Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю\~«Українські Фінансові Операції» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №5536221 від 13.02.2022 року у розмірі 77120,50 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат за надання правової допомоги в розмірі 10000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір споживчого кредиту № 5536221, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 21500 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Згідно з укладеним Договорм факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023, право вимоги за кредитним договором №6332667 від 03.02.2023 перейшло від ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТзОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». В подальшому, відповідно до умов укладеного Договору факторингу від 31.07.2024 №31.07/24-Ф, право вимоги по кредитному договору №5536221 від 13.02.2022, про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відступлено з ТзОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» на користь ТзОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем Кредитора та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Станом на 17.09.2024 заборгованість відповідача по кредитному договору №553622 становить 77120,50 грн., та складається з: 21500 грн.\~заборгованості за кредитом, та 55620,50 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 13.02.2022 по 17.09.2024 (включно), які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 07.04.2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Представник позивача надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача та ухвалити рішення на підставі поданих доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації (проживання) було надіслано ухвалу про відкриття провадження та повістку про виклик до суду , які він не отримав в в зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання, а отже вважається належно повідомленим відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення повідомлення у додаток Viber. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Зустрічного позову\~не пред`явив,\~ клопотань від його імені до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач [PERSON] повторно не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений про час, місце і дату розгляду справи в суді, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи у його відсутності, не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, про що постановляє відповідну ухвалу. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що 13.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 5536221 про надання споживчого кредиту (а.с. 30-32). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті:https://creditplus.ua. Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору № 5536221 про надання споживчого кредиту сума кредиту (загальний розмір) складає 21500 грн., строк кредиту 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування. Відповідно до п. 1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Згідно з п.1.5.2 Договору знижена процентна ставка 0,597 % в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Зазначені умови Договору також відображені в паспорті споживчого кредиту (а.с. 33-34), який підписаний сторонами. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 21500,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується відомостями листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські платіжні рішення" від 12.10.2023 № 3348 (а.с. 19) про успішну операцію з переказу зазначених коштів. Факт належності відповідачу [PERSON] банківської карти № [NUMBER] та зарахування на неї суми 21500 грн 13.02.2022 року підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 18.04.2025 № 20.1.0.0.0/7-250414/56517-БТ та доданою випискою по рахунку (а.с. 92-93). Відповідно до доданого розрахунку заборгованості (а.с. 35-42) Первісним кредитором здійснювалось нарахування процентів за Кредитним договором в період з 13.02.2022 по 25.09.2023. При цьому нарахування здійснювалось за період з 13.02.2022 по 25.02.2022 за стандартною процентною ставкою 1,99% в день, що в грошовому виразі становило 128,35 грн. щоденно, а з 25.02.2022 по 25.09.2023\~за нульовою ставкою, тобто проценти фактично не нараховувались. 26.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 5536221 про надання споживчого кредиту від 13.02.2022 перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Пунктом 1.2. договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийму-передачі реєстру боржників. З платіжної інструкції від 26.09.2023 №198 (а.с. 43) слідує, що ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було оплачено на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» суму 938001,65 грн відповідно до п. 3.2. договору факторингу. 26 вересня 2023 року ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 26.09/23-Ф від 26.09.2023 та акту прийому передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді. Витягом з реєстру боржників підтверджується факт передачі від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» права вимоги до [PERSON] суми заборгованості 77120,50 грн. 31.07.2024 року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та позивачем\~ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу № 31.07/24-Ф від 31 липня 2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №5536221 про надання споживчого кредиту від 13.02.2022 перейшло до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Пунктом 1.2. договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийму-передачі реєстру боржників. З платіжної інструкції від 02.08.2024 № 2 слідує, що ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було оплачено на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» суму 67377,00 грн відповідно до п.3.2. договору факторингу. 31 липня 2024 року ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 31.07/24-Ф від 31 липня 2024 року, акту прийому передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді та акт прийому-передачі документації. Витягом з реєстру боржників підтверджується факт передачі від ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» права вимоги до [PERSON] суми заборгованості 77120,50 грн. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що [PERSON] умови взятих на себе кредитних зобов`язань не виконав, що виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», в якості нового кредитора, до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі\~ ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи такі положення закону, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205, 207 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст.1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст.610 ЦК України. Відповідно до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.1 ч.1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язаннів обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1084\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є ТОВ «Українські фінансові операції», надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні останній не висловив.\~Крім того, на час розгляду даної цивільної справи [PERSON] не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення ним заборгованості за договором від 13.02.2022. Оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Українські фінансові операції» на загальну суму 77120,50 грн. (21500 грн. тіло кредиту та 55620,50 грн. проценти), оскільки саме така сума заборгованості була визначена первісним кредитором в розрахунку заборгованості станом на 26.09.2023 року та в подальшому за договором факторингу була передана правонаступнику. Надані позивачем докази, суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи в строк зобов`язання, [PERSON] не мав би наслідком постійне збільшення плати за користування кредитом.\~Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору кредитодавець надав відповідачу у повному обсязі інформацію стосовно умов кредитування, зауважень при його укладенні останній не висловив.\~Крім того, й на час розгляду даної цивільної справи [PERSON] не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення ним заборгованості за договором. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №154 від 11 жовтня 2024 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. (а.с.65). Приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. Що стосується відшкодування відповідачем позивачу витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги у розмірі 10000 грн., то слід зазначити наступне. Судом досліджені\~свідоцтво про\~право заняття\~адвокатською діяльністю\~щодо адвоката\~Дідуха Є.О., договір про надання правничої допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024, укладений між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О. Дані докази, на переконання суду, є належними та допустимими щодо обґрунтування витрат, пов`язаних із наданням позивачу правничої допомоги, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved