Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

ТОВ «Діджи\~Фінанс» через представника Романенко М.Е. звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №136/134/25, мотивуючи тим, що 28.04.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким частково задоволено позов та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3745699 від 29.04.2021 у загальному розмірі 36 567,41 гривень, з яких: 15\~061,00 грн. - заборгованості за основним боргом; 21 506,41 грн. заборгованість за відсотками, в решті позову відмовлено та вирішено питання про судові витрати в частині стягнення судового збору у розмірі 2092, 20 грн., однак не вирішено питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу, яку поніс позивач згідно документів долучених до позову та про стягнення яких було заявлено стороною при пред`явленні позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у заяві просив про ухвалення додаткового рішення за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, судовий виклик направлений в її адресу повернуто з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у справі № 755/17944/18 (61-185св23) у постанові від 10.05.2023 висловив позицію, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, наведене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Наведене кореспондується і з положеннями пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України. Отож судова повістка вважається врученою відповідачеві в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, а підстав для відкладення розгляду справи не встановлено судом, тому відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи в рамках якої розглядається питання про судові витрати, встановив, що 28.04.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області було ухвалено рішення у справі №136/134/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким частково задоволено позов присуджено з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3745699 від 29.04.2021 у загальному розмірі 36 567,41 гривень, з яких: 15\~061,00 грн. - заборгованості за основним боргом; 21 506,41 грн. заборгованість за відсотками, а також вирішено питання про стягнення судового збору у розмірі 2092, 20 грн. Зі змісту позову судом встановлено,\~що позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6\~000,00 грн., які понесено позивачем у даній справі, надавши у якості доказів: Договір про надання правничої допомоги №42649746 від 01.11.2024; додаткову угоду №3745699 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.11.2024 від 30.12.2024; Акт №3745699 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.12.2024; Детальний опис робіт (надання), виконаних адвокатом необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3\~ст. 259 ЦПК України\~визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частиною першою\~статті 134 ЦПК України\~визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Позивач виконав свій процесуальний обов`язок передбачений у ч. 1\~ст. 134 ЦПК України, о тже, процесуальний порядок вирішення питання про відшкодування понесених судових витрат дотримано. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано\~ст. 59 Конституції України\~та\~ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2\~ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у\~постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі N 372/1010/16-ц. Варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад, у справах N 923/560/17, N 329/766/18, N 178/1522/18. Право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи (постанови Верховного Суду у справах N 922/676/21 від 14.12.2021, N 905/716/20 від 08.04.2021, N 916/2087/18 від 31.03.2021, N 922/3812/19 від 10.12.2020). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, те, що позов задоволено частково, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості, а також те, що відповідачем не було надано жодних заперечень щодо розміру понесених витрат позивачем на отриману професійну правничу допомогу. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що такі витрати позивача підлягають стягненню із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відтак заява обґрунтована та підлягає до задоволення.

Outcome: approved