Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною заявою та просить постановити рішення, яким виділити їй, [PERSON] в окремий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. «А-1Ж» прим №1 - 1,5 кв.м., №2 - 5,3 кв.м., №3 - 7,1 кв.м., №4 - 20,9 кв.м., №5 - 13,1 кв.м., №6 - 15,4 кв.м., №7 - 13,4 кв.м., №8 - 17,1 кв.м., №9 - 16,0 кв.м., №10 - 9,0 кв.м., №11 - 4,7 кв.м., №12 - 6,2 кв.м., № 13 - 2,3 кв.м., №14- 16,4 кв.м., №15 - 14,7 кв.м. Кухня літня літ. «Е», е - прибудова. Сарай літера «Ж» «К», вбиральня літ. «І», погріб літ. «Л», дворові споруди №1-2, Загальна площа- 162,8 кв.м., житлова-95,9 кв.м. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що згідно договору дарування від 28 січня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Друтман В.Б.(реєстр за № 350) їй, позивачу, на праві власності належить 6/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору дарування від 28 жовтня 1996 року, посвідченого державним Болградської районної державної нотаріальної контори Кухаревою В.Б. (реєстр за № 350) їй, позивачу, на праві власності належить 5/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Всього на підставі вище названих договорів дарування їй, позивачу, [PERSON] на праві власності належить 11/20 частин вище названого житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями. Інші 9/20 частин цього будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями належать [PERSON] , який свою частку виділив в окрему поштову адресу: [ADDRESS] , та рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24.09.2013 року (справа №497/2380/13-ц) за ним визнано право власності на житловий саманний будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 134,9 кв.м., загальною площею 229,2 кв.м. вартістю 12739,00 грн, що розташований по [ADDRESS] . На даний час позивачу необхідно мати окрему поштову і юридичну адресу, а це неможливо здійснити без документу, яким би визначались конкретні приміщення. Зазначене стало приводом для звернення до суду \~ \~ \~ \~Ухвалою від 06.05.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 27.05.2025 року о 10:00 годині (а.с.19), про що були повідомлені сторони (а.с.20). \~ \~ \~ \~В підготовче засідання 27.05.2025 року: \~ \~ \~ \~- позивач [PERSON] не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримала позовні вимоги (а.с.24): \~ \~ \~ \~ - представник відповідача не з`явився. До суду надіслав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи просив здійснювати у відсутність представника (а.с.22). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з положеннями ст.ст. 319, 358\~ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26\~ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Судом встановлено,\~що на підставі договору дарування від 28 січня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Друтман В.Б., зареєстрований в реєстрі за № 350позивачу [PERSON] на праві власності належить 6/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-8). Відповідно до договору дарування від 28 жовтня 1996 року, посвідченого державним Болградської державної нотаріальної контори Кухаревою В.Б. (реєстр за № 350) позивачу [PERSON] на праві власності належить 5/20 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) Всього на підставі вище названих договорів дарування позивачу [PERSON] на праві власності належить 11/20 частин вище названого житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24.09.2013 року (справа №497/2380/13-ц) інші 9/20 частин цього будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями належать [PERSON] , який свою частку виділив в окрему поштову адресу: [ADDRESS] , та за ним визнано право власності на житловий саманний будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 134,9 кв.м., загальною площею 229,2 кв.м., вартістю 12 739,00 грн, що розташований по [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до\~інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~державного реєстру\~іпотек,\~єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна \~право власності\~на домоволодіння\~за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.11). Згідно висновку КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» за № 1 від 25.03.2025 року, виданого власнику нерухомого майна [PERSON] , а саме житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] в цілому має наступні характеристики: загальна площа- 162,8 кв.м., житлова -95,9 кв.м. Житловий будинок літ. «А-1Ж» прим №1 - 1,5 кв.м., №2 - 5,3 кв.м., №3 - 7,1 кв.м., №4 - 20,9 кв.м., №5 - 13,1 кв.м., №6 - 15,4 кв.м., №7 - 13,4 кв.м., №8 - 17,1 кв.м., №9 - 16,0 кв.м., №10 - 9,0 кв.м., №11 - 4,7 кв.м., №12 - 6,2 кв.м., № 13 - 2,3 кв.м., №14- 16,4 кв.м., №15 - 14,7 кв.м. Кухня літня літ. «Е», е - прибудова. Сарай літ. «Ж» «К», вбиральня літ. «І». Погріб літ. «Л», дворові споруди №1-2. Враховуючи технічний стан, забезпечення необхідними системами інженерного обладнання, функціональне (цільове) використання та фактичну відокремленість, поділ виконати можливо. Технічна характеристика новоутвореного об`єкту: загальна площа- 162,8 кв.м., житлова -95,9 кв.м. Житловий будинок літ. «А-1Ж» прим №1 - 1,5 кв.м., №2 - 5,3 кв.м., №3 - 7,1 кв.м., №4 - 20,9 кв.м., №5 - 13,1 кв.м., №6 - 15,4 кв.м., №7 - 13,4 кв.м., №8 - 17,1 кв.м., №9 - 16,0 кв.м., №10 - 9,0 кв.м., №11 - 4,7 кв.м., №12 - 6,2 кв.м., № 13 - 2,3 кв.м., №14- 16,4 кв.м., №15 - 14,7 кв.м. Кухня літня літ. «Е», е - прибудова. Сарай літ. «Ж» «К», вбиральня літ. «І». Погріб літ. «Л», дворові споруди №1-2 (а.с.12). Відповідно до звіту про незалежну оцінку 11/20 частини житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] станом на 24.04.2025 року вартість об`єкта оцінки становить 315 970,00 гривень (а.с.13-16). Відповідно до витягу з рішення Шостої сесії VII скликання Болградської міської ради Одеської області від 19.02.2016 року перейменовано назву [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до положень статті 356\~ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 364\~ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364\~ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Оскільки відповідачі не заперечували в задоволенні позовних вимог та враховуючи те, що за змістом статей 316,317\~ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивач не порушує, частка позивача в спільній частковій власності складається із конкретних приміщень, які ізольовані від приміщень інших співвласників нежитлових та житлових приміщень має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення, розташована на земельній ділянці, яка перебуває у власності позивача, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved