Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" і [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 505592-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідності до п.1 Договору товариство надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання за договором та надало відповідачу кредит у розмірі 50 000,00 грн шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання за Договором, станом на 14.01.2025 року утворилася заборгованість в сумі 180 395,38 грн, з яких: 50 000 грн - прострочені платежі по тілу кредиту; 122 895,38 грн - прострочені платежі по процентах; 7 500 грн - прострочені платежі за комісією. Вказані суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача надходила заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. Представником позивача - адвокатом Трофименко М.В. подані письмові пояснення по суті позову, в якому вказує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що відповідач підтверджує, що в липні 2024 року на його мобільний телефон надійшло повідомлення з проханням перейти на невідомий йому сайт, що він і зробив. Своїми діями він надав доступ невідомим особам до своїх банківських рахунків, якими й було укладено кредитний договір, який зазначений у позовній заяві. Самостійно [PERSON] ніяких кредитних договорів не укладав. Долучена позивачем довідка не може слугувати належним документом на підтвердження переказу коштів, адже не є платіжним дорученням, у якому вказано одержувача, номер операції та успішність здійснення переказу. Крім того, він не має електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивачем не наданий оригінал кредитного договору, а надана копія кредитного договору не містить підпису [PERSON] , оскільки договір укладений в електронному вигляді. Також вказує, що позивачем не надано доказів про перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача. За фактом шахрайських дій з боку невідомих осіб, відповідачем подано відповідну заяву до ВП № 6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Також у поясненні вказує, що звертаючись з вимогами про стягнення з відповідача прострочених процентів у розмірі 122 895,38 грн, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками, а тому на думку представника відповідача відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині. Окрім того, зазначає, що відповідач не може погодитися із законністю нарахування та стягнення комісії в сумі 7 500 грн, оскільки комісійна винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, а саме - за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок споживача, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності та є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечить моральним засадам суспільства, а тому є незаконним в силу вимог ч.5 ст.11, ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що представник відповідача, зазначаючи у відзиві, що [PERSON] ніяких кредитних договорів самостійно не укладав, договір було укладено шляхом шахрайських дій невідомих осіб, не надала жодних доказів звернення відповідача до поліції із заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій та не надала жодних доказів відкриття кримінального провадження за такою заявою. Навіть якби сторона Відповідача надала такі докази, факт наявності кримінального провадження та внесення даних у Єдиний державний реєстр до судових розслідувань свідчив би лише про початок розслідування, але ніяк не зміг би підтверджувати те, що Відповідач не укладав з Позивачем Кредитний договір. До аналогічних висновків прийшов Київській апеляційний суд у своїй Постанові від 15.10.2024 у справі № 357/2883/24. Відповідача не надав рішення суду у кримінальній справі, яким би його було визнано потерпілою особою внаслідок шахрайство або інших протиправних дій щодо нього. Представник позивача зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає нормам чинного законодавства, є правомірним та не був визнаний судом недійсним. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В доданій до позову візуальній формі послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору, детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та Відповідача щодо укладення Кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору була посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М . Так [PERSON] , через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету де через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, в якій вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. Так, ТОВ «БІЗПОЗИКА» 23.07.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 505592-КС-001 про надання кредиту. 23.07.2024 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 23.07.2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 505592-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/ Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Представник позивача погоджується з твердженням, викладеним у відзиві, що відповідач не підписував кредитний договір з накладенням кваліфікованого електронного підпису. Договір і не мав бути підписаним таким чином, оскільки як вже зазначалося вище, Кредитний договір між сторонами був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Примірники електронного Кредитного договору, акцепту та оферти на його укладення, надані Позивачем до суду, є їх оригіналами, й будь-які інші варіанти вищезазначених документів у позивача відсутні та не можуть бути надані до суду. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , вказану ним при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Перерахування коштів підтверджується довідкою, сформованою технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги Позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, представник позивача вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувала та не просить Суд стягнути з Відповідача на користь Позивача жодну пеню чи штрафи, а лише заборгованість по тілу та процентам, які були нараховані відповідно до умов Кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені саме у Кредитному договорі, який уклав Відповідач. Договором встановлено, що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, плата за користування Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за Кредитним договором. Тобто, якщо Позичальник сплачує заборгованість за Кредитним договором згідно встановленого графіку платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за Кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі. При цьому, порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Також представник позивача вказує, що у Кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлена комісія саме за надання кредиту, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у самих Кредитних договорах. У зв`язку з чим просить суд не брати до уваги під час вирішення цієї справи судову практика АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо комісії за обслуговування кредиту, оскільки вона не має жодного відношення до спору між Позивачем та Відповідачем. Представник позивача звертає увагу суду, що адреса електронної пошти, на яку Відповідачу був відправлений Кредитний договір та Правила, є тією самою адресою електронної пошти, яка вказана у Поясненнях по суті позов сторони Відповідача як така, що належить Відповідачу. Крім того, під час укладення Кредитного договору Відповідач проходив відео-верифікацію, під час якої зазначив свої особисті дані, підтвердив, що на нього не чинить тиск або вплив будь-яка інша особа з метою отримання кредиту. Представник позивача просить врахувати при розгляді справи викладену у додаткових поясненнях та додатках до них інформацію. Розгляд справи проводити за відсутності представника Позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 22 січня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 28 січня 2025 року надійшли дані про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувані докази від Акціонерного товариства «ПУМБ». 19 лютого 2025 року до суду надійшли докази, що витребовувались. 19.03.2025 надійшли пояснення по суті позову від представника відповідача. 20.03.2025 представником позивача подані додаткові пояснення у справі. Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені такі обставини. 23 липня 2024 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено Договір №505592-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі. За умовами Договору товариство надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Договір укладено в електронному вигляді шляхом направлення товариством пропозиції (оферти) укласти договір та прийняття її (акцепт) відповідачем. Акцепт та Договір підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. За умовами договору: строк кредиту 24 тижні, стандартна процентна ставка в день - 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка за Кредитом - в день 1,14957034, фіксована; комісія за надання кредиту - 7500,00 грн. та нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту; строк дії Договору - до 07.01.2025 року; орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 148 193,39 грн, загальні витрати за Кредитом: 98 193,39 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19 662,06 процентів, денна процентна ставка - 1,16 процентів. Відповідно до п.7.4.4 - 7.4.8 договору, підписанням кредитного договору позичальник підтверджує, що: ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням. Позичальник до моменту укладення цього Договору отримав всю необхідну інформацію про кредитного посередника Кредитодавця відповідно до ст. 6 Закону України «Про споживче кредитування». Позичальник отримав від Кредитодавця всі документи та інформацію, які Позичальник запросив у Кредитодавця до моменту укладення Договору. . Вказаний Позичальником (з метою отримання Кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби може бути надано Позичальником Кредитодавцю, належать саме Позичальнику і жодні треті особи не мають до нього доступу чи жодних прав щодо нього. Відповідно до п. 7.12 договору спосіб перерахування Позичальнику Кредиту: в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. Листом від 23.07.2023 позивач направив на електронну адресу відповідача правила кредиту, примірник укладеного кредитного договору, таблиця обчислення вартості кредиту. До укладення договору кредитором направлено пропозицію (оферту) на укладення договору, яка була прийнята (акцептована) позичальником. Як видно із Анкети клієнта [PERSON] , останнім зазначено особисті дані: дата та місце народження, дані паспорта, РНОКПП, електронна адреса, фінансовий номер телефону [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] , номер банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] , сума бажаного кредиту - 50 000 грн. Позивачем надано візуальну форму послідовних дій клієнта, яка містить детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заяви похвилинно, в тому числі: вхід клієнта в особистий кабінет, передача інформації обраних клієнтом умов кредиту, надання товариством паспорту споживчого кредиту, підписання клієнтом паспорту споживчого кредиту та інформаційного повідомлення, запит на формування одноразового ідентифікатора для підписання Договору, підписання договору сторонами, тощо Після підписання договору позичальнику на його електронну адресу направлено лист з повідомлення про укладення договору та необхідності оплати кредиту згідно графіку платежів. Додатком до листа є Правила, Договір кредиту, таблиця обчислення вартості кредиту. Під час укладення Кредитного договору відповідач проходив відео-верифікацію, під час якої зазначив, що він самостійно подав заявку на отримання кредиту; надав повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації екрану з його зображенням та зображенням паспорту, що був пред`явлений ним під час здійснення відео-верифікації; підтвердив, що на нього не чинять тиск або вплив будь-яка інші особи з метою отримання кредиту; зазначив свій номер телефону, серію та номер свого паспорта, дату його видачі; зазначив свою дату народження. Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 16.01.2025 підтверджується, що останнім, як технологічним оператором платіжних послуг, через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція №42174-62934-47513 по видачі 50 000 грн на платіжну картку [NUMBER] , емітентом якої є ПУМБ. Опис транзакції : Перерах. коштiв [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №505592- КС-001 від 23.07.2024 Без ПДВ. В листі АТ «ПУМБ» від 11.02.2025, наданого на ухвалу суду, зазначено, що у вказаному банку на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , випущено банківську платіжну картку № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджено також випискою АТ «ПУМБ» про рух коштів по рахунку № [NUMBER] за період з 13.07.2024 по 07.01.2025, відповідно до якої видно операції по надходженню коштів 23.07.2024 в сумі 50000 грн на картку № [NUMBER] . Відповідач оплату за надані послуги вчасно та належним чином не здійснював. З розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором №505592-КС-001 від 23 липня 2024 року про надання кредиту видно, що позичальником не сплачувались кошти на повернення кредиту та відсотків, заборгованість складає 180 395,38 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 грн, сума прострочених платежів по процентах у розмірі 122 895,38 грн, сума прострочених платежів за комісією - 7500,00 грн. Вказані суми заборгованості також підтверджуються довідкою позивача про стан заборгованості. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивач вказує, що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором [NUMBER]. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Також слід зазначити, що особливістю укладення договорів про отримання кредиту в електронній формі, тобто з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем є те, що при цьому виключається прямий контакт позичальника з кредитором та можливість останнього спонукати позичальника до укладення договору на несправедливих для нього умовах, а також можливість застосування до нього психологічного чи фізичного тиску. Отже укладення договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення позивача, з врахуванням, що остання розуміла, що дані умови договору є зручними для неї на ринку фінансових послуг в мережі Інтернет. Аналогічна правова позиція викладені в Постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19. Із копії наявних у матеріалах справи доказів видно, що [PERSON] , як позичальник за кредитним договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши позичальнику персональні дані, а саме ПІБ, дата народження, РНОКПП, паспортні дані, місце проживання, телефон, e-mail, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора. Укладення Договору про надання кредиту від 23.07.2024 в електронній формі між сторонами підтверджується Візуальними формами послідовності дій [PERSON] , в тому числі, здійснено вхід в особистий кабінет, передача інформації обраних умов кредитування, підписання паспорта споживчого кредиту та інформаційного повідомлення, здійснено запит на генерацію та відправку одноразового ідентифікатора для підписання паспорта споживчого кредиту та Інформаційного повідомлення, формування шаблону оферти, запит на відправку шаблону акцепту, запит на формування одноразового ідентифікатора для підписання договору, підписання договору сторонами, відправка документів на електронну пошту, відображення документів в особистому кабінету. Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» і відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Згідно з абзацом 2 ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, сторонами в договорі про надання кредиту від 23.07.2024 визначені істотні умови, в тому числі: сума кредиту, процентна ставка за кредитом, розмір комісії, строк надання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту, загальні витрати за кредитом, дата повернення кредиту. Укладення кредитного договору саме відповідачем [PERSON] , без здійснення тиску на нього від сторонніх осіб, підтверджено відео-верифікацією, наданою позивачем до додаткових пояснень у справі. Вказаний договір №505592-КС-001 від 23.07.2024 підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора [NUMBER], який був направлений на номер мобільного телефону № [NUMBER] , вказаний відповідачем при верифікації. Такий порядок підписання електронного документу передбачено чиним законодавством. Уклавши таким чином в електронній формі Кредитний договір, [PERSON] добровільно погодився з його умовами. Суд звертає увагу, що номер телефону, який міститься в анкеті клієнта [PERSON] [NUMBER] є аналогічним номеру телефона відповідача, зазначеному його представником у письмових поясненнях на позов. Також встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Обґрунтовуючи заперечення проти позову в частині укладення договору невідомими особами шляхом шахрайських дій, відповідачем та його представником не надані жодні докази звернення [PERSON] до поліції із заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій та не надані жодні докази відкриття кримінального провадження за такою заявою. Вказані доводи представника відповідача спростовуються наявними матеріалами справи, в тому числі відео-верифікацією. Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем. Підстави вважати, що у відповідача не виник обов`язок з виконання умов вказаного кредитного договору, відсутні. Суд також звертає увагу й на непослідовність позиції сторони відповідача, відповідно до якої у письмових поясненнях по суті позову одночасно зазначає, що договір відповідачем не укладався, а потім вказує на відсутність доказів надання йому кредитних коштів та відсутність правових підстав для стягнення комісії та нарахованих процентів. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що переказ грошових коштів за кредитним договором №505592- КС-001 від 23.07.2024 на банківську карту позивача підтверджено належними і допустимими доказами. Так, в анкеті клієнта позичальником вказаний [PERSON] , його РНОКПП [NUMBER] , мобільний телефон [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] , номер картки [NUMBER] . Матеріалами справи підтверджується той факт, що банківська картка № [NUMBER] належить [PERSON] та на неї були зараховані кошти в сумі 50 000 грн, що видно із виписки по рахунку. Зарахування коштів також підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 16.01.2025 про успішне проведення транзакції. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц зазначив, що надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту. Таким чином заперечення представника відповідача стосовно відсутності доказів перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача спростовується наявними матеріалами справи. Встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами та комісію за надання кредиту - не сплатив, що вказує на наявність заборгованості по кредиту. При цьому, суд звертає увагу на те, що відсотки за кредитом в розмірі 122 895,38 грн нараховані в межах погодженого сторонами в договорі строку кредитування, а саме по визначену в договорі дату повернення кредиту - 07.01.2025, що видно із розрахунку заборгованості. Хоча розрахунок заборгованості за договором виконано позивачем станом на 14.01.2025, проте сума заборгованості за відсотками з 07.01.2025 не змінюється. Не слід ототожнювати проценти, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому Позивачем у відповідності до умов Кредитного договору (статті 1048 та 1056-1 ЦК України) та проценти, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за Кредитним договором не повертається Позичальником у визначений ним строк (частина друга статті 625 ЦК України). В даному випадку нарахування відсотків за кожен день користування кредитом відповідає умовам кредитного договору. Тому посилання представника відповідача на висновки ВП ВС у справі №910/4518/16 від 05.04.2023 з приводу того, що припис п.2 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, не є доречним, оскільки нарахування процентів поза строком дії кредитного договору позивачем не здійснювалось. При вирішенні питання щодо правомірності стягнення комісії за кредитним договором 505592-КС-001 від 23.07.2024, заперечення з приводу чого викладені у поясненнях представника відповідача по суті позову, суд зазначає таке. Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) викладені такі правові висновки. 10 червня 2017 року набув чинності Закон № 1734-VIII «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі №1023-XII «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 вказаного Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Крім того, Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021р. №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення Кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії за надання кредиту. В даному випадку, сума комісії, визначена сторонами саме в договорі, остання є фіксованою та її нарахування здійснено одноразово при видачі кредиту. Пунктом 7.4.4 укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням. Отже, встановлення у кредитному договорі обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту відповідає принципу свободи договору. Відповідач уклавши кредитний договір погодився, зокрема, сплатити комісію за надання кредиту. Таким чином, суд приходить до переконання, що банк мав право встановити у кредитному договорі комісію за видачу кредиту, а умови кредитного договору від 23.07.2024 в частині нарахування такої комісії не є нікчемними, а отже, розглядаються з точки зору права як такі, що юридично мали місце і створили правові наслідки для сторін правочину. Тому за відсутності рішення суду про визнання правочину чи його окремих частин недійсними діє презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), тобто всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені зобов`язання, в тому числі обов`язок позичальника сплачувати комісію - підлягають виконанню. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №172/410/21. Посилання представника відповідача на висновки ВС від 13.11.2019 у справі №730/1100/15-ц, від 19.02.2020 по справі №756/8840/17-ц щодо несправедливих умов договору по нарахування та стягнення комісії стосуються положень Закону України «Про захист прав споживачів» без врахування положень Закону України «Про споживче кредитування», що є необхідним в даній справі, а тому не є такими, що регулюють виниклі між сторонами правовідносини. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами. Обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами та комісію за надання кредиту-не сплатив, заборгованість погашена не була. Будь-яких доказів на спростування суми заборгованості за кредитним договором, свого розрахунку, стороною відповідача не надано. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved