Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позов вмотивовано тим, що 17.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстровано Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1049.\~ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який постійно проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Зазначає, що 11.07.2022 шлюб між подружжям було розірвано на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області № 317/357/22. З серпня 2021 сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Позивач зазначає, що з цього ж часу відповідач кошти на утримання дитини надає не регулярно та в недостатній кількості і тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 21.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] , її представник адвокат Лазарчук В.В. та відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились. У заяві від 03.04.2025 представник позивача просила розглянути справу без участі позивача та його представника, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до повідомлення, яке надійшло на електронну пошту суду 23.04.2025 відповідач зазначив, що з позовною заявою згоден частково, а саме не 25%, а 20% з доходу, оскільки має на утриманні дружину, яка знаходиться в декретній відпустці та малолітню дитину. Повідомив, що на судовому засіданні не може бути присутнім у зв`язку з несенням військової служби за межами області. 08.05.2025 до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , за змістом якої відповідач з позовною заявою згоден частково, а саме не 1/4 частини, а 1/6 з доходу. Тому, що він має на утриманні дружину, яка знаходиться в декретній відпустці та малолітню дитину. Повідомив, що не може з`явитись на судове засідання у зв`язку з несенням військової служби у військовій частині [NUMBER] за межами області. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00047951729 від 13.11.2024, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що 17.11.2017 Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1049. Шлюб розірвано на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11.07.2022 у справі № 317/357/22 (а.с. 8-9). За час перебування у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 13.06.2018 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області, актовий запис №\~109 від 13.06.2018) (а.с. 10). З пояснень позивача слідує, що з серпня 2021 сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть і з цього ж часу відповідач кошти на утримання дитини надає не регулярно та в недостатній кількості. Факт проживання позивача разом з дитиною [PERSON] підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.02.2025 № 2323-5003608513 (а.с.11) та від 13.02.2025 № 2323-5003608503 відповідно до яких фактичне місце проживання позивача та дитини [PERSON] [ADDRESS] . Як вбачається з заяви відповідача [PERSON] від 08.05.2025, відповідач з позовною заявою згоден частково, а саме з розміром аліментів, відповідач визнає аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу, тому що він має на утриманні дружину, яка знаходиться в декретній відпустці та малолітню дитину. Повідомив, що не може з`явитись на судове засідання у зв`язку з несенням військової служби у військовій частині [NUMBER] за межами області. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.01.2023 виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відповідач [PERSON] 19.01.2023 зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис № 62. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [INFO] народилась дитина [PERSON] , батько відповідач [PERSON] , мати [PERSON] . Доказів перебування дружини [PERSON] у декретній відпустці відповідачем не надано. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі СК України) \~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України\~«Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, при визначенні розміру аліментів, суд оцінює надані докази в їх сукупності, виходячи з принципу розумності, при цьому виходить також із захисту інтересів дитини, забезпеченням необхідних умов для її життєдіяльності, збереження рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується для забезпечення гармонійного розвитку, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, часткового визнання позову з боку відповідача та враховуючи вимоги діючого законодавства. Зважаючи на те, що\~відповідач позов визнав частково, є працездатним, ним надано докази, що на його утриманні є малолітня донька [PERSON] [INFO] , прийнявши до уваги наявність у платника аліментів іншої дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що для досягнення балансу між утриманням дитини від першого шлюбу та утриманням нової сім`ї відповідача у тому числі і другої дитини, справедливим та достатнім розміром аліментів на утримання дитини [PERSON] буде 1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на переконання суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи потреби та стан здоров`я дитини, буде сприяти можливості отримати право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 ст.\~77, ч.\~1 ст.\~79 СК України\~визначено, що аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги законні і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі п.\~1 ч.\~1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України \~з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, встановлений\~Законом України «Про судовий збір»\~в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved