Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 29.05.2024-100001476 від 29.05.2024 у розмірі 18240,00 грн та суму сплаченого позивачем судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №29.05.2024-100001476. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 98 днів. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1.5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 7% від суми кредиту та дорівнює 420,00 грн. Згідно п.3.1 договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного способу споживача. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 03.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 18240,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, по процентам в розмірі 8820,00 грн, комісія 420,00 грн, неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 3000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 11 березня 2025 року здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився. В прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи провести без участі представника ТзОВ «Споживчий центр». Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася. Рекомендоване повідомлення про дату, час та місце розгляду справи повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідачка про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, в установлений строк відзив на позов не подала, суд вважає за можливе на підставі ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29 травня 2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) №29.05.2024-100001476 (кредитної лінії), шляхом підписання електронним підписом заявки на отримання кредиту та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Згідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 98 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 03.09.2024. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 7% від суми кредиту та дорівнює 420,00 грн, неустойка - 60,00 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. На підтвердження перерахування коштів за договором №29.05.2024-100001476 ТзОВ «Споживчий центр» надано квитанцію ID платежу 2468622684 АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування 29.05.2024 коштів в сумі 6000,00 грн на картку [NUMBER] *24. Довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №29.05.2024-100001476 від 29.05.2024 стверджується, що заборгованість [PERSON] становить 18240,00 грн, яка складається із: 6000,00 грн\~основного боргу; 8820,00 грн - проценти; 420,00 грн комісія; 3000,00 грн неустойка, які нараховані за період з 29 травня 2024 року по 03 вересня 2024 року. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону). [PERSON] вказані грошові кошти у розмірі 6000,00 грн отримала, про що свідчить долучена до матеріалів позовної заяви квитанцію ID платежу 2468622684 АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором становить 18240,00 грн, що складається із заборгованості по основному боргу у розмірі 6\~000,00 грн; заборгованості по процентам 8820,00 грн, заборгованості по комісії 420,00 грн; неустойка 3000,00 грн. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих грошових коштів не повернула, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по основному боргу у розмірі 6000,00 грн; заборгованості по процентам 8820,00 грн, заборгованості по комісії 420,00 грн. Що стосується стягнення заборгованості за неустойкою в розмірі 3000,00 грн, слід зазначити наступне. З 24 лютого 2022 року, відповідно до\~Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла\~Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] 3000,00 грн неустойки, враховуючи наведені правові норми. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2023,92 грн.

Outcome: partial