Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з позовом про зняття арешту з нерухомого майна. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 грудня 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережанською Н.П. Згідно інформаційної довідки №411804784 від 06.02.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у реєстрі міститься запис про обтяження за №283837 від 02.02.2006 року, здійснений на підставі постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2006 року, та накладено обтяження у вигляді арешту на вказану квартиру. Реєстратор - Друга київська державна нотаріальна контора. Також міститься запис про обтяження №2936901 від 03.03.2006 року, здійснений на підставі постанови ак 230817 від 20.02.2006 року, - заявник - ДВС у Голосіївському районі, та накладено обтяження у вигляді арешту вказаної квартири. У відповідь на заяву позивача Голосіївський ВДВС у м. Києві надав відповідь від 10.02.2025 року, якою повідомив, що перевіркою даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлена відсутність будь-якої інформації стосовно будь-яких виконавчих проваджень, в межах яких накладено обтяження №2936901 від 03.03.2006 року стосовно боржника [PERSON] . Оскільки [PERSON] не є учасником та/або стороною виконавчого провадження, судового провадження, позивач просить зняти арешт з належної йому квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що був накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва б/н від 27.01.2006 року та постановою Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції України ак 230817 від 20.02.2006 року. Також просить зобов"язати реєстратора - Другу київську державну нотаріальну контору внести відомості про зняття арешту до Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, зокрема квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. (а.с. 21) Відповідачем відзив на позовну заяву на підставі ст. 178 ЦПК України до суду поданий не був. Третя особа пояснень щодо позову в порядку ст. 181 ЦПК України до суду не подавала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 грудня 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бережанською Н.П. Відповідно до Інформаційної довідки №411804784 від 06.02.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у реєстрі міститься запис про обтяження за №283837 від 02.02.2006 року, здійснений на підставі постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.02.2006 року, та накладено обтяження у вигляді арешту на вказану квартиру. Реєстратор - Друга київська державна нотаріальна контора. Також міститься запис про обтяження №2936901 від 03.03.2006 року, здійснений на підставі постанови ак 230817 від 20.02.2006 року, - заявник - ДВС у Голосіївському районі, та накладено обтяження у вигляді арешту вказаної квартири. З відповіді від 10.02.2025 року на заяву позивача Голосіївський ВДВС у м. Києві вбачається, що перевіркою даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, встановлена відсутність будь-якої інформації стосовно будь-яких виконавчих проваджень, в межах яких накладено обтяження №2936901 від 03.03.2006 року стосовно боржника [PERSON] . Позивач посилається на те, що він як власник має право реалізувати належне йому майно. Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню в частині вимог про щняття арешту з нерухомого майна. Підстав для зобов"язати реєстратора - Другу київську державну нотаріальну контору внести відомості про зняття арешту до Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна, зокрема квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , суд не вбачає, у зв"язку з відсутністю відповідного спору.

Outcome: partial