Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Адвокат Зеркін А.С., діючи в інтересах та від імені [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою 29.01.2025, в якій просив суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином 23-річного віку, за умови, що він продовжуватиме навчання; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежів за один місяць. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, в той час як батько [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З вересня 2022 року [PERSON] є здобувачем фахової передвищої освіти у відокремленому структурному підрозділі «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету» групи ОРА 22-2/9, денної форми навчання, наказ про зарахування №211-заг від 29.07.2022, термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026. У зв`язку з навчанням син сторін несе витрати на придбання навчально-методичних посібників, підручників, купівлю одягу, харчування, придбання гаджетів та оргтехніки для навчання, проїзд, до місця навчання тощо. З огляду на навчання за денною формою, [PERSON] не має можливості працювати, власні доходи у нього відсутні, а тому він потребує допомоги з боку батьків. [PERSON] самостійно забезпечує сина, однак для підтримки його нормальної життєдіяльності та забезпечення навчання рівня її доходу не вистачає. [PERSON] , будучи батьком [PERSON] , взмозі надавати матеріальну допомогу на його утримання як сина, оскільки є здоровим та працездатним, однак добровільно відмовляється це робити, що зумовило звернення [PERSON] до суду з даним позовом на захист майнових прав та інтересів сина. Ухвалою суду від 14.02.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України. Виявлені недоліки 25.02.2025 представником позивача усунуто. Ухвалою суду від 27.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; залучено з власної ініціативи до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Зеркін А.С. правом на участь в судовому засіданні не скористались. Від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Руденко Ю.В. правом на участь в судовому засіданні також не скористались, остання подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти заявлених вимог не навела. Правом на подання відзиву на позов відповідач та його представник не скористались, клопотань про надання додаткового часу не заявляли. При цьому, 01.04.2025 представник відповідача подала письмові пояснення із наведенням уточнень стосовно реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] . Так, у поданих позивачем документах адреса реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2018 у справі №214/5235/18 за позовом [PERSON] відповідач [PERSON] та син [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . За інформацією з відділу реєстрації місця проживання громадян від 21.12.2018 №01.1618/1/1081 дві особи зняті з реєстрації з 21.12.2018 на підстав рішення суду за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини відповідач просив врахувати при розгляді справи по суті. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, попередньо подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Пред`явлені позовні вимоги просив задовольнити. За клопотанням представника позивача в порядку витребування доказів судом згенеровано через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» інформацію з Державного реєстру фізичних осіб про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Зважаючи на те, що жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного письмового провадження. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши позицію учасників справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.12.2006 Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. 23.09.2020 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », яке є її дійсним прізвищем згідно з паспортом громадянина України у формі ID № [NUMBER] , виданим 27.11.2020. Як слідує з долученої до позову довідки №24 від 16.01.2025, [PERSON] є здобувачем фахової передвищої освіти відокремленого структурного підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету» групи ОРА 22-2/9, денної форми навчання. Наказ про зарахування №211-заг від 29.07.2022, термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2026. Відповідно до договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №61 від 30.07.2022, укладеного між [PERSON] , від імені якого діяла його законний представник [PERSON] (вступник), та відокремленим структурним підрозділом «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету» державної форми власності в особі директора Дубінецького В.В. (заклад), предметом договору є надання освітніх послуг; заклад бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання, а саме, здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів», спеціальністю 274 «Автомобільний транспорт» для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра на основі базової загальної середньої освіти (п.1). Як слідує з п.11 договору, фінансування здійснюється за рахунок видатків державного бюджету (державне замовлення). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують\~навчання\~і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати\~аліментів\~(ст.ст.199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як слідує з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. \~ \~ \~ \~Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вказувала позивач та її представник, що не оспорювалось відповідачем, [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . За інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] з 13.09.2024 має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (відповідь №1119960 від 14.02.2025); [PERSON] з 28.12.2006 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (відповідь №1119972 від 14.02.2025). За актуальними даними, наданими позивачем (акт з місця мешкання від 19.02.2025, засвідчений ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР»), фактично [PERSON] та [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS] . Подаючи письмові пояснення, представник відповідача [PERSON] адвокат Руденко Ю.В. вказувала, що [PERSON] не зареєстрований з відповідачем, оскільки рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2018 у справі №214/5235/18 за позовом [PERSON] відповідач [PERSON] та син [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . У подальшому, 21.12.2018 на підставі судового рішення відділом реєстрації місця проживання громадян їх було знято з реєстраційного обліку. На підтвердження вказаних доводів представник відповідача надала копію судового рішення від 16.11.2018 у справі №214/5235/18 та довідку відділу реєстрації місця проживання громадян від 21.12.2018 №01.1618/1/1081. Однак, такі доводи представника відповідача суд вважає дистракторними та спрямованими на спотворення дійсних обставин та фактів, з огляду на таке. У ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Із наведеного убачається, що при розгляді справи суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими, що не є порушенням принципу диспозитивності, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц та постанові від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20. За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2018 у справі №214/5235/18 було ухвалене при заочному розгляді справи та переглянуте судом за заявою відповідача [PERSON] від 24.07.2019. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.08.2019 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було прийнято до розгляду, за результатами її розгляду ухвалою суду від 27.09.2019 заяву задоволено, а заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2018 скасовано із призначенням справи до нового розгляду. За результатами повторного перегляду справи №214/5235/18 рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2020 у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, зо втратили право користування житловим приміщенням, було відмовлено. У ході апеляційного перегляду справи за скаргою [PERSON] постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2021 рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.12.2020 було скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] : визнано [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Зважаючи на вищенаведене, [PERSON] продовжує значитись зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , реєстрація його місця проживання наразі є легітимною та дійсною за даними Єдиного державного демографічного реєстру. При цьому, сама по собі реєстрація місця проживання [PERSON] з батьком [PERSON] , за доведеності та неоспорюваності факту його дійсного проживання з матір`ю [PERSON] , що не суперечить принципу свободи пересування та вільного вибору місця проживання, яке може бути відмінним від зареєстрованого, визначає наявність у позивача права на ініціювання спору про стягнення аліментів в інтересах [PERSON] . Належних та допустимих доказів зворотного відповідач суду не надав. \~ \~ \~ \~Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23-х років; 2) продовження ними\~навчання за будь-якою із форм;\~3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою\~повнолітню\~дитину). На цьому також акцентована увага у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та\~стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06.08.2018 у справі №748/2340/17. \~ \~ \~ \~Таким чином, стягнення аліментів\~на утримання дитини, яка продовжує\~навчання,\~є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період\~навчання\~вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру\~аліментів\~суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника\~аліментів\~інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника\~аліментів\~майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем\~аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір\~аліментів\~має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника\~аліментів\~у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником\~аліментів\~не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Верховний Суд в постанові від 13.04.2021 у справі №308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру\~аліментів\~з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру\~аліментів\~мають бути враховані вартість\~навчання,\~вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру\~аліментів\~з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 81\~ЦПК\~України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що\~сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, суд зауважує, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Як слідує з обставин, якими позивач обґрунтувала свій позов, відповідач [PERSON] , будучи батьком [PERSON] , добровільно відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який після досягнення повноліття продовжив навчання за денною формою, в результаті чого позбавлений можливості офіційно працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно. За даними з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, згенерованими судом через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за період з 4 квартал 2024 року 2 квартал 2025 року за клопотанням представника позивача, встановлено, що позивач [PERSON] офіційно працює у ТОВ «РЕМГОРМАШСТРОЙ» та отримує заробітну плату у середньомісячному розмірі 8\~966 грн. 46 коп. (без відрахування податків та інших обов`язкових платежів); у жовтні та листопаді 2024 року мали місце зарахування аліментів. Відомості про наявність інших джерел доходів у позивача в реєстрі відсутні. За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що дійсно за судовим наказом від 17.07.2018 №214/3855/18 за заявою [PERSON] було присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Зважаючи на те, що [PERSON] досяг повноліття [INFO] , останнє утримання з відповідача аліментів мало місце саме у листопаді 2024 року. За даними з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, згенерованими судом через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за період з 4 квартал 2024 року 2 квартал 2025 року за клопотанням представника позивача, також встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працює ц ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», де щомісячно отримує заробітну плату у середньомісячному розмірі 32\~574 грн. 48 коп. (без відрахування податків та зборів). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] ніде не працює, єдиним джерелом його доходу є стипендія, яку він отримує за нарахуваннями від відокремленого структурного підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету», розмір щомісячної стипендії складає 1\~510 грн. (за виключенням грудня 2024 року, де стипендія нарахована підвищена у розмірі 2\~350 грн. 84 коп.). Таким чином, аналізом відомостей про доходи сторін, третьої особи, припинення стягнення з відповідача аліментів на утримання сина на користь позивача з 13.11.2024 та відсутність доказів про добровільну сплату ним аліментів після листопада 2024 року, суд дійшов висновку про доведеність наявності між сторонами спору та очевидну потребу [PERSON] у матеріальній допомозі з боку обох батьків, які є працездатними, мають стабільний дохід та взмозі надавати йому таку допомогу. При цьому, потреба [PERSON] у матеріальній допомозі як матері, так і батька оправдана його навчанням за денною формою здобуття освіти та наявністю єдиного джерела доходу у вигляді стипендії, за розміром якої останній вочевидь не взмозі самостійно забезпечувати свої хоча б першочергові потреби. Відтак, необхідність [PERSON] у додатковій матеріальній допомозі з боку відповідача за вищевказаних обставин, позивачем доведена. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи встановлені судом обставини, рівність обов`язку обох батьків по утриманню дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] із стягненням з відповідача на її користь аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу, засадам розумності, справедливості та співмірності. Будь-яких доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи період, в межах якого слід здійснювати стягнення аліментів, суд виходить з вимог ч.1 ст.191, ч.1 ст.199 СК України, які в сукупності встановлюють, що аліменти на повнолітніх сина/доньку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та стягуються \~до досягнення 23-х років, але не більше, ніж до припинення навчання. З огляду на те, що позивач, діючи через представника, звернулася до суду з позовом шляхом подання через канцелярію суду 29.01.2025, тому стягнення аліментів слід здійснювати саме з 29.01.2025. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,\~тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України (за ставками, що діяли на момент пред`явлення позову). У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved