Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.10.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 24.04.2004 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2012 по справі № 1112/1115/12 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей. Аліменти [PERSON] сплачував періодично і не в повному розмірі. На даний час відповідач має іншу сім?ю, в якій у нього є одна неповнолітня дитина. Відповідач є військовослужбовцем. Отримує грошове забезпечення, є фізично здоровим та працездатним. 14.08.2023 позивача зараховано на навчання до Національного університету біоресурсів і природокористування України на факультет захисту рослин, біотехнологій та екології, де він і навчається. Планова дата вручення диплому - 30.06.2027. Позивач зауважує, що проживає в гуртожитку на платній основі, має потребу у коштах на харчування, одяг, проїзд, на лікування, придбання канцелярських товарів та підручників тощо. Відповідач не спілкується з позивачем, допомоги добровільно не надає. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення позивачем навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У лютому 2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не надано доказів того, що вона має потребу матеріальної допомоги. Зауважив, що просить позовні вимоги позивача задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі 1514 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, а позивач подала до суду заяву про те, що не заперечує проти заочного розгляду справи, тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Смолінською селищною радою Маловисківського району Кіровоградської області 04.04.2006, про що зроблено відповідний актовий запис за № 22. У вказаному свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , дата проведення реєстраційної дії 25.09.2023, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/011434603 від 20.09.2024. Згідно довідки національного університету біоресурсів і природокористування України № 33 від 30.09.2024 [PERSON] студентка навчається на 2 курсі денної форми навчання за державним замовленням на факультеті захисту рослин, біотехнологій та екології, освітній рівень «Бакалавр». Дата зарахування з 14.08.2023 згідно наказу № 1389 «СК» від 10.08.2023. Дата завершення навчання 2027, планова дата вручення диплома [INFO] . Як вбачається з відомості Пенсійного фонду України за 2024 рік [PERSON] для пенсії нараховано 119,26 грн. Крім того, [PERSON] проживає в гуртожитку, що підтверджується платіжними інструкціями, в яких в призначенні платежу зазначено «за проживання в гуртожитку № 9», а сплачена сума в кожній інструкції становить 4400,00 грн. Також, на підтвердження витрат позивача на проїзд, харчування тощо, наявний в матеріалах рух коштів по картці [PERSON] від 21.09.2024. 11.03.2020 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 11.03.2020, про що зроблено відповідний актовий запис № 35. Крім того, судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 02.10.2018, про що зроблено відповідний актовий запис за № 552. У вказаному свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є старшим сержантом в/ч [NUMBER] , призваний у ЗСУ у березні 2023, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії Міністерства ТВО оборони України від 08.07.2024. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основу відповідальності за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно приписів ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому, законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки, це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, так як було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Як вбачається із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується на позивача Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання спільного сина сторін, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2024 і до закінчення навчання, але не більше, чим до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави.

Outcome: approved