинено повторно, протягом року. Вищевказані обставини\~встановлені постановою\~Богунського районного\~суду м.\~Житомира від\~25.09.2024\~року у\~справі №\~295/12304/24,\~якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34\~000\~гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк\~3\~роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Крім того, з постанови Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2024 року у справі №295/12305/24 вбачається, що 10.08.2024 року о 14 год. 15 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Соснова, 38-б, водій [PERSON] , керуючи т/з Volvo, д.н.з. [NUMBER] , здійснив екстрене гальмування та розпочав рух заднім ходом, чим здійснив зіткнення з т/з Opel, д.н.з. [NUMBER] , який рухався позаду. Внаслідок ДТП, т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою судді [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850\~гривень. Згідно з даними, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, описані вище постанови Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2024 року у справах № 295/12304/24 та № 295/12305/24 не були оскарженими та набрали законної сили 08.10.2024 року. Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК,\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування\~\~матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст. 1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3,\~\~4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців\~\~з вини іншого - відшкодовується винним. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля Opel ASTRA, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Відповідно до ст. 979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу,\~Закону України\~«Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Як передбачено статтею 980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. У свою\~чергу, згідно з\~копією Полісу\~№218960901 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який міститься у матеріалах справи, між ПрАТ «СК «ВУСО» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 00:00 18.01.2024 року по 17.01.2025 року, де забезпеченим транспортним засобом значиться автомобіль Volvo V50, д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн., розмір франшизи 3000 грн. Як зазначено у ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Як зазначено\~у п.\~п.\~50\~п.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про страхування», страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. Частиною 1 статті 27 ЗУ Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено,\~що страхова\~(регламентна)\~виплата у\~разі пошкодження\~транспортного засобу\~розраховується як\~сума документально\~підтверджених витрат,\~пов`язаних із: відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами\~другою\~і\~третьою\~цієї статті; евакуацією\~(доставкою)\~транспортного засобу\~в межах\~150\~кілометрів (якщо\~інша відстань\~не погоджена\~між страховиком\~(МТСБУ)\~та потерпілою\~особою)\~від місця\~дорожньо-транспортної\~пригоди на\~території України\~до місця\~проживання потерпілої\~особи або\~до місця\~стоянки на\~території України,\~або до\~місця здійснення\~відновлювального ремонту\~на території\~України,\~а також\~від місця\~проживання потерпілої\~особи або\~місця стоянки\~на території\~України до\~місця здійснення\~відновлювального ремонту\~на території\~України; оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. У свою чергу, частина 2 вищевказаної статті Закону передбачає, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до\~частини третьої\~цієї статті. Як визначено у 1 та 2 пунктах частини 3 вищевказаної статті\~Закону,\~вартість відновлювального\~ремонту пошкодженого\~транспортного засобу\~включає: вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених\~частиною першою\~та\~пунктом 3\~частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до\~частини четвертої\~статті 31\~цього Закону,\~а також\~вартість матеріалів,\~необхідних для\~здійснення відповідного\~ремонту; вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого\~пунктом 1\~цієї частини. Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2024 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної у результаті описаної вище у рішенні суду дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.08.2024 року, з проханням здійснити належне відшкодування, шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок. Крім того, у матеріалах справи міститься копія протоколу технічного огляду КТЗ від 03.09.2024 року, згідно з яким, виявлено ряд пошкоджень автомобіля Opel ASTRA, д.н.з. [NUMBER] , 2005 року випуску, та копія ремонтної калькуляції № 2387831 від 30.01.2025 року вказаного автомобіля, відповідно до якої, вартість ремонту без ПДВ складає 29506,24 грн., а вартість ремонту з ПДВ 35407,49 грн. У свою чергу, позивачем було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування за договором страхування 218960901, згідно з яким, розмір матеріального збитку становить 24394,37 грн., а сума страхового відшкодування 17328,64 грн., а також 03.02.2025 року складено страховий акт № 2387831-1 за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №218960901 від 17.01.2024 року, відповідно до якого, сума страхового відшкодування складає 17328,64 грн., одержувачем страхового відшкодування є [PERSON] . Як вбачається з копії платіжної інструкції в національній валюті від 03 лютого 2025 року № 7429, ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено платіж на рахунок [PERSON] у розмірі 17328,64 грн. (призначення платежу страхове відшкодування, згідно СА № 2387831-1 від 03.02.2025 року та дог. № 218960901 від 17.01.2024 року, стр. [PERSON] , заяв. 01.09.2024 року). Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до\~ст.\~108\~Закону України\~«Про страхування»,\~страховик,\~який здійснив\~страхову виплату\~за договором\~страхування майна,\~має право\~вимоги до\~особи,\~відповідальної за\~заподіяні збитки,\~у розмірі\~здійсненої страхової\~виплати та\~інших пов`язаних\~із нею\~фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. У свою чергу, згідно з п.п. а) п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після\~здійснення страхової\~виплати має\~право зворотної\~вимоги до особи,\~цивільно-правова\~відповідальність якої\~застрахована,\~яка спричинила\~дорожньо-транспортну\~пригоду (особи,\~яка відповідно\~до закону\~несе цивільну\~відповідальність за\~заподіяну шкоду),\~якщо така особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції. Як встановлено судом, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненого особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Постанови про визнання винним [PERSON] у вчиненні вищевказаних правопорушень не було ним оскаржено в апеляційному порядку, як і не було спростовано останнім обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, не надано до суду відзиву на позовну заяву, з якого би вбачалася позиція відповідача. Таким чином, позовні вимоги страховика до водія забезпеченого транспортного засобу [PERSON] , якого визнано винним у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненого особою, яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, після виплати позивачем потерпілому страхового відшкодування, підлягають до задоволення у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з\~\~відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved