Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

24\~грудня 2024 року ТОВ «Свеа Фінанс» звернулось до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги\~позивач обґрунтував\~тим,\~що 08.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» (далі банк) і [PERSON] було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-037306-18-980, за умовами якої банк відкрив останній рахунок та видав платіжну картку із встановленим кредитним лімітом 35 000,00 грн. (максимальний кредитний ліміт 200\~000,00 грн.) та сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (до зміни назви ТОВ «Росвен Інвест Україна») був укладений договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № С-001-037306-18-980. Відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим її заборгованість перед позивачем становить 90\~293 грн. 00 коп. та складається із 31\~438 грн. 86 коп. основного боргу і 58\~854 грн. 14 коп. заборгованості по відсоткам. За таких обставин ТОВ «Свеа Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь зазначену заборгованість за угодою № С-001-037306-18-980 у сумі 90\~293 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Ухвалою суду від 26 грудня 2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов до суду не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» і [PERSON] було укладено угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-001-037306-18-980, за умовами якої банк відкрив останній рахунок, видав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом. Умовами договору визначено, що кредитний ліміт становить 35 000,00 грн. (максимальний кредитний ліміт 200 000,00 грн.), плата за користування кредитними коштами 24 % річних. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Росвен інвест Україна», яке 25.03.2024 року змінило свою назву на ТОВ «Свеа Фінанс», укладено договір факторингу № 01.02-31/23, на підставі якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимог за рядом кредитних договорів, в тому числі і до [PERSON] за угодою № С-001-037306-18-980. Факт передачі ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги до [PERSON] за угодою № С-212-013954-21-980 підтверджується витягом з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 01.02-31/23, а факт оплати позивачем плати за відступлення права вимоги платіжною інструкцією № 9217 від 26.07.2023 року. Згідно Довідки-розрахунку та виписки з рахунку відповідачки, заборгованість [PERSON] за угодою № С-001-037306-18-980 від 08.11.2018 року станом на дату подачі позову становить 90 293 грн. 00 коп. та складається із 31 438 грн. 86 коп. основного боргу і 58 854 грн. 14 коп. заборгованості по відсоткам. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 08.11.2018 року [PERSON] уклала з АТ «Ідея Банк» угоду, за умовами якої банк надав останній кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий у банку рахунок, а та зобов`язалась повернути отримані у кредит кошти та сплатити проценти за користування ними в порядку, визначеному договором. Умови укладеної угоди [PERSON] належним чином не виконувала, своєчасно та у визначеному договором порядку кредит не погашала та не сплачувала відсотки за його користування. Станом на 24.12.2024 року заборгованість відповідачки за угодою № С-001-037306-18-980 від 08.11.2018 року становить 90 293 грн. 00 коп. та складається із 31 438 грн. 86 коп. основного боргу і 58 854 грн. 14 коп. заборгованості по відсоткам. Вказаний розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеної угоди № С-001-037306-18-980 від 08.11.2018 року, підтверджений наданою суду випискою по рахунку відповідача та доказів на його спростування матеріали справи не містять. У подальшому банк відступив ТОВ «Свеа Фінанс» право вимоги до [PERSON] за угодою № С-001-037306-18-980 від 08.11.2018 року. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо (докази надані позивачем в електронному вигляді), а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не виконала обов`язки за угодою № С-001-037306-18-980 від 08.11.2018 року, а тому з неї на користь ТОВ «Свеа Фінанс» слід стягнути заборгованість за угодою № С-001-037306-18-980 від 08.11.2018 року у сумі 90 293 грн. 00 коп. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем покладаються на відповідачку, а тому наявні підстави для стягнення із [PERSON] на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved