Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

10.02.2025\~до суду\~надійшла позовна\~заява [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~спільної сумісної\~власності подружжя. Позов обґрунтовано тим, що 06.02.2025 Селищенською сільською радою Літинського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачкою. В подальшому, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 05.09.2023 у справі № 141/534/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. При цьому, за час перебування у шлюбі, сторонами 29.10.2011 на підставі договору купівлі продажу ВРН 680892 та ВРН 680893, який посвідчений приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу Дроновою В.О. за спільні кошти було придбано квартиру за [ADDRESS] (реєстраційний номер майна 28862212) та 01.12.2011 право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] , а також автомобіль марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір сірий, право власності на який було зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Натомість, у серпні 2024 року позивачці стало відомо, що [PERSON] без її відома та без погодження й жодної компенсації вартості реалізував вказаний автомобіль третій особі. Окрім того, у сторін були грошові збереження у загальному розмірі 25000,00 доларів США, які зберігались у відповідача та призначались для можливості надання освіти дітям. Отже, позивачка вважає, що зазначене майно та грошові збереження були набуті сторонами спільно за період шлюбу, а отже просить суд визнати квартиру [ADDRESS] ,загальна площа 67,80 кв. м. (реєстраційний номер майна 28862212) об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS] , загальна площа 67,80 кв.м. (реєстраційний номер майна 28862212), визнати автомобіль марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір сірий, об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію у розмірі 1/2 частки транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір сірий, у розмірі 175200,00, визнати збереження у валюті 25000,00 доларів США об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 12500,00 доларів США. Ухвалою суду від 14.02.2025 відкрито провадження у справі № 141/113/25 та призначено підготовче судове засідання на 19.03.2025. 19.03.2025 до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Лавренчука А.С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого [PERSON] позов визнає частково, зокрема в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири за [ADDRESS] , та стягнути із [PERSON] на користь позивачки грошову компенсацію у розмірі 1/2 частки транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір сірий, у розмірі 104757,45 грн. Натомість, щодо стягнення із відповідача на користь позивачки грошових коштів у розмірі 12500,00 доларів США зазначає, що твердження позивачки про те, що за період шлюбу вона разом із [PERSON] акумулювали (зібрали) кошти у валюті в сумі 25000,00 грн, які зберігались у відповідача, не відповідає дійсності та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, оскільки такі грошові кошти у подружжя були відсутні, а отже зазначена вимога є надуманою та задоволенню не підлягає. Ухвалою суду від 16.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] адвокат Ходак В.В. в судове засідання 15.05.2025 не з`явився, натомість, 14.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» від адвоката Ходака В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Лавренчук А.С. в судовому засіданні просив суд позов задовольнити частково з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 411732851 від 06.02.2025, [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі продажу (ВРН 680892, ВРН 680893), який посвідчений приватним нотаріусом Оратівського районного нотаріального округу Дроновою В.О., є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 67,80 кв.м., житлова площа 42,70 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 39829,00 грн, форма власності приватна, частка власності 1/1, дата прийняття рішення про державну реєстрації 01.12.2011, дата внесення запису 01.12.2011. Відповідно до рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 05.09.2023 у справі № 141/534/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки ПП «МІДАС ФІНАНС ГРУП» від 12.12.2024, що діє на підставі договору № 3994 від 12.12.2024, про визначення середньоринкової вартості майна, середньоринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy» (легковий фургон В), рік випуску 2009, об`єм двигуна 1896 см3, становить 350400,00 грн. Також, як убачається із висновку експерта № 13Е-03/2025 від 07.03.2025, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Caddy», ідентифікаційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, станом на дату виконання експертизи складає 209514,89 грн. Відповідно до висновку про вартість майна квартира, загальною площею 67,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість складає 350000,00 грн. Відповідно до\~ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.ст.\~69,\~70 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтею 372 ЦК України. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя\~статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до положень частини першої\~статті 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у\~статті 60 СК України\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і\~стаття 368 ЦК України. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Як зазначено Верховним Судом у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №756/13997/15:«Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункту 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20). Частиною другою\~статті 71 СК України\~передбачено, що неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема (але не виключно) на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України\~(частина четверта\~статті 71 СК України). Оскільки майно подружжя складається, як правило, з різних за призначенням та вартістю речей, розподіл здійснюється таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість речей, вартість яких була б тотожна величині частки дружини та чоловіка. У випадку, коли такої натуральної точності досягти неможливо, виходом із ситуації є доплата одному з подружжя грошової компенсації. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 438/1311/18, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша\~статті 71 СК України). Тлумачення частини першої\~статті 71 СК України\~свідчить, що як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі:договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої\~статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга\~статті 71 СК України). У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). У мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику (частина четверта\~статті 265 ЦПК України). Отже, у розумінні ст. ст.\~60,\~70 СК України\~квартира [ADDRESS] ,загальна площа 67,80 кв. м. (реєстраційний номер майна 28862212), є спільною сумісною власністю сторін, частки яких у власності рівні. Враховуючи те, що квартира\~\~ [ADDRESS] ,загальна площа 67,80 кв. м. (реєстраційний номер майна 28862212), є спільною сумісною власністю сторін, частки яких рівні, а також беручи до уваги позицію представника відповідача, суд вважає за можливе визнати квартиру [ADDRESS] , загальна площа 67,80 кв.м. (реєстраційний номер майна 28862212), об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS] , загальна площа 67,80 кв.м. (реєстраційний номер майна 28862212). Також, враховуючи те, що автомобіль марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір сірий, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також те, що представник відповідача не заперечує щодо визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя вказаний автомобіль, суд доходить висновку про визнання автомобіля марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір сірий, об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Як убачається із висновку експерта № 13Е-03/2025 від 07.03.2025, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Caddy», ідентифікаційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, станом на дату виконання експертизи складає 209514,89 грн. Отже, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 1/2 частки транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір сірий, у розмірі 104757,45 грн. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України). Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України\~засобами доказування є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оскільки позивачка не надала жодних належних і допустимих доказів наявності на момент шлюбу грошових коштів у розмірі 25000,00 доларів США і доказів заволодіння ними відповідачем, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial