Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON] до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, з посиланням на те, що житловий будинок [ADDRESS] , відносився до майна двору колгоспників, членами якого були [PERSON] та його дружина [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , спадщину після його смерті прийняв син спадкодавця - [PERSON] , який 12.03.2004 року отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Син спадкодавця - [PERSON] та дружина [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. 24.03.2004 року [PERSON] в Розкішнянській сільській раді за реєстром №69 склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємець за заповітом, посвідченим 24.03.2004 року Розкішнянською сільською радою за р.69, [PERSON] [INFO] помер, тому згідно ч. 1 ст. 1222, ч. 2 ст. 1223, 1258 ЦК України спадкування за законом одержали спадкоємці за законом першої черги. Спадкоємцем померлої за законом, який спадщину прийняв, є [PERSON] , внук спадкодавці, син померлого [INFO] сина спадкодавці [PERSON] (спадкоємець першої черги за правом представлення ч. 1 ст. 1266 ЦК України). Син спадкодавці [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. На заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на належний померлому вищевказаний житловий будинок нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої. Позивачі просять визнати за кожним із них право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 66,2 м2, житловою площею 30,9 м2, загальною вартістю 160 000 гривень. В судове засідання позивачі не прибули, до суду подали заяви, в яких зазначили про розгляд справи без їх участі позовні вимоги просять задовольнити. Представник відповідача Ставищенської селищної радив судове засідання не прибув, до суду подав заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно копій погосподарських книг Розкішнянської сільської ради Київської області за 1986-1990 роки №9, та за 1991-1995 роки №6 (а. с. 27-29), довідки Ставищенської селищної ради Київської області №5-34 від 14.01.2025 року (а.с. 11), витягу з рішення №37-07 від 16.02.2016 року Розкішнянської сільської ради (а.с. 12) житловий будинок [ADDRESS] (до 17.07.2020 року - Ставищенського) району Київської області, відносився до майна двору колгоспників, членами якого були [PERSON] та його дружина [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи (а. с. 78-84), встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , спадщину після його смерті прийняв син спадкодавця - [PERSON] , який 12.03.2004 року отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Із матеріалів спадкової справи (а. с. 41-63) встановлено, що 24.03.2004 року [PERSON] в Розкішнянській сільській раді за реєстром №69 склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , спадкоємець за заповітом, посвідченим 24.03.2004 року Розкішнянською сільською радою за р.69, [PERSON] [INFO] помер, тому згідно ч.1 ст. 1222, ч.2 ст.1223, 1258 ЦК України спадкування за законом одержали спадкоємці за законом першої черги. Тобто, спадкоємцем померлої за законом, який спадщину прийняв, є [PERSON] , внук спадкодавці, син померлого [INFO] сина спадкодавці [PERSON] . Син спадкодавці [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. На заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на належний померлому житловий будинок [ADDRESS] нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої (а. с. 25). Як вбачається з довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №БЦ 82/1 від 14.01.2025 року реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] до 01.01.2013 р. не була проведена (а. с. 21). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру (а.с. 54). Як видно з копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] , на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літера «А1-1» з прибудовою «а2-1» загальною площею 66,2 м2, житловою площею 30,9 м2, господарські споруди: сарай літера «Б1-1», вбиральня літера «В1-1», погріб літера «Г1-1», огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3 (а. с. 22-24). Ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] становить 160000 гривень (а. с. 26). Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною адресою передана в приватну власність [PERSON] рішенням №46 від 14.11.1996 року виконкому Розкішнянської сільської ради, що підтверджується довідкою Ставищенської селищної ради Київської області №5-35 від 14.01.2025 року (а.с. 20). Згідно ст.120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Правовідносини щодо спадкування після смерті [INFO] [PERSON] регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності зі ст. 529 ЦК (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями ч.1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК УРСР (1963 р.) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст. 561 ЦК УРСР (1963 р.) Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Правовідносини щодо спадкування після смерті [INFO] [PERSON] регулюються нормами ЦК України (2003 року). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як встановлено статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, Згідно частини 1 статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на (одну другу) частину вищевказаного житлового будинку, як частку в майні колгоспного двору і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього, а [PERSON] за життя набула права власності на частину вищевказаного житлового будинку, як частку в майні колгоспного двору і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останньої, та беручи до уваги, що позов представником відповідача визнається, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати по справі позивачі просять покласти на них.

Outcome: approved