Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

26.08.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Карпенко А. А. звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала з [PERSON] у шлюбі з 05.11.2005 року по 24.09.2008 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 119. Однак, подружнє життя сторін не склалося та шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 24.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 100. Після розірвання шлюбу між сторонами, їхня спільна донька [PERSON] , залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] , до досягнення повноліття спільної дитини сторін. Відповідачем на користь позивача примусово сплачувались аліменти за рішенням суду, що підтверджується копією рішення Яготинського районного суду Київської області від 06.03.2008 року по справі № 2-24/2008. На сьогоднішній день [PERSON] проживає разом із матір`ю - [PERSON] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання осіб, в яких зазначена адреса: [ADDRESS] . При цьому, 25.06.2024 року [PERSON] , досягла повноліття та продовжує навчання у вищому навчальному закладі на економічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України, термін навчання з 14.08.2023 року по 30.06.2027 року, форма навчання - денна, що підтверджується копією довідки з вищого навчального закладу. Навчання спільної дитини позивача та відповідача відбувається на платній основі згідно з договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2023 року. Відповідно до договору замовником освітньої послуги є [PERSON] , здобувачем вищої освіти є [PERSON] . Згідно з розділом III Договору вартість освітньої послуги за роками навчання становить: 2023-2024 навчальний рік - 32 290 грн.; 2024-2025 навчальний рік - 32 290 грн.; 2025-2026 навчальний рік - 32 290 грн.; 2026-2027 навчальний рік 32 290 грн. Таким чином, вартість навчання за 4 роки складає 129 160 грн, що підтверджується копією договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2023 року. У зв`язку з навчанням на денній формі, повнолітня донька сторін [PERSON] , позбавлена можливості працювати та отримувати будь-який дохід, а саме, самостійного заробітку вона не має, стипендії не отримує, тому постала потреба в матеріальній допомозі з боку батька, яка полягає у необхідності оплати вартості навчання, отримання коштів для проїзду до місця проживання, навчання, придбання одягу, харчування, канцелярії, підручників. Окрім того, спільна донька позивача та відповідача є інвалідом з дитинства. Група інвалідності - третя, інвалідність встановлена строком до 01.07.2027 року, що підтверджується копією довідки до огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 854903 від 29.10.2024 року. Позивачка також вказує, що наразі самостійно не має змоги оплачувати в повній мірі вартість навчання доньки та утримувати її, оскільки також має ще меншу неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , народжену у другому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 24.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 343, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.2021 року Святошинським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 260. При цьому, відповідач є працездатною особою, має належне матеріальне забезпечення, є власником двох земельних ділянок та автомобіля згідно витягів з офіційних державних реєстрів, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка її потребує, оскільки обов`язок щодо утримання дитини має покладатись не тільки на матір, а й на батька також. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , у розмірі 1/3 частини, від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення [PERSON] 23-річного віку або завершення навчання, в залежності від того яка подія настане раніше. Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. на підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано наступні копії документів: договору про надання правничої допомоги від 18.06.2024 року, квитанцію про сплату гонорару адвоката у розмірі 50% від 18.06.2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг) від 19.05.2025 року. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н. О. щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи від 26.09.2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу передано для розгляду судді Козак І. А. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.09.2024 року цивільну справу прийнято та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У лютому 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач частково погодився з позовом та не заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1/10 всіх видів його заробітку з огляду на наступне. У відзиві на позовну заяву вказує, що позивач не доводить потребу у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням доньки, не наводить мотивів вибору освітнього закладу саме на контрактній (комерційній) основі, що залежить від матеріальних можливостей батьків. Залишено поза увагою надання ним особисто доньці документів, що надають право пільгового вступу до вищих навчальних закладів, як дитина учасника бойових дій та співробітника СБУ. Зазначає, що позивачкою не враховано факту стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 240 та рішення Яготинського районного суду Київської області від 01.11.2012 року (справа № 1028/216/12), а також фактично знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка залишилась без батька, що підтверджується свідоцтвом про смерть та актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства [INFO] . Вказує, що його батько - [PERSON] , 1964 року народження, має захворювання серця, внаслідок чого у травні 2023 року йому проведено хірургічне втручання, що вимагає від відповідача додаткових витрат, пов`язаних з його подальшим лікуванням і реабілітацією, оскільки батько не досяг пенсійного віку і не отримує будь-яких грошових виплат або державних соціальних допомог. Посилається на те, що позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що вона вживала відповідних заходів до нього, але не могла одержати кошти у зв`язку з його ухиленням від їх сплати. Також відповідач вказує на свій стан здоров`я, а саме, що у березні 2019 року він знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом хронічне захворювання «варикозна хвороба кінцівок», що вимагає від нього тривалого лікування та постійного вживання коштовних лікарських препаратів. Окрім того відповідач погоджується понести витрати на правничу допомогу частково у розмірі 4000,00 грн. Позивач будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. При цьому представником позивача, була подана до суду заява, згідно з якою сторона позивача просила суд розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з відзивом на позовну заяву від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Вивченням матеріалів встановлено, що справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно зі ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 8, 9 ст. 7 СК України). Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Так, відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Так, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази суд прийшов до наступного висновку та встановив, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »; прізвище в першому шлюбі « [PERSON] »), [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 119. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого 24.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 100. Спільна донька сторін - [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом з матір`ю - позивачем по справі. Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання [PERSON] проживає з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання у вищому навчальному закладі на економічному факультеті Національного університету біоресурсів і природокористування України, термін навчання з 14.08.2023 року по 30.06.2027 року, форма навчання - денна, що підтверджується копією довідки з вищого навчального закладу. Відповідно до копії договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2023 року навчання відбувається на платній основі, що підтверджується копією договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 11.08.2023 року. Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з навчанням на денній формі [PERSON] у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, тому не може сама себе забезпечувати та потребує матеріальної допомоги обох батьків. Крім того, судом встановлено, що спільна донька позивача та відповідача є інвалідом з дитинства. Група інвалідності - третя, інвалідність встановлена строком до 01.07.2027 року, що підтверджується копією довідки до огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 854903 від 29.10.2024 року. Так, відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині судом встановлено, що останній є повноцінною та працездатною особою, має у власності дві земельні ділянки та автомобіль відповідно до витягів з офіційних державних реєстрів (що не спростовувалось і не заперечувалось відповідачем у поясненнях та документах долучених ним до матеріалів справи). Щодо тверджень відповідача, що на його утриманні перебуває неповнолітній син - [PERSON] [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.11.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 240 та копією рішення Яготинського районного суду Київської області від 01.11.2012 року (справа № 1028/216/12), то суд звертає увагу на те, що наявність інших дітей не звільняє платника від сплати аліментів, при цьому суд наголошує на тому, що на утриманні позивача також є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , народжена у другому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 24.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 343 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.2021 року Святошинським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 260. Суд критично ставиться до твердження відповідача, що на його утриманні знаходиться [PERSON] , батько якої помер, адже остання не є дитиною відповідача та не є ним усиновленою, при цьому суд вважає, що акт обстеження матеріально-побутових умов фактичного місця проживання від 02.01.2025 року, виданий Яготинською міською територіальною громадою не доводить факту утримання, а лише спільне проживання [PERSON] з [PERSON] та її дитиною [PERSON] , інших доказів того, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні відповідача до матеріалів справи не надано. До того ж, відповідачем не надано жодних доказів того, що він постійно перебуває на стаціонарному та амбулаторному лікуванні та перебуває купівлі коштовних ліків, адже жодного чеку, платіжних доручень, лікарських направлень та рецептів на купівлю медичних препаратів [PERSON]. до матеріалів справи не додав. При цьому копією відповіді від 05.08.2024 року № 11/6-К-371/64 з місця роботи відповідача на адвокатський запит від 29.07.2024 року № 29/07-24 підтверджується, що за останні 6 місяців довідку про випадок тимчасової непрацездатності військовослужбовець [PERSON] не отримував. Крім того, суд критично ставиться до твердження відповідача, що від нього вимагаються додаткові витрати на його батька, бо останній - [PERSON] у травні 2023 року переніс операцію на серці, оскільки з відзивом на позовну заяву надана лише копія виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , що датована 2023 роком та згодом з порушення порядку подання доказів надана копія виписки з медичної карти амбулаторного хворого лікаря кардіолога пацієнту [PERSON] , що датована 30.01.2025 роком, при цьому жодних документів (фіскальних чеків, платіжних інструкцій), які вказують на матеріальні витрати відповідача на купівлю батьку медичних препаратів, оплату операцій чи іншого лікування відповідачем не надано. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. На відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько або мати можливість надання такого утримання. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України). Таким чином, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 182, ч. 5 ст. 183 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений в ч. 5 ст. 183 СК України, в тому числі в розмірі 1/4 частини доходів відповідача на одну дитину, вважається безспірним та таким, що презюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про держаний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн. Згідно з копією довідки, наданої відповідачем з його місця роботи № 21/2-116 від 14.01.2025 року, розмір його заробітної плати за 6 місяців складає 299 985,73 грн, що складає близько 50 000, 00 грн на місяць. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 1/4 частки його доходів, що за відомостями з місця роботи відповідача становить приблизно 12500,00 грн., є такими, що значно перевищують встановлений ч. 2 ст. 182 СК України мінімально гарантований та мінімально рекомендований розмір аліментів, відповідають засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, в порядку, передбаченому ст. 185 СК України. Всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано суду будь-яких доказів витрат, які б свідчили про необхідність відповідачем сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж 1/4 частка його доходів. За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки доходів відповідача. В іншій частині позовних вимог, а саме в стягненні аліментів в більшому розмірі, ніж 1/4 частка доходів відповідача на місяць, суд відмовляє, оскільки позивачем не доведено необхідність відповідачем сплати аліментів в такому розмірі. Крім того, суд наголошує, що обов`язок утримання дитини покладається як на її батька, так і на матір. Ураховуючи наведене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що буде справедливим та достатнім, порівнюючи обов`язки кожного із батьків щодо спільної дитини. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та згідно з ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Позивачка просить стягнути з відповідача 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу, які вона зобов`язана сплатити адвокату у відповідності до договору про надання правничої допомоги. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що формою оплати послуг адвоката є гонорар, що може зазначатися як у фіксованому розмірі та і у погодинній оплаті. Щодо витрат на правничу допомогу заявлених позивачем судом встановлено, що в даному випадку витрати на правничу допомогу є фактичними. Стороною позивача виконано вимоги чинного законодавства щодо доведення витрат на правничу допомогу та обґрунтовано їх розмір, а саме: - долучено до позовної заяви копію договору № 18/06/24 від 18.06.2024 року про надання правничої допомоги, що підписаний між адвокатом Карпенко Альоною Андріївною та клієнтом [PERSON] . У договорі зазначений чіткий предмет: надання правової допомоги у справі про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - [PERSON] з [PERSON] на користь [PERSON] ; - долучено до позовної заяви платіжне доручення про оплату 50% гонорару, оскільки інші 50% сплачуються протягом трьох днів після винесення рішення суду (згідно п. 5.2. Договору). Таким чином повна сума гонорару не оплачена, бо договір про надання правничої допомоги не передбачає повної суми її оплати, ст. 141 ЦПК України вказує на те, що підлягають компенсації судові витрати незалежно від того чи сплатила їх сторона чи має сплатити, вказана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, в тому числі у справах № 923/560/17; № 329/766/18; № 178/1522/18; № 280/2635/20; - розрахунок витрат на правову допомогу, а саме детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з метою їх відшкодування згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України також був наданий до розгляду справи по суті разом із заявою адвоката позивача про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати на правову допомогу є належні та обґрунтовані та співмірні з розглядом справи, а тому підлягають задоволенню у розмірі 10 000,00 грн.

Outcome: partial