Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

05.03.2025 до суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Територіальна громада в особі Криворізької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 18.10.2024 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після набуття права власності на житловий будинок, позивач звернувся до землевпорядної організації, та з`ясував, що частина земельної ділянки площею 0,0300 га була раніше приватизована і знаходиться у власності відповідача. Ухвалою суду від 21 березня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у загальному позовному провадженні. 15 травня 2025 року підготовче засідання було закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву, в якій просять цивільну справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву не надала, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином. Представник третьої особи до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без їх участі, просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. У відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за її відсутності не подала, крім того, відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що після смерті батька позивача [PERSON] ,\~приватним нотаріусом Криворізького районного\~нотаріального\~округу Дніпропетровської області Лігутою Л.В.\~18.10.2024 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме щодо спадщини, яка складається з: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , документами, що посвідчують право власності на який є договір купівлі-продажу, посвідчений завідуючою Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Пруднік Н.Г. 13.08.1985 за реєстровим № 2053; договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Артеменко Л.М. 10.12.1997 за реєстровим № 1-5621; рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл. від 13.02.2009, справа №2-541/2009, та зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ», реєстраційний номер: 25451543, номер запису: 17722 в книзі: 74-7. Після свого звернення до ФО-П [PERSON] для оформлення землевпорядної документації для приватизації земельної ділянки під успадкованим житловим будинком, позивач 25.12.2024 отримав лист вих. 1-25/12, яким йому було відмовлено у розробленні документації, оскільки частина запроектованої земельної ділянки перебуває у власності у іншої особи. Так, земельна ділянка площею 0,0300 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3675 від 13.01.1998. З матеріалів витребуваної спадкової справи вбачається, що 10.12.1997 [PERSON] уклала договір купівлі-продажу частини житлового будинку з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вбачається, що приватизація земельної ділянки [PERSON] відбулася вже після відчуження нею житлового будинку [PERSON] , який за своє життя не переоформив земельну ділянку за собою. Згідно з ч. 1\~ст. 30 Земельного кодексу України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин,\~при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Аналіз змісту зазначеної норми\~Земельного кодексу України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у\~статті 30 Земельного кодексу України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому, слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Так при ухваленні рішення суд вважає, що ст. 30\~Земельного кодексу України,\~в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.\~\~ Крім того, ст. 120 Земельного кодексу України\~(у чинній редакції),\~ст. 377 Цивільного кодексу України\~(у чинній редакції) також передбачають припинення права власності чи користування земельною ділянкою та перехід такого права до особи, що набуває право власності на нерухоме майно. Щодо застосування приписів вказаних статей у відповідних редакціях Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалася про те, що особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Аналогічна правова позиція висловлена Великої Палатою Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у подібній справі №689/26/17. З урахуванням вказаного суд вважає, що у зв`язку з переходом до [PERSON] права власності на частину будинку, позивач, як його спадкоємець, має право вимагати визнання за ним права власності на частину земельної ділянки, призначеної для його обслуговування, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Вимога про стягнення з відповідача судового збору позивачем не заявлено.

Outcome: approved