Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У провадження Чечелівського районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява [PERSON] , подана у її інтересах представником адвокатом Бутовим Михайлом Алєковичем, до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 17 липня 2015 року, зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №824 від 17.07.2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17 липня 2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами почало поступово погіршуватись з початку 2022 року, позивач та відповідач фактично припинили подружні відносини через несумісність характерів, відмінність поглядів на спільне життя. На думку позивача подальше спільне життя подружжя та збереження родини є неможливим. Також позивач просила розглядати справу без її участі та без участі її представника. Ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 23 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач та її представник адвокат Бутов М.А. не з`явились, 16 травня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу без участі позивача та її представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Враховуючи факт неявки в судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 липня 2015 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №824 від 17.07.2015 року. (а.с. 14). Від шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] за актовим записом 108, видане Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 11.07.2024 року (а.с. 15); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] за актовим записом 43, видане Виконавчим комітетом Іларіонівської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 22.06.2016 року (а.с. 16); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Іларіонівської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 05.05.2021 року (а.с. 17). Сімейне життя позивача та відповідача не склалось, сторони мають різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, на теперішній час кожен живе окремим життям. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, відповідно до статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок», ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Крім того, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем в Україні здійснюється з урахуванням норм Закону України «Про міжнародне приватне право». Так, п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. До такої дій можна віднести: реєстрація шлюбу в Україні та спільне проживання подружжя (громадянина України і іноземця) на території України. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про міжнародне приватне право», виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом. Іноземці та особи без громадянства мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України, крім випадків, передбачених законом або міжнародними договорами України. Згідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вимог щодо відновлення дошлюбного прізвища позивачем заявлено не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 110 112, 141 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved