Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Керівник Тячівської окружної прокуратури Володимир Жилкін звернувся в суд з даним позовом мотивуючи позовні вимоги тим, що вироком Рахівського районного суду у кримінальному провадженні № 12024071140000256 від 10.04.2024 (судова справа 305/2416/24) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Як констатовано судом, [PERSON] , на початку квітня 2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) у межах населеного пункту - смт Ясіня, ур. Стебний, Рахівського району Закарпатської області, перебуваючи на території лісового фонду, а саме в кварталі № 2 виділ №1 Лазещинського лісництва, філії «Ясінянське лісомисливське господарство», Державного підприємства «Ліси України» в порушення вимог ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили, вчинив самовільну порубку чотирьох дерев породи «Ялина», з яких 2 сухостійні дерева з діаметрами пнів 55 см, 56 см, та 2 сироростучі дерева з діаметром пнів 57 см, 58 см, внаслідок незаконних дій [PERSON] спричинив інтересам довкілля, істотну шкоду в розмірі 72 653,83 гривні. Вказана шкода на даний час обвинуваченим у добровільному порядку не відшкодована. Територія, на якій було скоєно самовільну рубку в межах населеного пункту смт Ясіня, ур.Стебний, Рахівського району, належить до кварталу №2 виділу №1 Лазещинського лісництва, філії «Ясінянське лісомисливське господарство», Державного підприємства «Ліси України». Крім вироку суду, винуватість [PERSON] доводиться також двома протоколами огляду місця події та висновком експерта №СЕ-19/120-24/7837ФХЕД від 16.07.2024, яким встановлено розмір заподіяної шкоди незаконним вирубуванням дерев. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб?єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред?являється прокурором, який повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді. Частиною 7 цієї ж статті визначено, що особа, яка не пред?явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред?явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Завдана шкода навколишньому природному середовищу підлягає стягненню до Державного бюджету України та місцевих бюджетів (аналогічна позиція викладена також і у постанові Вищого господарського суду України № 5017/2376/2012 від 06.03.2013). Невжиття цивільно-правових заходів щодо стягнення вказаної шкоди до спеціального фонду Державного бюджету України та до спеціального фонду місцевих бюджетів порушує інтереси держави. Збитки, завдані внаслідок незаконної рубки лісових ресурсів на території Ясінянської ТГ, відповідно до вимог ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Ясінянської селищної ради, на території якої вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу між бюджетами відповідних рівнів. Оскільки, незаконна порубка лісу була вчинена [PERSON] у лісовому масиві, території лісового фонду, що знаходиться у кварталі № 2 виділ №1 Лазещинського лісництва філії «Ясінянське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України», що знаходиться в межах смт Ясіня, Рахівського району, то заподіяна відповідачем шкода в загальному розмірі 72653,84 гривні підлягає стягненню на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету. При цьому, встановлено, що органом місцевого самоврядування - Ясінянською ТГ, будь-які заходи спрямовані на стягнення вказаної шкоди не вживались та вживатись не будуть, що свідчить про неналежне здійснення територіальною громадою наданих законом повноважень, а тому даний позов заявляється прокурором. З огляду на викладене, Тячівська окружна прокуратура звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Ясінянської ТГ про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, оскільки незаконна порубка лісових ресурсів заподіяла істотну шкоду економічним інтересам держави, що проявляються у грошових збитках, а саме: вилучення у держави вартості знищеної деревини, недотримання доходів від використання деревини, яку лісокористувач мав реальну можливість одержати, витрати на лісовідновлення зрубаних лісових ділянок, витрати на прибирання місць рубок від порубкових решток тощо. Інтерес держави полягає у поповненні місцевого бюджету, раціонального та законного його використання. До Ясінянської ОТГ направлено лист №07.52-104-1055 вих - 25 від 25.02.2025 щодо необхідності вжиття відповідних заходів, зокрема й шляхом звернення до суду, згідно з отриманою відповіддю від 27.02.2025 №04-07.1-17/378-25, територіальною громадою не вживались заходи щодо стягнення з [PERSON] матеріальних збитків. З огляду на викладене, просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Ясінянської ТГ шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 72653,84 гривні. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.04.2025 року Відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на подачу відзиву на позовну заяву. Рекомендоване повідомлення з ухвалою Рахівського районного суду про відкриття провадження у даній справі від 10.04.2025 року було двічі повернуто до суду 13.03.2025 з відміткою уповноваженої особи "Укрпошти" про те, що конверт повертається за закінченням терміну зберігання, та 19.04.2025 з відміткою уповноваженої особи "Укрпошти" про те, що адресат відсутній за вказаною адресою, отже відповідно до ч. 8 ст. 128 він вважається таким, що повідомлений про відкриття провадження у справі 19.04.2025. Крім того, у зв`язку з тим, що суду інше місце проживання Відповідача не відоме, 07.05.2025 було розміщено оголошення на офіційному сайті судової влади про відкриття провадження у справі з роз`ясненням права подати відзив на позов у п`ятнадцятиденний строк. Відповідач відзиву на позов у визначений судом строк не подав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідач у встановлений законом строк відзив не подав, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» ліс, як природний ресурс загальнодержавного значення, підлягає державній охороні і регулюванню використання на всій території України. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Згідно з вимогами ст.ст. 105, 107, 108 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законодавством України. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню, а у разі неможливості їх вилучення, стягується їх вартість. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Своєю чергою відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. З досліджених під час розгляду справи матеріалів судом встановлено, що відповідно до вироку Рахівського районного суду від 26.08.2024 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12024071140000256 від 10.04.2024 (судова справа 305/2416/24 номер провадження 1-кп/305/354/24) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Вказаний вирок набрав 26.09.2024 року законної сили. Під час розгляду справи суд встановив, що [PERSON] , на початку квітня 2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений) у межах населеного пункту смт Ясіня, ур. Стебний, Рахівського району Закарпатської області, перебуваючи на території лісового фонду, а саме у кварталі № 2 виділ №1 Лазещинського лісництва, філії «Ясінянське лісомисливське господарство», Державного підприємства «Ліси України» в порушення вимог ст.ст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст.ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили, вчинив самовільну порубку чотирьох дерев породи «Ялина», з яких 2 сухостійні дерева з діаметрами пнів 55 см, 56 см, та 2 сироростучі дерева з діаметром пнів 57 см, 58 см, внаслідок незаконних дій [PERSON] спричинив інтересам довкілля, істотну шкоду в розмірі 72 653,83 гривні. В подальшому, [PERSON] незаконно зрубану деревину розділив на відрізки по 4-5 м в кількості 15 колод, які завантажив на автомобіль ЗИЛ 131 без реєстраційного номера та перевозив 10.04.2024 о 03 год. 40 хв де і був зупинений працівниками поліції у смт Ясіня по вул. Борканюка, навпроти будинку №39, Рахівського району, Закарпатської області. В судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження [PERSON] свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини їх вчинення, вказані в обвинувальному акті. Вказана шкода на час розгляду кримінального провадження обвинуваченим не була відшкодована, цивільного позову у кримінальному провадженні не було пред`явлено. Відповідно до ч. 5, ч. 6 128 Кримінального процесуального кодексу України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частина 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У матеріалах справи наявний висновок експерта №СЕ-19/120-24/7837-ФХЕД від 16.07.2024, згідно з яким визначено розмір екологічного збитку (шкоди завданої довкіллю) внаслідок незаконної рубки чотирьох дерев породи ялина, з яких 2 сухостійні з діаметрами 55 см та 56 см, а також 2 сироростучих дерев з діаметрами 57 см та 58 см в кварталі 2, виділ 1 Лазещинського лісництва філії ДП "Ясінянське ЛМГ", який проведено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665, зокрема лісовому господарству заподіяно збитків на загальну суму 72653,84 гривні. Згідно з листом заступника керівника окружної прокуратури - начальника Рахівського відділу Євгенія Немеша від 25.02.2025 №07.52-104-1055 вих 25 прокурор звертався до Ясінянської ОТГ, де просив повідомити чи відшкодовані збитки, що були заподіяні [PERSON] , та чи вживались або вживатимуться Ясінянською селищною радою заходи щодо стягнення матеріальних збитків. На вказаний лист прокурора т.в.о. голови Ясінянської селищної ради Олена Дренкалюк надала відповідь №1539-25 від 28.02.2025 про те, що збитки, заподіяні [PERSON] не відшкодовані, заходи щодо відшкодування шкоди міською радою не вживалися та надали реквізити для сплати шкоди. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і порядку, що визначені законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів громадянина або держави в суді у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором, який повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій скарзі заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 прокурор або його заступник в кожному конкретному випадку самостійно визначає і обґрунтовує в чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Як встановлено підпунктом 1 пункту «б» частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Згідно зі статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно із чинним законодавством. Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 29, пункту 4 частини 1 статті 69-1 Бюджетного Кодексу України, стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховуються до спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 30 відсотків та до спеціального фонду місцевих бюджетів в розмірі 70 відсотків тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків. Враховуючи наведені положення законодавства, завдана шкода навколишньому природному середовищу підлягає стягненню до Державного бюджету України та місцевих бюджетів (аналогічна позиція викладена також і у постанові Вищого господарського суду України № 5017/2376/2012 від 06.03.2013). Невжиття цивільно-правових заходів щодо стягнення вказаної шкоди до спеціального фонду Державного бюджету України та до спеціального фонду місцевих бюджетів порушує інтереси держави. При цьому пунктом 9 Порядку організації роботи органів Державної казначейської служби України у процесі казначейського обслуговування державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 09.08.2013 № 128, регламентовано, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України розподіляються між державним та місцевими бюджетами, зараховуються на аналітичні рахунки, відкриті в Головних управліннях Казначейства на ім`я органу Казначейства за балансовим рахунком 3311 «Кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевим бюджетами» Плану рахунків в розрізів територій та кодів класифікації доходів бюджету. Таким чином збитки, завдані внаслідок незаконної рубки лісових ресурсів на території Ясінянської ОТГ, відповідно до вимог ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 7 ч. 3 ст. 29, п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Ясінянської селищної ради, на території якої вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу між бюджетами відповідних рівнів. Оскільки, незаконна порубка лісу була вчинена [PERSON] на території Лазещинського лісництва філії ДП "Ясінянське ЛМГ" у кварталі 2 виділ 1, який знаходиться на території Ясінянської селищної ради Рахівського району, то заподіяна відповідачем шкода в загальному розмірі 72653,84 гривні підлягає стягненню на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету. При цьому, встановлено, що органом місцевого самоврядування - Ясінянське селищною радою, будь-які заходи спрямовані на стягнення вказаної шкоди не вживались та вживатись не будуть, що свідчить про неналежне здійснення радою наданих законом повноважень, а тому даний позов заявляється прокурором, оскільки незаконна порубка лісових ресурсів заподіяла істотну шкоду економічним інтересам держави, що проявляються у грошових збитках, а саме: вилучення у держави вартості знищеної деревини, недотримання доходів від використання деревини, яку лісокористувач мав реальну можливість одержати, витрати на лісовідновлення зрубаних лісових ділянок, витрати на прибирання місць рубок від порубкових решток тощо. Інтерес держави полягає у поповненні місцевого бюджету, раціонального та законного його використання. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи, що прокурор надав обґрунтовані правові докази вини Відповідача, а останній не надав суду жодних доказів на спростування доводів позовної заяви, отже позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення лісового законодавства, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому підлягають до задоволення. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 133 та 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у даному спорі прокурор був звільнений від сплати судового збору, тому такий слід стягнути з [PERSON] .

Outcome: approved