Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

25.12.2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] у шлюбі між [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано 09.03.2018 року на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва. З листопада 2023 року дитина постійно проживає із батьком. 11.06.2024 року Вишгородським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] . Вказує, що відповідач проживає закордоном, життям сина не цікавиться, не приймає участь у його вихованні, піклуванні та навчанні, не виявляє своєї уваги, турботи до сина, материнської любові, а також не сплачує аліментів на утримання своєї дитини. Вважає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття ним повної загальної середньої освіти, що є підставою для позбавлення батьківських прав відносно сина. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.12.2024 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31.03.2025 року у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Лобода І.В. в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Будь - яких клопотань на адресу суду не надходило. Представники третіх осіб - Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради та Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, просили здійснювати розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, думку дитини - [PERSON] , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 12.06.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 423. У шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.02.2022 року, виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ). Рішенням Подільського районного суду м. Києві від 09.03.2018 року по справі №758/15091/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . З початку воєнного стану в Україні в період з лютого 2022 року до листопада 2023 року дитина [PERSON] проживав разом з матір`ю [PERSON] та її співмешканцем у Німеччині. З листопада 2023 року [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 20.11.2024 проінформовано позивача про те, що [PERSON] , [INFO] перетнув державний кордон України, напрям - в`їзд, в пункті пропуску Солотвино 17.11.2023 року. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України № 19-4418-25-вих. від 16.01.2025 року 17.11.2023 року [PERSON] перетнула кордон України о 12 год. 14 хв. на в`їзд, а о 16 год. 36 хв. того ж дня на виїзд. Згідно з актом № 23 оцінки потреб сім`ї/особи, складеного Відділенням соціальної роботи Вишгородського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) за період з 07.06.2024 року по 13.06.2024 pоку, за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено наступне: «за вказаною адресою проживають та зареєстровані [PERSON] (батько), [PERSON] , [INFO] (син). Без реєстрації в квартирі проживають інші члени сім`ї [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка дружини); на час складення акту останні є тимчасово переміщеними особами, проживають в Німеччині. Визначено стан та потреби дитини [PERSON] , які є задовільними в частині стану самопочуття (здоров`я) та зовнішнього вигляду, харчування, навчання та досягнень, емоційного стану, сімейних та соціальних стосунків, самообслуговування тощо. Визначено стан дорослих членів сім`ї (батька, матері), де зазначено, що мати [PERSON] проживає в Німеччині, отримала тимчасовий прихисток у зв`язку з воєнними діями після 24 лютого 2022 року. Батько має задовільний стан здоров`я, стабільний емоційний стан, достатнє коло спілкування, відсутні шкідливі звички та ознаки девіантної поведінки, вплив соціальної історії (розлучення та другий шлюб) - позитивний; вплив зайнятості на життєдіяльність позитивний (батько працює в денний час та має стабільний заробіток), здатний до самообслуговування, виконує належним чином батьківські обов`язки». Згідно з Додатком № 1 до акту оцінки потреб сім`ї/особи - Висновок №23 оцінки потреб сім`ї - соціальна карта №23, складні життєві обставини - наявні, але їх вплив на стан задоволення потреб дитини - задовільний, психологічні травми в дитини відсутні; батько здатний долати складні життєві обставини; в свою чергу - мати не здатна. В розділі 2 Додатку №1 (п. 4) складні життєві обставини виникли з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України після 24 лютого 2022 року та те, що матір не приймає участі у вихованні сина. Як вбачається з довідки AT КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.11.2024 року № 20.1.0.0.0/7-241112/10455 заявник працює в Банку з 13.02.2017 року по теперішній час на посаді головного інженера Департаменту обслуговування терміналів в Київському макрорегіоні Головного офісу. Згідно довідки про заробітну плату і про доходи від 25.06.2024 року позивач має стабільний та достатній дохід, середній дохід (місячний) з 01.01.2024 по 31.05.2024 склав 81 559, 53 грн. З листа ПАТ «СК «VUSO» від 15.10.2024 року вбачається, що [PERSON] є застрахованою особою за Договором медичного страхування від 30.08.2024 року. Згідно характеристик учня 4 класу, учня 5 класу ліцею №124 «Спаський» м. Києва відносно [PERSON] - батько приділяє належну увагу вихованню, розвитку дитини та контролює його навчання; щодня супроводжує його до школи та цікавиться успіхами; з тих пір як [PERSON] проживає з татом, мати вчителеві не телефонувала та не цікавилася життям сина в школі. Згідно характеристики [PERSON] , вихованця гуртка «Спортивне орієнтування Українського державного центру національно-патріотичного виховання, краєзнавства та туризму учнівської молоді, вихованням дитини займається батько дитини- [PERSON] , який постійно підтримує контакт з керівником гуртка, реагує на будь-які питання, що виникають у процесі роботи, допомагає в організації тренувань, зокрема вирішенні логістичних питань. Також згідно з довідкою щодо участі батьків в житті дитини [PERSON] , вихованця секції Паркуру в спортивному клубі «Ninja Academy Ukraine» батько [PERSON] регулярно сплачує внески за тренування, активно займається вихованням дитини, постійно спілкується з тренерами та приймає участь у функціонуванні секції, супроводжує на тренування свою дитину і забирає згідно графіку. 11.06.2024 року Вишгородським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тимченко К.І. від 30.08.2024 року відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини. Відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 21.04.2025 року за боржником [PERSON] наявна заборгованість з червня 2024 року по березень 2025 року у загальному розмірі 49 190 грн. Згідно з висновком психологічного заключення психолога [PERSON] від 09.02.2025 року [PERSON] почувається добре у нинішньому середовищі, повністю адаптований до життя з батьком, отримує належну турботу та підтримку. Взаємодія з матір`ю практично відсутня, що спричиняє у дитини нерозуміння та емоційний дискомфорт. Відсутність регулярного контакту та байдужість матері до емоційного стану сина можуть негативно вплинути на його подальший психологічний розвиток. Важливо також врахувати, що стабільне та сприятливе емоційне середовище відіграє ключову роль у формуванні здорової особистості дитини. Відсутність підтримки з боку матері може призвести до майбутніх психологічних труднощів, тоді як перебування з батьком створює умови для гармонійного розвитку, соціалізації та формування позитивної самооцінки [PERSON] . Таким чином, позивач вважає, що наведені обставини підтверджують факт систематичного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому просить суд про задоволення позову. Відповідно до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , Вишгородська міська рада як орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з недостатністю підстав. Як вбачається з письмових пояснень Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації ознайомившись з матеріалами справи з`ясовано, що мати, [PERSON] , перебуває за межами України, тому можливості відібрати письмові пояснення та з`ясувати думку щодо позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , немає можливості. На вказаний в позовній заяві телефонний номер [PERSON] не відповідає, інші засоби зв`язку відсутні. В судовому засіданні [PERSON] повідомив, що з початку війни поїхав з матір`ю у Німеччину, де проживав разом з нею і її чоловіком, навчався у школі. Однак з часом, мати перестала ним цікавитись і він попросив батька забрати його додому в Україну. У листопаді 2023 року мати відвезла його до кордону з Україною і передала батькові. З того часу він живе разом з батьком, його новою дружиною і її дочкою. Зазначив, що з матір`ю він взагалі не спілкується. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Водночас практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). З урахуванням викладеного, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; взагалі не спілкується з сином; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. При цьому, в контексті приписів ч. 6 ст. 19 СК України, рішення органу опіки та піклування не є для суду обов`язковим, а підлягає оцінці поряд з іншими доказами. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд не пов`язаний висновками певних органів, експертів та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні заявлених у справі доказів та обставин справи. Жоден доказ, у тому числі і висновок органу опіки та піклування, не має для суду наперед встановленої сили. Отже, суд може не погодитись із даним висновком і не взяти його до уваги. Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , оскільки він є необґрунтованим та суперечить інтересам дитини, так як встановлено, що поведінка [PERSON] відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. З урахуванням наведеного та інтересів неповнолітньої дитини, суд визнає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки факт ухилення матері від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків щодо виховання дитини, доведено вищевказаними доказами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі положення ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved