Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник ТОВ\~«Фінансова\~компанія\~«Європейська агенція\~з\~повернення\~боргів» звернувся\~до\~суду\~із позовною\~заявою\~до\~ [PERSON] \~про\~стягнення\~заборгованості за\~кредитним\~договором\~№ Z06.00507.004389787 від 04 жовтня 2018року у розмірі\~88\~836 грн\~17\~коп та витрати за оплату судового збору у розмірі 3028 грн 00коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04.10.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~Z06.00507.004389787. 07.07.2023\~року\~між\~АТ «Ідея\~Банк»\~та\~ТОВ «ФК\~«Європейська\~агенція\~з повернення\~боргів»\~укладено\~договір факторингу\~№\~07072023,\~у\~відповідності\~до умов\~якого,\~АТ\~«\~Ідея Банк»\~передає\~(відступає)\~ТОВ\~«ФК\~«Європейська агенція\~з\~повернення\~боргів» за\~плату\~належні\~йому права\~вимоги,\~а\~ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція\~з\~повернення боргів»\~приймає\~належні\~АТ «Ідея\~Банк»\~права\~вимоги до\~боржників,\~вказаних\~у\~Реєстрах Боржників.\~Відповідно\~до\~Реєстру боржників\~№\~3\~до\~Договору\~факторингу №07072023\~від\~07.07.2023\~року,\~ТОВ\~«ФК\~«Європейська агенція\~з\~повернення\~боргів» набуло\~права\~грошової\~вимоги до\~відповідача\~в\~сумі 88\~836,17\~грн.\~Всупереч\~умов\~кредитного договору,\~незважаючи\~на\~повідомлення,\~відповідач\~не\~виконав свого\~зобов`язання.\~Після\~відступлення\~позивачу права\~грошової\~вимоги\~на відповідача,\~останній\~не\~здійснив жодного\~платежу\~для\~погашення кредитної\~заборгованості\~ні\~на рахунки\~ТОВ\~«ФК\~«Європейська агенція\~з\~повернення\~боргів»,\~ні\~на\~рахунки попереднього\~кредитора.\~Таким\~чином,\~відповідач\~має\~непогашену заборгованість\~перед\~ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція\~з\~повернення боргів»\~за\~кредитним\~договором №\~Z06.00507.004389787 від 04.10.2018 в розмірі 88 836,17грн., з яких: 32 940, 44 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21\~202,10 грн - сума заборгованості за відсотками та 34\~693,63грн. сума заборгованості за комісією. Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07.07.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно п. 5.1. Договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «САПБ» зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього договору. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обся строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим позивач звертається до суду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.09.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2025 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 скасовано. 15.04.2025 представник позивача подав до суду заперечення на аргументи відповідача у заяві про перегляд заочного рішення, в яких зазначив, що зі змісту кредитного договору вбачається, що жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, до договору внесене не було, не містить він і будь-яких інших несправедливих умов. Жодних \~заперечень \~з \~приводу \~того,\~ що\~ відповідач\~ не\~ погодився\~ з\~Правилами \~надання \~коштів,\~ останнім\~ при\~ укладенні\~ Кредитного\~договору висловлено\~не було,\~жодних \~застережень \~або \~зауважень \~з \~боку \~Відповідача,\~ щодо\~ неповного\~розуміння або\~незгоди з\~умовами договору\~або додаткової\~угоди під\~час його\~підписання,\~ до\~ суду\~ належними\~ доказами\~ не\~ подано.\~ Слід\~ зазначити,\~ що\~ у\~випадку неповного\~розуміння умов\~Кредитного договору\~у Відповідача\~була можливість\~ відмовитися\~ від\~ підписання\~ даного\~ договору,\~ якою\~ він\~ не\~скористався. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Кредитний договір укладений Відповідачем з Первісним Кредитором, врегульовують усі істотні умови, встановлені законодавством для даних договорів. Інформація надана Первісним кредитором з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора. Отже, підписавши договір, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Отже, укладений Кредитний договір було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договору не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». 16.04.2025 представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити позивачу в задоволенні позову посилаючись на те, що комісія в сумі яка нарахована банком є неправомірною, необґрунтованою на підставі того, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування».\~Також у\~відзиві зазначено,\~що в\~позовній заяві\~не вказаний\~конкретний строк\~повернення кредиту\~згідно умов\~кредитного договору\~№ Z06.00507.004389787\~від 04\~жовтня 2018року, сума заборгованості відповідача встановлена відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги, при цьому така не відображає період, за який нараховані проценти, й порядок нарахування таких. 18.04.2025 представником відповідача подана заява, в якій зазначено, окрім заперечень щодо стягнення комісії, що позивачем не доведено факту відступлення права вимоги за кредитним договором № Z06.00507.004389787 від 04 жовтня 2018 року від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернень боргів» за договором факторингу № 07072023 від 07.07.2023, оскільки підпункти 3.1. та 4.1., щодо суми фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, по реєстрам боржників мають незаповнені стрічки (речення), крім того, відсутні сторінки договору з 4 по 6 сторінку, а тому договір факторингу є неналежним доказом у справі. Також зазначив, що реєстр прав вимог до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 р., який є його невід`ємною частиною, у Позивача відсутній, натомість наданий витяг з Реєстру боржників № 3 до договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023, який не містить підпису посадової особи і відтиску печатки АТ «Ідея Банк», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Окрім того, на підтвердження переходу права грошової вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало акт прийому- передачі реєстру боржників за договором факторингу № 07072023 від 07.07.2023 р. \~ \~ \~ \~19.05.2025 представником відповідача подана заява із зазначенням заперечень проти позовної заяви, які аналогічні тим, які викладені раніше в заяві від 18.04.2025. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача у запереченнях просив розглядати справу за відсутності представника та задовольнити позовні вимоги, представник відповідача також надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, \~всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.10.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~Z06.00507.004389787, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 49999,00 гривень, строком на 36 місяців. Відповідно до п. 1.3, 1.4 Договору, за користування\~кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49%. Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена Рішенням правління Банку, становить 9,5 %, що разом з маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 %. Факт укладення кредитного договору підтверджується копіями таких доказів: кредитного договору, заявою-приєднання до договору добровільного страхування життя, заявою-анкетою, паспортом споживчого кредиту, додатком до паспорту споживчого кредиту, ордером-розпорядження, заявою про акцепт публічної оферти. Банківські виписки\~\~з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін. З виписки по рахунку, наданої представником позивача на підтвердження факту існування заборгованості, вбачається, що [PERSON] згідно кредитного договору №\~Z06.00507.004389787 було надано кредит в розмірі 49\~999,00грн, також вбачається, що останній активно користувався кредитними коштами, частково виконував зобов`язання за кредитним договором. Окрім того, факт укладення кредитного договору не заперечується й самим відповідачем. Щодо доводів представника відповідача, що позивачем не доведено факту відступлення права вимоги за кредитним договором № Z06.00507.004389787 від 04 жовтня 2018 року від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернень боргів» за договором факторингу № 07072023 від 07.07.2023, суд зазначає таке. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого, АТ « Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим Договором AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається AT «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання Сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 5.1 договору факторингу сторони визначили порядок відступлення права вимоги, закрема Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від AT «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день підписання відповідного Реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору. На підтвердження факту набуття права грошової вимоги позивача до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00507.004389787 від 04 жовтня 2018року представником позивача наданий витяг з Реєстру боржників № 2 до договору факторинга № 07072023 від 07 липня 2023 року. Однак даний витяг не містить підписів відповідальних осіб ні Клієнта, ні Фактора, тому достовірність вказаного Витягу як доказу у справі викликає очевидні сумніви. Також, на підтвердження переходу права грошової вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року. Відповідно до пункту 1 частини 1статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною 1статті 1077 ЦК Україниодна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1статті 1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК Українивизначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1статті 517 ЦК Українипервісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1статті 519 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо). Згідно ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Як визначено ч. 1, 2 ст.77 ЦПКУкраїни належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень\~статей 77-80 ЦПКУкраїни\~докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПКУкраїни\~передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ст.81\~ЦПК країни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 757/37126/18 загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують). Суд вважає, що позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами, що є процесуальним обов`язком позивача, обставини того, що на підставі Договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року до ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № Z06.00507.004389787 від 04 жовтня 2018року до боржника [PERSON] , тому відсутні правові підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Відповідачем заявлено вимогу про стягнення понесених ним судових витрат на надання правової допомоги в сумі 7000 гривень. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Згідно ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.\~ \~\~Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Пунктом 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ч.1 ст.26, вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Суд зазначає, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved