Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

16 грудня 2024 року представник [PERSON] адвокат Віхерко Н.О. звернулася в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в якому просить визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що житловий будинок в [ADDRESS] побудовано у 1956 році [PERSON] та [PERSON] та який відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15.04.1991 року головою двору був [PERSON] та членами двору були: [PERSON] та [PERSON] . Проте ними право власності на будинок не зареєстровано і правовстановлюючий документ не отримали. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщина відкрилась на 1/3 частку вказаного будинковолодіння. Спадщину прийняв його син [PERSON] , але оформив лише частину спадкового майна. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті спадщина відкрилась на 1/3 частку вказаного будинковолодіння та спадщину прийняв її син [PERSON] . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документа та зареєстрованого права власності на нього. В судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила і від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] (до адміністративно-територіальної реформи Старокостянтинівського) району Хмельницької області, побудований 1956 році та відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору був [PERSON] та членами двору були його: співмешканка [PERSON] , син [PERSON] , що підтверджується випискою Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 06.11.2024 року за № 559. Згідно довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» №1142 від 24.11.2023 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований. Отже, як вбачається з матеріалів справи, під час проведення паспортизації житлових будинків [PERSON] свідоцтва про право власності не оформляв та вказаний будинок в органах БТІ не реєстрував. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір й станом на 15.04.1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/3 частині (1 : 3 = 1/3). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, виданої виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 17.12.2019 року, в с. Старий Остропіль Старокостянтинівського району Хмельницької області [INFO] помер [PERSON] , який був батьком для позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.03.1970 року. На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (до адміністративно-територіальної реформи Старокостянтинівського) району Хмельницької області, разом з: співмешканкою [PERSON] , сином [PERSON] , онуком, [PERSON] 12 лютого 2020 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №76/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Позивач оформив частину спадково майна, що підтверджується виданим нотаріусом свідоцтвом про право на спадщину за законом. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [INFO] батька [PERSON] , зокрема на 1/3 частку у спірному будинковолодінні, яка належала померлому, як члену майна колгоспного двору, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. Судом також встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданої виконавчим комітетом Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 20.09.2022 року, в с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю для позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.03.1970 року. На день смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] та онуком [PERSON] . 19 грудня 2023 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини, Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №538/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Отже, [PERSON] є також єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [INFO] матері [PERSON] , зокрема на 1/3 частку у спірному будинковолодінні, яка належала померлій, як члену майна колгоспного двору, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину. 13 грудня 2023 року завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документа та зареєстрованого права власності на нього. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази свідчать, що до складу спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] увійшло по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , які належали їм, як членам колгоспного двору. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем до майна померлих батьків, тому він набув право власності, а саме на належну померлому [PERSON] 1/3 частину вищезазначеного будинковолодіння та на належну померлій [PERSON] 1/3 частину вищезазначеного будинковолодіння. Таким чином, [PERSON] у спірному будинковолодінні належить 1/3 частка, як члену майна колгоспного двору та 2/3 частки, набуті в порядку спадкування за законом після смерті батьків. З огляду на викладене, за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Вимог про стягнення судових витрат по справі позивачем не заявлено.

Outcome: approved