Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Від АТ "Сенс Банк" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 491037470 у розмірі 56 039,91 грн, з яких 30 480,14 грн - заборгованість по тілу кредиту, 25 559,77 заборгованість за відсотками, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На обґрунтування позову зазначено, що 13.10.2020 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 491037470. Відповідно до умов договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Умовами договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту банк виконав у повному обсязі, однак відповідач, як позичальник, свої зобов`язання виконував не належним чином, тому з метою захисту прав кредитора позивач просить вимоги задовольнити. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Інші заяви по суті справи. 12.02.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги він не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Просить застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем надіслано письмову вимогу про усунення порушень із не зазначеною датою формування даної вимоги, що прямо порушує його права та виключає дійсність вимоги. Позивачем не підтверджено факт невиконання умов кредитного договору позичальником. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Також, відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло як формувалися суми грошових коштів, заявлені до стягнення. В матеріалах справи відсутні оригінали кредитного договору та графіку погашення кредитних грошових коштів. Позивачем не доведений факт отримання права вимоги до відповідача, а саме в матеріалах справи відсутній оригінал договору про передання права вимоги та оригінал додаткових угод до цього договору, що виключає можливість впевнитись, що право вимоги до відповідача передавалося позивачу. 24.02.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який судом не приймається до уваги, оскільки стосується іншої справи про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500840679 у розмірі 71 940,74 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.01.2025 відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (головуючий - суддя Високих М.С.). Рішенням зборів суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 24.02.2025 вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл справ, які перебувають в провадженні судді Високих М.С. і не розглянуті по суті, з огляду на те, що суддя Високих М.С. перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2025, зазначену справу передано в провадження судді Подмаркової Ю.М. Ухвалою суду від 04.03.2025 прийнято до провадження справу та призначено розгляд справи (головуючий - суддя Подмаркова Ю.М.). Участь у справі сторін. Представник позивача адвокат Рудницький Ю.І. подав клопотання в якому не заперечує проти проведення судового засідання за відсутності представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, 13.05.2025 від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги не визнає, підтримує раніше поданий до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.10.2020 між Банком та Відповідачем було укладено кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту № 491037470, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту; анкетою-заявою про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 35 979,40 грн; процентна ставка 39,90 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців; дата повернення кредиту 15.10.2025. (а. с. 53, 54) Факт отримання коштів відповідачем підтверджується меморіальний ордером № 2458330 від 15.10.2020. Вказане також підтверджується випискою по особовим рахункам з 13.10.2020 по 22.03.2024. (а. с. 10, 11-38). 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Досудовою вимогою представник АТ «Сенс Банк» звернувся до відповідача щодо погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу, а у випадку не виконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом. Дана вимога залишена відповідачем без задоволення. Судом встановлено, що загальна заборгованість за кредитним договором № 491037470 від 13.10.2020 згідно детального розрахунку заборгованості станом на 22.03.2024 та виписки по особовим рахункам становить 56 039,91 грн, яка складається із заборгованості: за кредитом: 30 480,14 грн; по відсотках: 25 559,77 грн. (а. с. 65, 11-38) Відповідачем вказаний розрахунок не спростований доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Щодо посилань відповідача, стосовно того, що до позовної заяви не додано оригінали кредитного договору та графіку погашення кредитних грошових коштів, суд зазначає, що позовну заяву з доданими до неї документами направлено до суду через Електронний суд з накладенням електронного підпису представника позивача. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Як вбачається з виписки за особовим рахунком, в період з 13.10.2020 по 22.03.2024 [PERSON] користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість (зокрема 14.01.2022 1 385,00 грн, 15.02.2022 2 570,00 грн), при цьому відповідачем не надано доказів виконання зобов`язання за кредитним договором. Доказів спростування розрахунку заборгованості, доказів того, що оферта на укладання угоди, графік платежів, паспорт споживчого кредиту та анкета - заява про акцепт містять не його підпис, до суду відповідачем не надано. Стосовно заяви відповідача про звернення позивача до суду після спливу строків позовної давності суд зазначає таке. Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Крім того слід зазначити, що постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, з 12 березня 2020 на всій території України було встановлено карантин та в подальшому його дію було продовжено. Тому, згідно п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Як вбачається з матеріалів справи, останнє зарахування на рахунок відповідача проводилося 15.02.2022, позивач звернувся до суду 09.01.2025, тому враховуючи що перебіг позовної давності зупинявся з 12.03.2020 на строк дії карантину та у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, тому суд не бере до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved