Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У березні 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2017355938 в розмірі 114717,69 грн, з яких 7882,89 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3534,80 грн - заборгованість за процентами. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 16.12.2017 р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2017355938. 28.06.2023 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28/06/23, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2017355938 на суму 114717,69 грн, з яких 7882,89 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3534,80 грн - заборгованість за процентами. Вказане стало підставою для звернення до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві є прохання розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату і час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Макаренко І.О. від 23.04.2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи. Ухвалою судді від 04.03.2025 року призначено цивільну справу для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 16.12.2017 р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2017355938, за яким позичальнику надано кредит в загальному розмірі 8739,80 грн на придбання товару , строком на 9 місяців до 16.09.2018 р. , фіксована процентна ставка - 0,01 % річних, реальна річна процентна ставка - 25,24 % річних. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 28.06.2023 р. між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28/06/23, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2017355938 на суму 114717,69 грн, з яких 7882,89 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3534,80 грн - заборгованість за процентами. Вищевказаний договір факторингу ні в цілому, а ні в будь-якій із його частин, не оспорювався та не визнаний недійсним. У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. У зв`язку з простроченням відповідачем платежів у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №2017355938 в розмірі 114717,69 грн, з яких 7882,89 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3534,80 грн - заборгованість за процентами. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором №2017355938, будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам договорів, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договорів також не оспорюються. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Кредитний договір №2017355938 від 16.12.2017 р. та договір факторингу №28/06/23 від 28.06.2023 відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними їх не визнано, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України їх умови підлягають до виконання. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором №2017355938 від 16.12.2017 р. в загальному розмірі 11417,69 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved