Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Бурдига В.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 24 вересня 2004 року Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №210. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказав, що сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на майбутнє та вирішення сімейних проблем. , взаємної втрати довіри та любові одне до одного. Спільне господарство не ведеться з серпня 2023 року, шлюб носить формальний характер. Просить розірвати шлюб, покласти судові витрати на відповідача. Ухвалою суду від 30.04.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.24). Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, справу просила розглянути у її відсутність. Після розірвання просила залишити прізвище « [PERSON] », судові витрати поділити навпіл (а.с.24). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24 вересня 2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 18 квітня 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , актовий запис № 210(а.с.5). Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя у сторін не склалося, у зв`язку з відсутністю порозуміння, різні погляди на майбутнє та вирішення сімейних проблем. , взаємної втрати довіри та любові одне до одного. Спільне господарство не ведеться з серпня 2023 року, шлюб носить формальний характер. Згідно з ч.1ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому шлюб підлягає розірванню. \~Згідно\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що відповідач просила змінити своє прізвище на дошлюбне, в рішенні суду має бути зазначено про вибір заявником прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями\~статті 142 ЦПК України\~передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору. На підставі ст. ст. 24, 110,112, 113 СК України ,

Outcome: approved