Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

12.12.2024 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 23 липня 2011 року вона та Відповідач, [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними було розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16.09.2024р. у справі №636/4379/24, однак фактично шлюбні відносини припинились ще задовго до офіційного розлучення. Договором про визначення місця проживання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , та участі батьків у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини, укладеного між сторонами та який було посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.А. та зареєстровано в реєстрі за №1505, визначено, що дитина, [PERSON] , [INFO] , буде проживати з матір`ю, [PERSON] , та перебувати на повному моєму матеріальному забезпеченні за адресою: [ADDRESS] . Сторони - батьки дитини, дійшли до такої згоди, адже дитина постійно проживала із матір`ю. Відповідач свідомо самоусунувся з життя дитини та виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у його вихованні, та не шукає такої можливості, не цікавиться чим захоплюється син, про що мріє тощо. Відповідач не бачиться зі своїм сином, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. При цьому, позивачка не чинила жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною. У зв`язку з цим, створились умови, які шкодять інтересам дитини. 04.11.2024 відповідач, [PERSON] , відмовився від належних йому батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, Медведєвою В.А., та зареєстрованою в реєстрі за №3664. Враховуючи, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської областівід 23.12.2024 відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської областівід 21.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської областівід 21.03.2025 зобов`язано Орган опіки та піклування Вовчанської міської ради Харківської області надати відповідний висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. У судове засідання позивачка не з`явилась, через «Електронний суд» подала заяву, у якій позов підтримала з наведених у ньому підстав та наполягала на його задоволенні, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, через «Електронний суд» подав заяву, у якій позов визнав та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник третьої особи служби у справах дітей Вовчанської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, заяв або клопотань від них не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с. 11 зв.). Договором про визначення місця проживання дитини та участі батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини, посвідченого 27.05.2024 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.А. та зареєстровано в реєстрі за №1505, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , визначено, що дитина, [PERSON] , [INFO] , буде проживати з матір`ю, [PERSON] та перебувати на повному її матеріальному забезпеченні за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-11). На підтвердження позовних вимог позивачкою також додана до позову заява [PERSON] , посвідчена 04.11.2024 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.А., якою він відмовився від належних йому батьківських прав та надав згоду на усиновлення будь-якими особами його неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Приписами ч. 5 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав. На виконання ухвали суду від 21.03.2025, 15.04.2025 до суду Органом опіки та піклування Вовчанської міської ради Харківської області надано лист, з якого убачається, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 територія Вовчанської міської територіальної громади Чугуївського району з 10.05.2024 віднесена до територій, на яких ведуться активні бойові дії. Населення Вовчанської громади евакуйовано на безпечні території. За обліками Реєстру територіальної громади Вовчанської міської ради неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим на території Вовчанської міської територіальної громади не значиться. Мати дитини [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , зараз мати з дитиною проживають за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] на території громади не проживає, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим, служба не має можливості повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, вірно встановити правовідносини, які скалися між сторонами, та надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказали, що до служби інформація щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не надходила, дана родина в поле зору служби не попадала Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19, 607/15704/22 від 29.11.2023 зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Суд повинен також зважувати на те, що позбавлення батьківських прав вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Надані суду докази для позбавлення батьківських прав, а саме: договір про визначення місця проживання дитини та участі батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини від 27.05.2024, заява [PERSON] від 04.11.2024 про відмову від належних йому батьківських прав та надання згоди на усиновлення будь-якими особами його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на переконання суду не є достатніми доказами для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки беззаперечно не підтверджують факт свідомого його ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини. Відповідач через «Електронний суд» подав заяву про визнання позову про позбавлення його батьківських прав. У частинах першій, четвертій статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської областівід 21.02.2025 у визнанні відповідачем позову відмовлено. За положеннями частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Отже, заяви відповідача від 04.11.2024, 24.12.2024, 20.03.2025, в яких він відмовляється від батьківських прав на дитину та визнає позов про позбавлення його батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та порушує інтереси дитини. Лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Розрив правового зв`язку між дитиною та одним із батьків є вкрай негативним заходом, що може погано вплинути на стан здоров`я дитини, в тому числі психічного, подальше життя дитини, її самоусвідомлення. Дослідити волю дитину щодо позбавлення батьківських прав не виявилось можливим, внаслідок відсутності клопотань з боку сторін про виклик її в судове засідання. Беручи до уваги інтереси дитини, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в судовому засіданні не доведено категорична необхідність вжиття цього заходу для забезпечення інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тому суд відмовляє у задоволенні позову. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed