Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до відповідача [PERSON] про\~позбавлення його\~батьківських прав\~відносно синів:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 10.08.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 30.01.2014 р., відповідний актовий запис № 64; сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 23.10.2015 р., відповідний актовий запис № 639. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по цивільній справі №487/5190/16-ц, провадження №2/487/2561/16 від 13.12.2016 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач не проявляв інтересу до дітей, діти з ним та його батьками взагалі не спілкуються, його місцезнаходження та засіб зв`язку їй невідомі. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не проявляє жодного інтересу до життя синів, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не приймає участі в їх утриманні, не цікавився, як вони ходили до дитячого садочка та зараз не цікавиться навчанням, тощо. Відповідно до\~рішення Заводського\~районного суду\~міста Миколаєва\~від 01.09.2016\~року по\~справі №\~487/4260/16-ц\~стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на користь\~ [PERSON] аліменти\~на утримання\~малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~2000\~(дві\~тисячі)\~гривень щомісячно,\~починаючи з\~дати подання\~позову до\~суду,\~тобто з\~26.08.2016\~року і\~до досягнення\~старшою дитиною\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~повноліття,\~проте позивач зазначила, що відповідач аліментів не сплачує. Позивач вказала, що 15.06.2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб видане 15.06.2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, відповідний актовий запис № 298. Від даного шлюбу позивачка [PERSON] народила доньку [PERSON] , [INFO] . Діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] постійно проживають з позивачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у житлі, що належить [PERSON] . Відповідач [PERSON] покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує. Діти знаходяться на повному утриманні позивача та її чоловіка [PERSON] , які повністю здійснюють виховання малолітніх дітей, слідкують за їх розвитком та здоров`ям, матеріально та морально забезпечують. Чоловік позивачки взяв на себе обов`язки батька, він турбується, піклується про дітей та створює всі належні умови для розвитку, утримує та виховує і ставиться до них, як до своїх рідних дітей. Позивач зауважила, що у липні 2019 року востаннє звернулася до відповідача з проханням надати їй посвідчену нотаріально заяву-згоду на реєстрацію одного з малолітніх синів, а саме [PERSON] , [INFO] разом з нею, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована вона та інші діти. Відповідач повідомив позивачу про те, що не потрібно більше його турбувати за дрібницями, порекомендував вирішувати усі питання відносно малолітніх дітей самостійно, без його участі, тобто самоусунувся. Також зазначила, що відповідач по справі після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, жодного разу не поцікавився життям та безпекою дітей. З урахуванням наведеного позивач звернулася до суду з позовом щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 06.09.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач [PERSON] , своїм правом на надання відзиву до суду проти задоволення позовних вимог не скористався, про слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини їх неявки суду не відомі. У поштових повідомленнях про виклик у судові засідання відповідача листоношею проставлена відмітка про відсутність останньої за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, ухвалу суду від 06.09.2024 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. В судове засідання, призначене 14.05.2025 року, позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача - Малиновської Н.С. надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник третьої особи, Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в судове засідання, призначене 14.05.2025 року, не з`явився, подавав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 10.08.2013 року, який був розірваний 13.12.2016 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва, справа № 487/5190/16-ц. У вказаному шлюбі у сторін народилася діти: син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 30.01.2014 року, відповідний актовий запис № 64); син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження видане Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 23.10.2015 року відповідний актовий запис № 639) . Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 01.09.2016 року по справі № 487/4260/16-ц на користь [PERSON] стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду, тобто з 26.08.2016 року і до досягнення старшою дитиною - [PERSON] , [INFO] , повноліття. Однак, відповідач аліментів не сплачує, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів від 10.12.2024 року №18128, виданою Корабельним ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , виданим Корабельним ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). З 15.06.2019 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб видане 15.06.2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, відповідний актовий запис № 298. Від даного шлюбу позивачка [PERSON] народила доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження від 24.09.2020 року, видане Заводським районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] постійно проживають з позивачкою [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та молодшою сестрою за адресою: [ADDRESS] , у житлі, що належить [PERSON] , та знаходяться на повному їх утриманні, що підтверджується наявним в матеріалах справи доказами. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Про відсутність участі у вихованні дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їх батька - відповідача [PERSON] свідчать: Акт проживання сім`ї без реєстрації; характеристики-довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №20 комбінованого типу Миколаївської міської ради від 05.08.2024 року, довідки Миколаївської гімназії №16 Миколаївської міської ради від 03.06.2024 року, довідки Миколаївської СДЮСШОР з легкої атлетики Миколаївської міської ради від 30.07.2024 року, довідки Миколаївського ліцею №34 Миколаївської міської ради від 01.11.2024 року тощо. Крім того, у судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2025 року, були допитані свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що вихованням дітей займаються позивач разом з її чоловіком [PERSON] , діти спілкуються та сприймають [PERSON] , як батька, про біологічного батька їм нічого не відомо, ніколи його не бачили та від дітей нічого про нього не чули. Характеризували родину як порядну, зазначили, що [PERSON] піклується про дітей та створює всі належні умови для розвитку, утримує та виховує і ставиться до них, як до своїх рідних дітей. При цьому Закон України «Про охорону дитинства» визначає, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у Постанові від 25.03.2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю. З огляду\~на викладену\~вище правову\~позицію,\~у судовому\~засіданні,\~яке відбулося\~06.03.2025\~року було заслухано думку дітей: [PERSON] та [PERSON] , в присутності представника Служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, діти підтвердили, що біологічного батька - [PERSON] не пам`ятають, вважають [PERSON] , своїм батьком. \~ \~ \~ \~ Третя особа [PERSON] , у судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2025 року, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник третьої особи, Служби у\~справах дітей\~адміністрації Заводського\~району Миколаївської\~міської ради Гомола Г.О., у судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2025 року, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 р. Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У своєму висновку Орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради зазначив, що громадянин [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Діти, [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані по [ADDRESS] , фактично проживають по [ADDRESS] , у житлі, що належить вітчиму. Згідно копії акта проживання сім`ї без реєстрації, діти, [PERSON] та [PERSON] з матір`ю, вітчимом та молодшою сестрою мешкають за вказаною адресою з 29.01.2018 року. Службою у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради перевірено умови проживання дітей та встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , мають окрему кімнату, забезпечені окремими спальними місцями та місцями для навчання, діти мають речі забезпечені продуктами харчування, мають гаджети для навчання. В ході бесіди спеціаліста служби у справах дітей з дітьми, встановлено, діти не пам`ятають свого рідного батька, [PERSON] . Згідно довідок із закладів освіти, де проходили навчання діти, батько контакту з адміністрацією жодного закладу не підтримував, успіхами дітей не цікавився. Аліменти на утримання дітей батько не сплачує, має заборгованість у розмірі 235 166 грн. З метою з`ясування ставлення дітей до батька організовано проведення з ними психодіагностичного дослідження. Відповідно до висновків Миколаївського міського центру соціальних служб, відношення у дітей до батька не визначене, оскільки тривалий час з ним не спілкуються та не сприймають його як свою родину, не мають про нього позитивних спогадів. Згідно з матеріалами справи, відповідач, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації служби у справах дітей адміністрації Корабельного району від 27.11.2024 року № 621/05.05.01- 16, спеціалісти служби тричі здійснювали виходи за вказаною адресою, проте поспілкуватися з батьком не вдалося, сусіди відмовилися надавати будь-яку інформацію. Питання позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалося двічі, 29.11.2024 року та 16.12.2024 року, на комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської міської ради за присутності матері. Таким чином, на підставі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради наданого до суду, вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України Про охорону дитинства, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дітей є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не намагається забезпечити дітей необхідним, не виявляє турботу, навіть цікавість щодо своїх синів, тому позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн., а тому він підлягає стягненню з відповідача. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved