Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

12.02.2025р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , треті особи Відділ ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Служба у справах дітей Савранської селищної ради та Служба у справах дітей Одеської міської ради. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 2020 по 2023 роки він навчався в Савранському професійно-технічному аграрному ліцеї, де познайомився з [PERSON] , з якою мав інтимні стосунки, а в лютому 2022 року йому стало відомо про її вагітність. [INFO] у м.Одеса відповідачка народила дочку [PERSON] . Позивач вказує, що йому відомо, що це його дитина, але, оскільки шлюб з відповідачкою не було зареєстровано, тому під час реєстрації народження дитини відомості про її батька були записані за вказівкою матері дитини (відповідачки), тобто в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 СК України. Позивач також вказує, що в період з 19.10.2022р. по 01.01.2023р. вони з відповідачкою проживали однією сім`єю в с.Ташлик, Голованівського району, Кіровоградської області, але через різні погляди на спільне проживання та ведення спільного господарства вони припинили спільне проживання, і відповідачка разом з дитиною переїхала до м.Одеса, де й проживала до цього часу. Позивачу стало відомо, що згодом у відповідачки народилася інша дитина син, тіло якого правоохоронці знайшли в морозилці в одній з квартир м.Одеси. На даний час відповідачці повідомили про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.166 КК України (злісне невиконання обов`язків по догляду за дитиною) і ч.3 ст.135 цього Кодексу (залишення в небезпеці, що спричинило смерть особи), та відносно неї обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без права внесення застави, а їх спільна дитина наразі перебуває в КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради. З огляду на зазначене, позивач, вважаючи себе біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , має намір захистити своє право на батьківство з метою створення належних умов для виховання та розвитку його дитини, однак фактично він позбавлений можливості виконувати свої права та обов`язки у зв`язку з відсутністю відомостей про його батьківство, а тому він просить суд визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про її народження, а саме: вказати його батьком дитини та змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Марущак О.Є. позов підтримали, просили його задовольнити, а також заявили клопотання про негайне виконання судового рішення відповідно до положень п.5 ч.1 ст.430 ЦПК України. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи Служби у справах дітей Савранської селищної ради Бевзюк О.І. проти задоволення позову не заперечувала; інші представники третіх осіб Відділ ДРАЦС у місті Одесі та Служба у справах дітей Одеської міської ради в судове засідання не з`явилися, заявили клопотання про розгляд справи без їх участі, а за результатами розгляду справи просили ухвалити судове рішення на власний розсуд, враховуючи найкращі інтереси малолітньої дитини [PERSON] (а.с.30-31, 39). Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідачки, думку представника Служби у справах дітей Савранської селищної ради Бевзюк О.І., повністю і всебічно з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, дійшов такого висновку. Статтею 51 Конституції України, ч.ч.1-3 ст.5 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою; держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Статтею 7 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., також встановлено, що дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно з ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, а ст.125 цього Кодексу визначено походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, зокрема: згідно ч.2 цієї статті якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. За правилами ч.ч.1, 2 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду; підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (абзац 2 ч.3 цієї статті). Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч.4 ст.128 СК України). Як встановлено абзацом 1 ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.5 роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Щодо предмету\~доказування у\~даній категорії\~справ,\~то у постанові Верховного Суду від 16.05.2018р. у справі №591/6441/14-ц зазначено, що «СК України\~будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути\~будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved