Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказав, що 25.05.2018 року між сторонами був укладений шлюб від якого вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою судді від 07.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, в позові представник зазначав про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного проживання сторони мають дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з позовної заяви, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спір з приводу майна також відсутній, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки між подружжям склалися такі взаємини, які призвели до розпаду сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved