Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

17.03.2025 року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просить поновити строк звернення до суду з позовом та стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 51028,75 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 29.09.2023 року вона була звільнена з роботи у Сумському відділі комплексного проектування Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» за власним бажанням (ст.38 КЗпП). При звільненні з нею не був проведений повний розрахунок. Ухвалою суду від 18.03.2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Ейсмонт Є.А. надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не надано, явку представника у судове засідання не забезпечено, про причини неявки суд не повідомлено. Представник третьої особи Сумського відділу комплексного проектування Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи у їх відсутність не надійшло, відзив до суду також не надано. Згідно з ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор». 29.09.2023 року позивач звільнилась з роботи за власним бажанням (ст.38 КЗпП). Після звільнення [PERSON] з Сумського відділу\~комплексного проектування\~Державного підприємства\~Українського державного\~інституту з\~проектування об`єктів\~дорожнього господарства\~«Укрдіпродор» роботодавцем не проведено розрахунок по заробітній платі. Станом на дату звільнення [PERSON] сума заробітної плати, належної до виплати складає 51028,75 грн. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно з ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність стягнення з Державного підприємства\~ Український\~державний інститут\~з проектування\~об`єктів дорожнього\~господарства «Укрдіпродор» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 51028,75 грн. У постанові від 15 листопада 2021 року у справі №212/9516/19 Верховний Суд зазначив, що установлені статтею 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються. При необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки відсутнє порушене право. При обґрунтованості позовних вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення та вирішує його по суті. Натомість у разі пропуску строку без поважних причин та обґрунтованості позовних вимог суд наводить у рішенні мотиви, чому позовні вимоги є обґрунтованими та чому він вважає неможливим поновити строк, та зазначає, що відмовляє в позові саме внаслідок пропуску строку. За ч. 2 ст.\~233\~КЗпП України,\~із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Тобто установлений ч. 2 ст.233 КЗпП, строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні пов`язаний з днем одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, вручення якого є обов`язком роботодавця згідно із ст. 116 КЗпП України, а не з днем його звільнення. Звертаючись до суду з позовом 17.03.2025 року, позивач посилається на поважність причин звернення до суду з пропуском тримісячного строку, оскільки при звільненні їй не була надана інформація про суму заборгованості, крім того, на її листи до відповідача від 03.02.2025 року, 17.02.2025 року, відповіді не отримала. Враховуючи те, що відповідачем не спростовано наведені доводи позивача щодо обставин поважності пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду. Оскільки позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України належить\~стягнути з\~відповідача на\~користь держави\~судовий збір\~у сумі\~1211,20\~грн. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved