Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Пересипська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, в якій просить суд: -усунути перешкоди зі сторони [PERSON] у спілкуванні в отримані інформації про дитину [PERSON] [INFO] , батькові [PERSON] . -зобов`язати [PERSON] не перешкоджати батькові [PERSON] в доступі до інформації про дитини [PERSON] ( [INFO] ), до її повноліття - до [INFO] . -заборонити [PERSON] вчиняти дії, які обмежують батька [PERSON] , в доступі до інформацію про дитину [PERSON] ( [INFO] ) , якою розпоряджаються інші фізичні та юридичні особи державної та приватної форми власності до її повноліття - до [INFO] . Позивач посилається на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.05.2024 року у справі 523/4314/24. Де вказано, що із заяви від 25.08.2020 року адресованої службі у справах дітей Одеської міської ради, Суворовській районній адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування вбачається, що [PERSON] категорично проти надання службою у справах дітей Одеської міської ради [PERSON] та будь-яким іншим особам інформації відносно неї чи доньки [PERSON] , а також надання йому та іншим особам будь-яких матеріалів для ознайомлення, що містять інформацію про неї чи доньку. У випадку надходження до Служби у справах дітей Одеської міської ради звернень про надання будь-якої інформації про неї чи доньку [PERSON] чи інших документів, які стосуються її та доньки, прошу невідкладно інформувати мене про це у письмовому вигляді, а також без письмової згоди не надавати жодну інформацію про неї чи доньку у відповідь на такі запити. У вищезгаданому судовому рішенні також зазначено, що судом також встановлено, що між сторонами існує спір про участь у вихованні та спілкуванні з їх малолітньою дитиною батька, який мешкає окремо від дитини. Позивач фактично позбавлений можливості спілкуватися з донькою та бути обізнаним про факти із життя дитини, а саме: місце навчання дитини, успіхи у навчанні, факти про захворювання та лікування дитини, через дії відповідача з якою після припинення шлюбних відносин склалися неприязні стосунки. Вказане зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку. В подані позовній заяві [PERSON] вказує, що, рішення суду першої інстанції вступило в законну силу 05.08.2024 року, але [PERSON] продовжила вчиняти дії, щодо обмеження батька в доступі до інформації про дитину , що свідчить про явний умисел з її боку в забороні [PERSON] отримувати відомості про їх спільну дитину. Додатково позивач зазначає, що в одній із відповіді директора Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради, [PERSON] від 23.10.2024 року на його запит від 17.10.2024 повідомила, що мати дитини [PERSON] особисто подала дві заяви до закладу освіти , коли дізналась, що батько намагається отримати доступ до інформації про дитину [PERSON] . Позивач посилається на те що відповідачем порушено базовий принцип рівності, батьків до їх спільної дитини, що передбачено ст. 141 Сімейного кодексу України. Тому враховуючі систематичність і чітке розуміння своїх дій зі сторони відповідачки, яка свідомо подає такі заяви, до органів в яких перебуває інформація про їх спільну доньку, такі вимоги націлені покласти край можливим наступним зловживанням зі сторони відповідачки, аби у подальшому у відповідачки не було можливостей на свій розсуд, без судового рішення вчиняти дії, що перешкоджають позивачу в доступі до інформації про дитину. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.01.2025 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.02.2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів з Адміністрації Державної прикордонної служби України та з Одеського ліцею № 121 Одеської міської ради. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.03.2025 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі відмовлено. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 16.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовні заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені ним в заяві про закриття провадження у справі, а також на відсутність в діях відповідачки [PERSON] як матері [PERSON] будь-яких порушень. Представник третьої особи позовні вимоги не визнала, вважала, що вказані вимоги вже були предметом спору в іншій справі. Заслухавши сторони, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] Дарницького районного в місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 725, [INFO] народилася [PERSON] . Де батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] , які є громадянами України. Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.02.2018 року №124 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Зареєстрована разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 27.03.2024 позивачем було зроблено запит на адресу Департаменту освіти та науки Одеської міської ради на який, за вих. №12/Пі від 02.04.2024 року було отримано відповідь, що згідно даних реєстру дітей шкільного віку та учнів в інформаційно-телекомунікаційній системі «Державна інформаційна система освіти» станом на 02.04.2024 року [PERSON] , [INFO] в закладах середньої загальної освіти комунальної власності територіальної громади м. Одеси не навчається. В матеріалах справи міститься відповідь Адміністрація Одеського ліцею №121 Одеської міської ради від 06.09.2024, вих. №03 де, в тому числі, вказано, що відповідно до запиту від 04.09.2024, який зареєстрований від 04.09.2024, №03 адміністрація повідомляє слідуюче: [PERSON] була зарахована до 1 класу ліцею на підставі заяви її матері, [PERSON] , та доданих документів - копії свідоцтва про народження дитини та копії Паспорту 28.08.2022 року. Учениця 3-А класу [PERSON] з 2 вересня 2024 року продовжує навчання за екстернатною формою згідно заяви матері, [PERSON] - у зв`язку із проживанням за межами Одеського району. Класовод в з-А класі (з 1 класу) - [PERSON] 07.09.2024 року засобами електронного листування позивачем було направлено запит до Одеського ліцею №121 Одеської міської ради з проханням, в тому числі, надати копії Протоколів оцінювання результатів навчання в якому відображені дані щодо [PERSON] за 1, 2, 3 клас, щодо екстернатного проходження навчального процесу (в разі наявності) та надати копію освітньої декларації (в разі наявності). На вищезгаданий запит адміністрацією Одеського ліцею №121 Одеської міської ради від 08.10.2024, №04 було надано відповідь де зазначалось, щодо індивідуального навчального плану та свідоцтва досягнень за 1-й та 2-й клас, доводжу до Вашого відома, шановний [PERSON] : [PERSON] заперечує щодо надання інформації, яка стосується її доньки [PERSON] . Освітня декларація, відповідно наказу МОН від 12.01.2016 №8, заповнюється заявником, якщо він мешкає «на неконтрольованих територіях». 17.10.2024 року засобами електронного листування позивачем було направлено запит до Одеського ліцею №121 Одеської міської ради з проханням, в тому числі, надати копію заяви [PERSON] щодо заборони розповсюдження інформації малолітню [PERSON] її батькові [PERSON] в разі наявності її. На вищезгаданий запит адміністрацією Одеського ліцею №121 Одеської міської ради від 23.10.2024 було надано відповідь де, в тому числі, зазначалось, що до Ліцею надійшла заява від [PERSON] від 06.09.2024 року, в якій вона забороняє розповсюдження будь-якої інформації про її доньку, та/або неї; а також заява від 22.10.2024 року, в якій [PERSON] не надає згоду на розповсюдження, відправку, пересилання будь-якої інформації щодо її доньки та/або неї, в тому числі її заяв, звернень, чи будь-яких інших документів, які були надані до закладу освіти, чи які зберігаються в закладі освіти. Враховуюче вищевикладене, ліцей не має права надати запитувану в цій частині інформацію, що не є порушенням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Ухвалою Суворовського районного суду у справі №532/51/25 було витребувано копії заяв [PERSON] від 06.09.2024 та 22.10.2024 року, адресовані директору Одеського ліцею №121 Одеської міської ради Семенюк Л.М. Також в матеріалах справи міститься відповідь від 04.09.2020, №09/93/2, Служби у справах дітей Одеської міської ради стосовно заборони надання інформації [PERSON] та іншим будь-яким особам відносно [PERSON] та малолітньої [PERSON] та відповідних матеріалів для ознайомлення. Із матеріалів справи вбачається, що мати дитини [PERSON] вчиняє активні дії, які в послідуючому призводять до обмеження батька [PERSON] в отриманні інформації про дитини [PERSON] . Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право як на особисте спілкування з нею так і в отриманні інформації про свою дитину, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною так вчиняти активні дії які б спричинили реальні труднощі в доступі до інформації про свою дитину, якщо отримання такої інформації не несе негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Щодо позовних вимог про усунення перешкод зі сторони [PERSON] у спілкуванні в отримані інформації про дитину [PERSON] [INFO] , батькові [PERSON] . Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Суд виходить з того, що «усунення перешкод» нерозривно пов`язане із тим, що право вже порушено. Суд вважає, що позивач при пред`явленні позову до відповідача повинен вказати саме конкретний спосіб у який такі перешкоди повинні будуть усунуті, тобто мається на увазі шляхи усуненні даних перешкод за яким би таке право було відновлено, в такому разі спосіб захисту позивача буде ефективним. Додатково, враховуючи ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин позивачу в даній позовній вимозі слід відмовити. Що стосується вимоги про зобов`язання [PERSON] не перешкоджати батькові [PERSON] в доступі до інформації про дитини [PERSON] ( [INFO] ), до її повноліття - до [INFO] то суд зазначає наступне. В матеріалах справи містяться докази саме активної поведінки [PERSON] в перешкоджанні отримувати інформації про дитину позивачу. Якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом. При тому вимога про зобов`язання не здійснювати перешкоди в доступі до інформації є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Суд задовольняє дану вимогу, із розрахунку на те, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Під час судового розгляду не було встановлено щоб права позивача як батька були обмежені за рішенням суду, відповідачем також не надано доказів того, що збирання інформації про дитину може негативно впливати на її розвиток. Встановивши, що права батька дитини порушуються відповідачем, суд доходить висновку про зобов`язання [PERSON] не перешкоджати позивачу отримувати інформацію про їх спільну доньку [PERSON] до її повноліття - до [INFO] . Що стосується вимоги про заборону [PERSON] вчиняти дії, які обмежують батька [PERSON] , в доступі до інформацію про дитину [PERSON] ( [INFO] ), якою розпоряджаються інші фізичні та юридичні особи державної та приватної форми власності до її повноліття - до 13.02.2033 року то суд зазначає, що дана вимога є більш конкретизованою та більш звуженою по відношенню до попередньої вимоги. Вимога про зобов`язання не перешкоджати в доступі до інформації про дитину, це в тому числі і заборона на вчинення дій про обмеження доступу батька до відповідної інформації, яка наявна у фізичних осіб або юридичних осіб з урахування Закону України «Про захист персональних даних», «Про доступ до публічної інформації» та інших нормативно-правових актів у сфері збирання, зберігання та надання такої інформації. Додатково, судом встановлено, що відповідачка вчиняла саме активні дії за для перешкоджання в отриманні батьком інформації про дитину, а тому з урахуванням викладеного суд вважає достатнім способом захисту позивача шляхом зобов`язанням не перешкоджати в доступі батька до інформації про свою дитини, що в тому числі, є забороною на вчинення дій відповідачкою, які б обмежували, або призводили до такого обмеження батька в доступі до інформації про свою дитину. З наведених вище підстав дана вимога не підлягає задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 968,96 грн.

Outcome: partial