Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, яку мотивує тим, що 14.03.2025 вона звернулась із заявою до Управління «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею в с. Боднарів, Калуського району. 26.03.2025 року Калуською міською радою надано відповідь, в якій повідомлено, що порушене нею питання не може бути винесено на розгляд сесії Калуської міської ради у зв`язку із тим, що в доданих до заяви документах виявлено розбіжності, а саме: в п. 74 додатку до рішення 16 сесії Боднарської сільської ради ХХІ скликання 07.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вказано по-батькові: [PERSON] , однак у паспорті громадянки України зазначено ім`я: [PERSON] . Заявниця зазначає, що відповідно до рішення 16 сесії Боднарівської сільської ради ХХІ скликання 07.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», їй передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. У зазначеному документі по тексту працівником сільської ради було зроблено технічну орфографічну помилку у її по-батькові, а саме: зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] ». На час оформлення зазначеного рішення заявниця не звернула уваги на правильність написання по-батькові, а побачила помилку лише після того, як звернулася до Управління «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Заявниця вважає, що дана помилка могла мати місце з вини особи, яка оформляла додаток та допустила помилку, а в подальшому не виправила її у визначеному законодавством порядку. У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні по-батькові, у заявниці виникли ускладнення та перешкоди володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Також вона не може зареєструвати право власності на земельну ділянку. Тому виникає необхідність встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 24.04.2025 відкрито провадження в даній справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження з викликом учасників справи. Заявниця в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить задовольнити її (а.с. 19). Представник заінтересованої особи Калуської міської\~ради в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту (а.с. 17-18). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою за віком та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-6, 7, 13). 14.03.2025 року [PERSON] звернулась із заявою до Управління «ЦНАП» виконавчого комітету Калуської міської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства, площею в с. Боднарів, Калуського району. 26.03.2025 року Калуською міською радою надано відповідь, в якій повідомлено, що порушене нею питання не може бути винесено на розгляд сесії Калуської міської ради у зв`язку із тим, що в доданих до заяви документах виявлено розбіжності, а саме: в рішенні 16 сесії Боднарівської сільської ради ХХІ скликання 07.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вказано по-батькові: [PERSON] , однак у паспорті громадянки України зазначено по-батькові: [PERSON] (а.с.8). Відповідно до рішення 16 сесії Боднарівської сільської ради ХХІ скликання 07.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено в пункті 74 Додатку № 1 до цього рішення (а.с.9-12). Судом встановлено, що відповідно до чинного паспорта громадянина України, картки платника податків та пенсійного посвідчення по-батькові записане правильно « [PERSON] » (а.с.4, 13). Проте, в додатку до рішення 16 сесії Боднарівської сільської ради ХХІ скликання 07.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вказано « [PERSON] » (а.с.10, 12). Отже, є розбіжності в по-батькові заявника. Дослідивши зазначені матеріали справи, суд при ходить до висновку, що в додатку до рішення 16 сесії Боднарівської сільської ради ХХІ скликання 07.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», помилково, з вини осіб, які оформляли зазначений документ, невірно зазначено «по батькові» особи, якій виділено земельні ділянки у приватну власність, а саме вказано «[PERSON] », хоча правильно повинно бути «[PERSON] ». У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні по-батькові у Додатку № 1, у заявниці виникли ускладнення та перешкоди володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Також заявниця не може зареєструвати право власності на земельну ділянку. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 6 Розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4.XI.1950, ратифікована в Україні Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ч. 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як з`ясовано судом, від встановлення факту належності заявниці пункту 74 Додатку № 1 до рішення 16 сесії Боднарської сільської ради ХХІ скликання 07.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, а саме права власності на нерухоме майно та заявниця не має іншої можливості у інший спосіб встановити факт належності їй зазначеного документу. Встановлення даного факту має юридичне значення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що пункт 74 Додатку № 1 до рішення 16 сесії Боднарівської сільської ради ХХІ скликання 07.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» справді належить заявниці [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , тому заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved