Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

У січні 2025 позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування позову вказано, що з 19.10.2024 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Позивач проходить військову службу, він втратив бажання жити разом однією сім`єю, зустрів іншу жінку, з якою підтримує близькі стосунки і має намір створити нову сім`ю. Розірвання шлюбу відповідатиме спільним інтересам сторін. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 25.02.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 10.04.2025, копії ухвали надіслані сторонам. У позовній заяві позивач просив суду розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи повідомлялась належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченням) на позов до суду не зверталась, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 19.10.2024 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1073, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Позивачем до матеріалів справи надана копії довідки військово-лікарської комісії в/ч [NUMBER] відносно солдата [PERSON] та посвідчення в/ч [NUMBER] серії [NUMBER] . В матеріалах справи відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява надійшла до суду у січні 2025 року, сторони в судове засідання не з`явились повторно, будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved