Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить: припинити з грудня 2021 року стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , стягнутих на підставі судового наказу Чаплинського районного суду Херсонської області у справі № 665/1631/21 від 26.10.2021 року на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Звільнити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] від сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , що виникла з грудня 2021 року. Судовий наказ, виданий Чаплинським районним судом Херсонської області у справі № 665/1631/21 від 26.10.2021 року про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліментів на утримання дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , визнати таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . Змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] за судовим наказом Чаплинського районного суду Херсонської області у справі № 665/1631/21 від 26.10.2021 року на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , з 1/3 на 1/4 частини від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду 26.10.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно - до досягнення повноліття сина - [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову про стягнення аліментів до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за судовим рішенням шлюб між ним та відповідачем було розірвано та на їх спільну дитину з нього стягуються аліменти, так на сьогоднішній день за судовим наказом від 26.10.2021 року по справі № 665/1631/21, з позивача [PERSON] , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку, як на утримання 2-х дітей. При цьому, за рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області у справі № 947/19168/23 було встановлено, що син [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , ще з грудня 2021 року. Отже, враховуючи встановлені судом у справі № 947/19168/23 фактичні обставини справи з приводу часу проживання сина - [PERSON] , [INFO] , позивач звернувся до суду з метою припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів. На судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив вимоги позову задовольнити. На судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до частини третьої\~статті 200 ЦПК України, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 26.10.2021 року на підставі заяви [PERSON] , Чаплинським районним судом Херсонської області у справі № 665/1631/21 було винесено судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.10.2021 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За результатами винесеного судового наказу було відкрито виконавче провадження № 75877688 від 06.09.2024 року щодо стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання дітей. 20.02.2024 року, рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області у справі № 947/19168/23 було ухвалено: «Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком [PERSON] , - задовольнити. Визначити місце проживання сина - [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] ». Вказаним рішенням також було встановлено про те, що з грудня 2021 року старший син - [PERSON] , [INFO] , виявив бажання проживати разом з [PERSON] , та переїхав до нього жити, де і проживає до теперішнього часу. На сьогоднішній день за вище вказаним судовим наказом від 26.10.2021 року по справі № 665/1631/21, з [PERSON] , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку, як на утримання 2-х дітей. Відтак оскільки старший син - [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком він повністю займаюсь його вихованням, самостійно забезпечую його всім необхідним, вимога позивача про стягнення аліментів з Відповідачки на його користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття сина- [PERSON] , [INFO] , а саме до [INFO] , починаючи від дня пред`явлення позову про стягнення аліментів до суду є обгрунтованою та такою, яка відповідає нормам СК України. За змістом ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Одним із способів виконання батьками обов`язку з утримання дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, розмір яких визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти сплачуються тому з батьків, з ким проживають діти, а строк присудження аліментів відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України визначається від дня пред`явлення позову. При зміні обставин батько, з якого стягують аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним, та стягнути аліменти з матері. Статтею 273 Сімейного Кодексу України визначено, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, не витрачає отримувані аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При вирішенні цього спору слід врахувати правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Тобто, саме з визначеного періоду початку проживання сина разом з батьком припиняється право отримання аліментів Відповідачкою на її користь, враховуючи ст.ст. 181-183 СК України. За таких обставин, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, враховуючи, що старший син - [PERSON] , проживає разом з батьком [PERSON] та перебуває на його утриманні, що свідчить про суттєву зміну обставин, які були підставою стягнення аліментів, а тому є усі підстави для припинення стягнення аліментів на користь Відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються за судовим наказом Чаплинським районним судом Херсонської області у справі № 665/1631/21 від 26.10.2021 року, а також позивач підлягає до звільненню від сплати заборгованості по аліментам. Статтею 173 ЦПК України встановлено, що суд може визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню, в порядку, встановленому статтею 432 цього Кодексу. Частинами 1,2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Як було вище вказано на сьогоднішній день з позивача за судовим наказом від 26.10.2021 року по справі № 665/1631/21, аліменти стягуються у розмірі 1/3 частини від заробітку, як на утримання 2-х дітей. Однак, старший син [PERSON] проживає разом з батьком, що унеможливлює стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі у зв`язку з тим, що це порушує норми визначені у СК України з приводу стягнення аліментів. Тому, є необхідність у визначенні вірних часток стягнення аліментів на утримання дітей, а саме стягувати на користь Відповідачки на утримання молодшого сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від доходів (заробітку). Відповідач добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка проживає з батьком не надає. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд також виходить з заявленого позивачем розміру аліментів та з відсутністю заперечень відповідача в цій частині і визначає їх у частці від заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року): «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Позивач, як платник аліментів на двох дітей, довів свої вимоги щодо необхідності припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню та стягненню аліментів на його користь, шляхом надання підтверджуючих документів проживання дитини з ним (рішення суду), що в судовому засіданні було визнано відповідачем, задоволення вказаних вимог відповідає нормам СК України та надасть змогу забезпечити належний гармонійний розвиток дітей з дотриманням розумного балансу витрат позивача та відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 192 СК України та

Outcome: approved