Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

18.03.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла вказана вище позовна заява, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, а саме 14495,39 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 17.07.2020 о 21 год. на автодорозі Київ - Вишгород - Десна 30 км. + 700 м., [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ, днз. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, не зреагував на її зміну, не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди та скоїв зіткнення з автомобілем Dodge, днз. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 31.08.2020 по справі №363/2807/20 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбачено статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Dodge», номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . 15.12.2020 [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 11.07.2020, до повідомлення було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1315059 з терміном дії з 01.08.2019 по 31.07.2020. МТСБУ звернулось до ТОВ «САТЕЛ ГРУП» (оцінювач [PERSON] ) для встановлення розміру заподіяної шкоди транспортному засобу «Dodge», номерний знак [NUMBER] . Згідно Звіту №7983/01/21 Про оцінку транспортного засобу вантажного автомобіля DODGE моделі RAM реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вантажного авто DODGE RAM, номерний знай [NUMBER] , з ПДВ на замінних складових складає 14302,61 грн. Розмір регламентної виплати, яка належить власнику КТЗ марки DODGE RAM з номерним знаком [NUMBER] внаслідок пошкодження під час ДТП, склала 13175,39 грн., які відповідно до наказу МТСБУ від 17.03.2022 № 3/1564, було виплачено власнику автомобіля [PERSON] . Також МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру заподіяної шкоди, а саме були оплачені послуги суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «САТЕЛ ГРУП за проведення оцінки транспортного засобу «DODGE», номерний знак [NUMBER] , у розмірі 1320,00 грн., а тому загальна суму витрат МТСБУ, пов`язаних з регламентною виплатою складає 14495,39 гривень (1320,00 гривень витрати пов`язані із встановленням розміру збитків, 13175,39 гривень регламентна виплата потерпілій особі за пошкоджений автомобіль). Позивач, посилаючись на положення статей 1166, 1191 ЦК України та статей 22, 29, п. 36.2 статті 36, п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38, статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою відшкодування [PERSON] шкоди, звернувся до суду з позов в порядку регресу. Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.03.2025, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, з урахуванням положень статей 19, 274, 279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки зазначений спір є малозначним. Позивачу та його представнику, у порядку, встановленому статтею 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталася. \~ \~ \~ \~ Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція, надіслана відповідачу повернулась на адресу суду без вручення з причин «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 17.07.2020 о 21 годині на автодорозі Київ-Вишгород-Десна 30км.+700 м., сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: «ЗАЗ»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та «Dodge», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Згідно свідоцтва [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу «Dodge RAM», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 9). Транспортний засіб марки «Dodge RAM», державний номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у ТОВ «МКС», поліс №АО/1315059, страхувальник [PERSON] (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність водія «ЗАЗ»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] , [PERSON] не була застрахована. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 31.08.2020 у справі № 363/2807/20, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн., а також стягнуто судовий збір (а.с. 12). Як зазначено у вказаній постанові суду «17 липня 2020 року о 21 год. на автодорозі Київ-Вишгород-Десна 30км.+700 м. [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ днз. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, не зреагував на її зміну, не вжив всіх заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди та скоїв зіткнення з автомобілем Dodge днз. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] своїми діями порушив вимоги п. 12.1 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП. [PERSON] в суді підтвердив обставини викладені у протоколі.». З урахуванням положень частин четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області від 31.08.2020 у адміністративній справі № 363/2807/20 не доказуються при розгляді цієї справи. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Таким чином, винуватість відповідача [PERSON] у вчинені ДТП встановлена та не підлягає доведенню. 15.12.2020, водій транспортного засобу «Dodge RAM», державний номерний знак [NUMBER] ,\~ [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП, яка мала місце 11.07.2020 (а.с. 6). Також, цього самого дня, власник транспортного засобу ««Dodge RAM», державний номерний знак [NUMBER] ,\~ [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 11.07.2020, шляхом перерахуванням коштів на вказаний у заяві картковий рахунок, долучивши до заяви пакет документів щодо ДТП (а.с. 55). Так, відповідно до Звіту №7983/01/21 про оцінку транспортного засобу вантажного автомобілям DODGE моделі RAM, державний номерний знак [NUMBER] , складеного 12.01.2021 суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Сател Груп», вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вантажного авто DODGE RAM номерний знай [NUMBER] з ПДВ на замінних складових складає 14302,61 грн. (14-52). На підставі\~заяви [PERSON] (власника\~пошкодженого транспортного\~засобу «Dodge\~RAM»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ),\~відповідно до\~Наказу \~МТСБ України\~від 16.03.2022\~№3/1564\~(справа\~№73046)\~та Довідки\~МТСБ України\~від 15.03.2020\~№1,\~МТСБ України\~здійснило відшкодування\~ шкоди,\~заподіяної у\~результаті ДТП,\~потерпілій \~ [PERSON] у розмірі 13175,39 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №818128 від 17.03.2022 (а.с. 55-58). Крім цього, на підставі рахунку №СФ-0000012 від 13.01.2021 (по справі №73046), згідно платіжної інструкції №636766 від 25.01.2021, МТСБ України перерахувало ТОВ «Сател\~Груп» кошти за надані ним послуги у розмірі 1320,00 грн (а.с. 54). 13.02.2024 МТСБ України адресувало [PERSON] письмову Вимогу з пропозицією компенсувати витрати МТСБ України у розмірі 14495,39 грн. (а.с.59-60). Доказів надсилання вказаної претензії та отримання її відповідачем, позивачем суду не надано, при цьому, без опису вкладення поштового відправлення, долучено відомості щодо відстеження поштового відправлення за номером 0600087719186 (а.с.61). Нормами статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 01.01.2025 (далі Закон № 1961-IV). Згідно із статтями 3, 4 Закону № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі. Положеннями статті 22 Закону № 1961-IV встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Як встановлено судом під час дослідження письмових доказів, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ЗАЗ»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] , не була застрахована. Враховуючи положення статті 1191 ЦК України, підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Згідно із підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Оскільки, МТСБУ відшкодувало завдану відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 13175,39 грн та сплатило витрати, пов`язані із залученням аваркома (експерта) для визначення розміру завданої майнової шкоди власнику транспортного засобу ««Dodge RAM», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 1320,00 грн, тому у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] особи, протиправними діями якої завдано шкоди. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у суді, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень статті 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, стягує з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 5).

Outcome: approved