Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за Договором про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.02.2016 у розмірі 49 894 грн 33 коп., а також судових витрат у розмірі 12 228 грн, що складаються з судового збору в розмірі 3 028 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.02.2016 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. На підставі цього договору відповідачу надано кредитний ліміт у розмірі 75 000 грн для особистих потреб, процентна ставка становить 26% річних (фіксована), обов`язковий мінімальний платіж 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. Право вимоги за Договором перейшло до Позивача від АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу №3 від 20.09.2021. Відповідач активувала картку, використовувала кредитні кошти, але не виконувала зобов`язань щодо своєчасного погашення заборгованості, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 49 894 грн 33 коп. станом на дату подання позову. Відповідач подала заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, стверджуючи, що трирічний строк позовної давності минув, оскільки Договір укладено в 2016 році, а позов подано в 2024 році. Позивач подав заперечення проти застосування наслідків спливу позовної давності, посилаючись на продовження строку позовної давності на період карантину (12.03.202030.06.2023) відповідно до п. 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (ЦК України) у редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020 та зупинення перебігу позовної давності на період воєнного стану (з 24.02.2022) відповідно до п. 19 ЦК України. Ухвалою суду від 06.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести у їх відсутність, а також просить позовні вимоги задовольнити повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленою у встановленому законом порядку, до суду не з`явилася, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надала, клопотань про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надходило. У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Згідно позову, 08.02.2016 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. На підтвердження факту укладення Договору Позивач надав копію Угоди (а.с.6-7). Договір укладено в письмовій формі і підписаний сторонами власноручними підписами. Відповідно до Договору, ліміт кредитної лінії 75 000 грн, процентна ставка 26% річних, мінімальний платіж 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. Підписання оферти, акцепту свідчить про ознайомлення та згоду Відповідача з умовами. Суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 634 ЦК України, договір від 08.02.2016 є договором приєднання, умови якого встановлені Позивачем і не підлягали зміні Відповідачем. Підписання Договору та активація картки (ч. 2 ст. 642 ЦК України) свідчать про укладення кредитного договору. АТ «Альфа-Банк» виконало свої зобов`язання, надавши Відповідачу доступ до кредитної лінії в межах ліміту 75 000 грн. На підтвердження цього Позивач надав виписку з рахунку, яка підтверджує використання Відповідачем кредитних коштів (а.с. 17-26). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит, а позичальник повернути його та сплатити проценти. Відповідач не виконала зобов`язань щодо сплати мінімальних платежів та процентів, що призвело до заборгованості у розмірі 49 894 грн 33 коп. На підтвердження Позивач надав виписку з рахунку (а.с.17-26) та розрахунок заборгованості (а.с. 27). Згідно з п. 3.3 Договору, Відповідач зобов`язана була сплачувати мінімальний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн, та проценти за ставкою 26% річних. Виписка з рахунку підтверджує, що Відповідач не здійснювала платежі в повному обсязі, що призвело до накопичення заборгованості. Суд перевірив розрахунок заборгованості на основі наданих документів. Відповідач, не подавши відзиву, не спростувала розмір заборгованості чи правильність нарахування. Суд вважає розрахунок обґрунтованим і підтвердженим. Право вимоги за Договором перейшло до позивача від АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу №3 від 20.09.2021. На підтвердження Позивач надав копію договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників від 20.09.2021, платіжне доручення №559 від 20.09.2021 та виписку з додатку до договору № 3 від 20.09.2021 (а.с.9-16). Усі перелічені докази є належними, допустимими та достатніми у їх сукупності для підтвердження обставин, на які посилається позивач. Відповідач подала заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Позивач заперечує проти задоволення цієї заяви, посилаючись на продовження та зупинення строку позовної давності у період карантину та часу дії воєнного стану. Вирішуючи заяву відповідача, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить 3 роки. Перебіг починається з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення права (ст. 261 ЦК). Пункт 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (у редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020) встановлює, що строки позовної давності продовжуються на період карантину (12.03.202030.06.2023, тобто на 1206 днів). Пункт 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України зупиняє перебіг позовної давності на період воєнного стану (з 24.02.2022, триває станом на 13.01.2025). Позов подано в 2024 році, тому з урахуванням періоду, коли строки позовної давності продовжувались, часу зупинення перебігу позовної давності, позовна заява подана в межах строку позовної давності. У зв`язку з викладеним заява відповідача не підлягає задоволенню. Судові витрати суд вирішує наступним чином. З платіжної інструкції №4188 від 27.08.2024 встановлено, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028 грн. На обґрунтування витрат на правничу допомогу у розмірі 9 200 грн позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, акт приймання-передачі послуг від 15.07.2024 та платіжну інструкцію. Поряд із цим, дослідивши акт приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024, суд вважає, що адвокатом дублюються послуги, тому стягує лише доведені послуги на суму п`ять тисяч гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки позов задовольняється повністю, судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі п`ять тисяч грн стягуються з відповідача. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved