Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін Володимир Іванович про визнання договору дарування недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.06.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 256 (далі - Кредитний договір), на виконання умов якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 69300,00 доларів США, а Позичальник одержала кредит, та зобов`язалась належним чином його використати та повернути в сумі 69300,00 дол. США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,7 відсотків річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені Кредитним договором. Через неналежне виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором,рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 2-3889/10 позов Банку до Позичальниці частково задоволено, стягнуто з Позичальниці на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 348,87 доларів США, що станом на 02.06.2010 року згідно з офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті становить 503 560,17 грн, в частині стягнення пені по кредиту - відмовлено; стягнуто судові витрати. На виконання рішення судом 29.07.2010 видано виконавчий лист № 2-3889/2010, та 11.12.2014 державною виконавчою службою у м. Рівному відкрито виконавче провадження №45758356. В процесі виконавчого провадження №45758356 державним виконавцем було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного Реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкта нерухомого майна, що за Позичальницею [PERSON] зареєстровано на праві власності трикімнатну квартиру [ADDRESS] , та яка певний час перебувала в іпотеці Акціонерного комерційного банку «Мрія», правонаступником якого є АТ «ВТБ БАНК» за кредитним договором №02-840-63 від 22.09.2005. Відповідно до повідомлення АТ «ВТБ БАНК» №72/1-2 від 11.01.2020 заборгованість за кредитним договором № 02-840-63 від 22.09.2005 [PERSON] погашено, після чого було припинено іпотеку на дану квартиру. В межах ВП № 45758356, з метою опису та арешту квартири, державним виконавцем 24.02.2020, 17.09.2020, 20.01.2022, 25.01.2022 було здійснено виходи за місцем знаходження майна Позичальниці, проте до квартири державного виконавця не було допущено, про що складено відповідні акти. 29.11.2018 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення ВП №45758356 на підставі п.9 ст. ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення суду), та як наслідок прийнято постанову про звільнення з-під арешту майна боржника - [PERSON] . Банк не погодився з постановою про закінчення виконавчого провадження та оскаржив її до суду з тих підстав, що державний виконавець помилково прийняв виконання рішення суду не у валюті стягнення 63 348,87 доларів США, а гривневий еквівалент згідно з офіційним курсом НБУ станом на 02.06.2010 в у розмірі 503 560,17 грн, що прямо суперечить як рішенню суду, так і положенням статей 526, 530, 599, 629,1054 ЦК України. Залишок заборгованості за рішенням суду складає 43 496,43 доларів США. 20.02.2019 ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області, яка залишена без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 30.05.2019 у справі №569/24629/18 скаргу Банку задоволено. Визнано дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника В.В. щодо винесення постанови від 29.11.2018 про закінчення виконавчого провадження №45758356 неправомірними, скасовано постанову про закінчення. 15.08.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження №45758356. 30.04.2021 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу [PERSON] задоволено, скасовано ухвалу Рівненського міського суду від 20.02.2019 та постанову Рівненського апеляційного суду від 30.05.2019, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 11.05.2022 року начальником Рівненського міського відділу ДВС винесено постанову «Про результати перевірки виконавчого провадження», якою скасовано постанову про відновлення виконавчого провадження №45758356 від 15.08.2019. 05.10.2022 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу Банку задоволено. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2021 та постанову Рівненського апеляційного суду від 08.02.2022 скасовано. Справу № 569/24629/18 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/24629/18 від 24.02.2023 скаргу АТ «Ощадбанк», в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено. Скасовано постанову головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Мельника В.В. про закінчення виконавчого провадження №45758356 від 29.11.2018. Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Мельника В.В. від 04.05.2023 відновлено виконавче провадження № 45758356. 04.09.2023 року Банк ознайомився із матеріалами ВП № 45758356, з яких встановлено, що 15.09.2022 між [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] та її сином [PERSON] було укладено Договір дарування квартири, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала своєму сину [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Вказаний Договір було посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. та зареєстровано в реєстрі за № 1036. Згідно наведеного АТ «Ощадбанк» вважає, що спірний Договір дарування, укладений між [PERSON] та її сином [PERSON] , спрямований на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від примусового виконання в майбутньому рішення суду про стягнення [PERSON] на користь Банку кредитної заборгованості, що згідно з статтею 234 ЦК України є підставою для визнання його недійсним із застосуванням способу захисту (відновлення становища, що існувало до порушення), передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 16 ЦК України шляхом повернення квартири у власність [PERSON] . Позивач просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір дарування квартири [ADDRESS] , посвідчений 15 вересня 2022 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Кострикіним В.І., зареєстрований в реєстрі за № 1036, укладений між [PERSON] та [PERSON] .Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] . Стягнути із Відповідачів судові витрати. 17.04.2024 року представником відповідача-1 [PERSON] та відповідача-2 [PERSON] адвокатом Цуняком В.Й. до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що: укладений 15.09.2022 року [PERSON] Договір дарування квартири [ADDRESS] на користь сина - [PERSON] , не підпадає під конструкцію «фраудаторного правочину», оскільки не містись ознак фіктивного правочину відповідно до роз`яснень Верховного Суду, таких як: позивач - АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», умисно замовчує той факт, що Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2021 року та Постановою Рівненського апеляційного суду від 08.02.2022 року, було вирішено скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» повернути скаржникові. Вказані рішення суду вступили в законну силу. Таким чином, на момент вчинення договору Дарування від 15.09.2022 року, виконавче провадження №45758356 від 29.11.2018 року за кредитним договором № 256 від 01.06.2007року було закінчено на Підставі Постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.11.2018 року у зв`язку з його фактичним повним виконанням. Жодних боргових зобов`язань, або перешкод у [PERSON] для вчинення оспорюваного правочину не існувало, а тому остання діяла добросовісно без наміру заподіяння шкоди кредитору. До цього ж, Договір дарування квартири був оформлений, оскільки саме син [PERSON] за місцем його навчання у м.Львів, у період з 2017 - 2018 роки, сплачував власні кошти по кредиту за вказану квартиру. Відчуження квартири за договором дарування на [PERSON] відбулось оскільки, останній фактично постійно в ній проживав із 2005 року; в 2020 році створив власну сім`ю, де продовжував проживати разом із дружиною; постійно сплачували всі комунальні послуги за даною адресою; робили ремонт власними силами та коштами у вказаній квартирі; квартира була дарунком сину від його матері на його день народження. [PERSON] з 2012 року проживає за кордоном та з 16.06.2020 року створила нову сім`ю. Зазначені обставини доводяться долученими до Відзиву копіями письмових доказів. Крім того, відповідачі аргументують, що кредитний договір №256 від 01.06.2007 року за яким відкрито виконавче провадження №45758356, був забезпечений Договором поруки № 256/1 від 01.06.2007 року та Іпотечним договором від 01.06.2007 року, де предметом іпотеки є нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 80,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, стягувач (позивач у даній справі) жодних дій щодо звернення стягнення на іпотечне майно - квартиру [ADDRESS] , з 2010 року не вчиняє. Вважає, що пред`явлення банком позову по даній справі, останній діє не справедливо, не добросовісно та не розумно, оскільки має безспірне першочергове право задовільнити свої вимоги за рахунок предмета Іпотеки, яка повністю покриває вимоги кредитора по ринковій ціні (п.1.3. Іпотечного договору від 01.06.2007 року). [PERSON] в момент укладення Договору дарування квартири від 15.09.2022 року об`єктивно не мала чинних боргових зобов`язань перед кредитором (Банком), не могла передбачати негативні наслідки для себе, за наявності заставного майна (Іпотечний договір від 01.06.2007 року), а мета укладеного договору дарування квартири була спрямована на реальне настання обумовлених даним договором правових наслідків. Відповідачі просять у задоволені позову представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про визнання договору дарування недійсним, та відновлення становища яке існувало до порушення - відмовити, та розглянути клопотання про допит свідків. Позивач у відповіді на відзив від 22.04.2024 року зазначає, що всі доводи та аргументи викладені у відзиві вважає безпідставними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на те, що постанова головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Мельника В.В. від 29.11.2018 про закінчення виконавчого провадження №45758356 на день укладення спірного Договору дарування не набрала законної сили, адже Банком у строки визначені законом вона була оскаржена. Більше того, в подальшому ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/24629/18 від 24.02.2023 така була скасована, рішення суду набрало законної сили і постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Мельника В.В. від 04.05.2023 виконавче провадження № 45758356 було відновлено. Не зважаючи на вищезазначені обставини, [PERSON] зі своїм сином [PERSON] 15.09.2022 року укладають Договір дарування квартири [ADDRESS] . За таких обставин, вважає, що всі обставини в сукупності свідчать про те, що спірний Договір дарування можна кваліфікувати як фраудаторний, вчинений на шкоду Банку як кредитору, оскільки: момент його вчинення - після моменту набрання законної сили судового рішення про стягнення заборгованості та подання Банком скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження;контрагент, з яким Позичальниця вчинила оспорюваний договір є її близький родич- син;договір є безоплатним; його метою є приховання квартири від звернення стягнення на неї в рахунок погашення боргу Банку, отже його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином дарування (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі);цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Позивач вважає, що за таких обставин, [PERSON] , яка відчужила квартиру на підставі безоплатного договору на користь свого сина, діяла очевидно недобросовісно та зловживала правами стосовно АТ «Ощадбанк», оскільки уклала Договір дарування, який порушує майнові інтереси Банку як її кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на її майно. З огляду на це, Банк вважає, що наявні правові підстави для визнання Договору дарування від 15.09.2022 недійсним як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України), недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) та статті 234 ЦК України. Позивач у\~письмовій відповіді\~на відзив\~заперечив доводи\~представника відповідачів,\~щодо першочергово\~задоволення своїх\~вимоги за\~рахунок предмету\~іпотеки,\~оскільки воно\~не стосуються\~ні предмету\~позову,\~ні його\~підстав,\~та не\~можуть бути\~враховані судом\~при розгляді\~позову,\~оскільки згідно\~з ч.1\~ст.20\~ЦК України\~право на\~захист особа\~здійснює на\~свій розсуд.\~Вважає,\~що з\~врахуванням положень\~положення ЦК\~України,\~постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~№ 5\~від 30\~березня 2012\~року та\~усталеної практики\~суду касаційної\~інстанції,\~ні Відповідач,\~ні їхній\~представник не\~вправі рекомендувати\~(вказувати!)\~Банку,\~як кредитору\~який спосіб\~(сценарій)\~для себе\~має (може)\~вибрати Банк\~для реалізації\~свого права\~на захист\~у суді.\~Позивач наводить\~міркування,\~щоВідповідачі заперечуючи проти позову Банку не довели, що укладений Договір дарування був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не спростували доводів Банку про те, що основними його ознаками є введення в оману Банку, свідомий намір [PERSON] вчинити дію на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від звернення стягнення на нього та з метою унеможливлення виконання рішення суду у справі № 2-3889/10 про стягнення з неї залишку заборгованості у розмірі 43 523,27 доларів США. До відповіді на відзив позивачем долучено письмові заперечення щодо клопотання відповідачів про виклик свідків. 30.04.2024р. Відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких остання зазначає, що 11.05.2022 року, заступником начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Мельником В.В. було направлено Постанову про результати перевірки виконавчого провадження №45758356 від 11.05.2022 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3889/2010 від 29.07.2010 року виданого Рівненським міським судом,за результатами якої було скасовано всі процесуальні дії державного виконавця з моменту відновлення виконавчого провадження від 15.08.2019 року та постановлено, що Постанова про закінчення виконавчого провадження № 45758356 від 29.11.2018 року була чинноюна момент вчинення договору Дарування від 15.09.2022 року, та жодних заборон не існувало, а тому «недобросовісність» поведінки [PERSON] виключається. До цього ж вказує, що кредитний договір №256 від 01.06.2007 року за яким відкрито виконавче провадження №45758356, був забезпечений Іпотечним договором від 01.06.2007 року, який цілком та повністю покриває вимоги кредитора. На реалізації іпотечного майна [PERSON] неодноразово наголошувалось та вчинялись всі можливі дії, в тому числі позовне провадження щодо прийняття спадкового майна, оформлення спадщини та надсилання правовстановлюючих документів до Банку. Також, Відповідач-1 заперечила щодо посилання представника банку на вимоги положень абз.2 ч.1 ст.218 ЦК України, згідно якої «заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитись письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може гуртуватись на свідчення свідків», та зазначила, що вказана норма ЦК України не є правозастосовною до даних правовідносин, оскільки відповідачі жодним чином не заперечують факту вчинення правочину - договору Дарування від 15.09.2022 року або його окремих частин, а заявлені стороною відповідачів свідки, покликані на підтвердження серед інших доказів обставин реального настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином. Окремо Відповідач-1 зазначила, що з жовтня 2012 року на постійній основі проживає за кордоном у місті Аlphen aan den Rijn ( Алфен на Рейні), країна Нідерланди, де створила нову сім`ю. Крім того, на адресу суду надійшли письмові пояснення від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна В.І. згідно яких останній пояснив, що ним - приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., 15 (п`ятнадцятого) вересня 2022 року за реєстровим № 1036, посвідчено Договір дарування квартири [ADDRESS] (сім) між [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . На момент вчинення вказаної нотаріальної дії її зміст не суперечив актам цивільного законодавства України та моральним засадам суспільства, були відсутні будь-які обтяження та арешти, особи, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, ними надані усі необхідні документи, на підставі яких вчинена нотаріальна дія. На підтвердження вищезазначених фактів приватним нотаріусом до пояснення долучено копії документів, пов`язаних з вчиненою нотаріальною дією. 13.05.2024 року надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копію належно завіреного перекладу Свідоцтва про реєстрацію партнерства [PERSON] від 16.06.2020 року, номер актового запису 500061, на 6 аркушах, про причини неможливості подання якого раніше, [PERSON] зазначалось у запереченнях на відповідь на відзив та допит свідків. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11.07.2024 року, підготовче провадження по справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії\~Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін Володимир Іванович про визнання договору дарування недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні, представник позивача- адвокат Маценко Н.П. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав та мотивів наведених у позові, та додатково пояснила, що вважає доводи сторони відповідача про недобросовісні дії позивача по не зверненню стягнення на об`єкт іпотеки, такими, що не заслуговують на увагу, оскільки жодного відношення до предмету цієї справи не мають а тому просить їх не враховувати. Представник відповідачів адвокат Цуняк В.Й. позовні вимоги не визнав, щодо задоволення позову заперечив та зазначив, що сторона позивача викладаючи підстави позову покликається на те, що вчинений договір дарування є фіктивний, відповідно до ст.234 ЦК України,та одночасно покликається на те що, оспорюваний правочин вчинений всупереч принципу добросовісності та не допустимості зловживання правом (ст.3,13 ЦК України), що не допускається, а отже позивачем обрано неналежний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові. Крім того, представник зазначає, що позивач ігноруючи іпотеку, діє очевидно не добросовісно та зловживає своїм правом, що є також, відповідно до ст.13 ЦК України, підставою для відмови у позові. Допитана у судовому засіданні в якості свідка Відповідач [PERSON] , позовні вимоги не визнала, та вважає їх безпідставними, просила у позові відмовити. Суду пояснила, в 2000 році вона проживала разом із своїм сином [PERSON] у малосімейці за адресою [ADDRESS] . Цього ж року, вказана квартира була приватизована в рівних частинах, на сина [PERSON] і на неї. В 2002 році у неї народилася друга дитина, і їй як матері хотілось покращити житлові умови для своїх дітей. На той час була розлучена, і як мати одиначка змогла отримати безвідсотковий кредит для покращення житлових умов сім`ї. Трикімнатна квартира [ADDRESS] , коштувала 47 500 доларів США, але для отримання кредиту потрібно було внести перший внесок. Для цього вона продала малосімейку по [ADDRESS] , за 33 000 доларів США і половина із цих грошей відповідно належали її синові [PERSON] . Після розлучення із батьком її сина, вони зберегли із ним дружні стосунки та останній в добровільному порядку сплачував аліменти. Оскільки, кредит був безвідсотковий, їм вистачало тієї суми щоб погашати тіло кредиту. У 2006 році вона одружилася, та була успішним підприємцем. На той час у колишнього чоловіка робота не складалася. Він вирішив займатися вантажними перевезеннями, але кредит на придбання вантажного автомобіля могла взяти тільки вона, оскільки у чоловіка не було офіційного доходу. Такий кредит вони вирішили взяти в Ощадбанку під заставу квартири батьків чоловіка, які для цього оформили відповідний договір іпотеки. Перед тим як брати кредит, вона неодноразово з`ясовувала в Ощадбанку її ризики у тому разі, якщо ні вона ні її чоловік не зможуть виплачувати даний кредит. Банк її запевнив, що у неї відсутні будь які ризики, оскільки у випадку якщо бізнес не піде, то в першу чергу звернення стягнення проводиться на іпотечне майно, яке у даному випадку є квартира батьків чоловіка і її вартість значно перевищує тіло кредиту, що виключає будь які негативні наслідки для неї. Саме таке роз`яснення вона отримала від Ощадбанку і саме обставина була ключовою для отримання вказаного кредиту. Вона планувала виїхати за кордон. Як відповідальна мати чекала повноліття сина, та допомагала батькам чоловіка у продажі вантажного автомобіля який їм передала. В 2012 році син [PERSON] вже був повнолітнім, працював ріелтором, заробляв гарні гроші, а тому взяв на себе відповідальність за оплату кредиту, оскільки першопочатково вказана квартира набувалась саме для нього. Кредит [PERSON] виплачувався регулярно, навіть коли він навчався у Львові, оскільки також там працював ріелтором у вільний від навчання час, про що свідчать долучені квитанції про сплату кредиту саме ним у місті Львові, оскільки свідок з 2012 року жила постійно за кордоном і протягом всього часу на неї діяла заборона на виїзд та відповідно не могла сплачувати в Україні вказаний кредит. 28 лютого 2018 року державний виконавець вивів остаточну суму заборгованості по спірному кредиту, яка склала 323\~500 грн.,та яку вона сплатила повністю із її власних заощаджень і всі заборони та обмеження із неї були зняті. В 2019 році банк ВТБ оголосив про початок процедури банкрутства та запропонував їм достроково погасити залишок кредиту, який на той час становив 21\~000 доларів США, які повністю були сплачені [PERSON] за рахунок його власних коштів, у розмірі 15\~000 доларів США та 6000 доларів США, позичених ним у його батька. Жодного відношення до вказаних коштів вона не мала. Даруючи 15 вересня 2022 року оспрювну квартири [ADDRESS] своєму сину, вона не мала на меті уникнути стягнення по кредиту, оскільки на той час спірний кредит був повністю погашений, виконавче провадження було завершено у зв`язку з його виконання, а вказаний кредит був забезпечений іпотечним майном. Вважає дії позивача не послідовними та не добросовісними. Спірна квартира фактично придбана для сина та за його особисті кошти, які включали, початковий внесок від реалізованої приватизованої його частки в квартирі; сплачених аліментів, якими погашався кредит;коштів, зароблених його працею ріелтором; коштів, отриманих від оренди квартири його бабусі, та коштів, позичених у його батька. Договір дарування фактично виступав лише формою передачі у власність сина його ж нерухомості, яке фактично йому і належала, оскільки набувалось для нього та за його особисті кошти. Допитаний у судовому засіданні Відповідач - [PERSON] в якості свідка суду пояснив, що із позовом він не погоджується та просить суд його не задовольняти. До квартири [ADDRESS] , він має безпосереднє відношення, оскільки вказана квартира фактично була придбана для нього та за його особисті кошти. Кредит,що був отриманий його матір`ю [PERSON] в Ощадбанку, погашався протягом всього його свідомого життя із його власно зароблених коштів. Пояснив, що коли він був ще дитиною, то йому відомо, що мати продала квартиру [ADDRESS] , у якій він мав право власності на її частки, а інша була мамина. Вказана квартира була продана в 2005 році за 33\~000 доларів США, із яких його частка становила 16500 доларів США. Продаж вказаної квартири був здійснений з метою покращення житлових умов, оскільки у нього у 2002 році народилась сестра. У 2005 році на умовах молодіжного кредитування мамою [PERSON] було отримано безвідсотковий кредит, за який було придбано спірне житло за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була придбана за 47\~500 доларів США із першим внеском за рахунок проданої раніше квартири. Придбана квартира стала іпотечним майном по вказаному кредиту. Після розлучення матері з батьком, останнім в добровільному порядку сплачувались аліменти, за рахунок яких погашався кредит. У вказаній квартирі вони проживали з 2005р. 01.06.2007\~році матір`ю\~ [PERSON] \~було отримано\~кредит у\~розмірі 69\~000\~доларів США,\~для придбання\~вантажного автомобіля\~та здійснення\~вантажоперевезень вітчимом.\~Заставою по\~цьому кредиту\~стала квартира\~батьків вітчима,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що у\~місті Рівне.\~У 2010\~році вітчим\~помер,\~на той\~час йому\~було 16\~років.\~Він влаштувався\~на роботу\~ріелтором та\~почав заробляти\~власні кошти.\~В жовтні\~2012\~році [PERSON] \~із його\~сестрою поїхала\~на постійне\~місце проживання\~за кордон,\~та з\~цього часу\~він сплачував\~за кредит\~зі своїх\~особистих коштів.\~Крім того\~в тому\~ж році,\~бабуся \~мама [PERSON] \~переїхала проживати\~до нього\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а її\~квартиру вони\~почали здавати\~в оренду,\~а отримані\~кошти відкладались\~ним та\~в подальшому\~які були\~докладені до\~інших при\~остаточному погашені\~кредиту в\~2019\~році.\~Під час\~навчання у\~Львові з\~2014\~по 2018\~роки,\~у вільний\~від навчання\~час,\~працював ріелтором,\~а зароблені\~кошти спрямовував\~на погашення\~кредиту за\~квартиру [ADDRESS] ,\~оскільки вказана\~квартира,\~як планувалось\~придбали для\~нього.\~У липні\~2019\~році ліквідаційна\~комісія банку\~ВТБ запропонувала\~достроково погасити\~кредит,\~який станом\~на той\~час,\~становив 21000\~доларів США.\~Із власних\~заощаджень у\~нього було\~9\~тис доларів\~США,\~6\~тис.\~доларів США\~було відкладених\~із оренди\~бабусиного житла,\~решту позичив\~у батька,\~кредит був\~повністю сплачений. Комунальні послуги\~сплачувались з\~2012\~року особисто\~ним,\~а з\~2020\~року його\~дружиною,\~з якою\~зі вказаної\~дати проживають\~у спірній\~квартирі.\~За період\~проживання у\~вказаній квартирі,\~ним неодноразово\~робився ремонт,\~придбавалась побутова\~техніка,\~меблі,\~покращувалось опалення. Йому відомо, що його мати повністю виконала свої кредитні зобов`язання перед банком, оскільки виконавчою службою було закрито виконавче провадження та всі заборони та арешти були зняті. Перешкод у користуванні та проживанні у спірній квартирі у нього ні раніше, ні на теперішній час не існувало. Переоформлення спірної квартири відбулось у той час коли були відсутні будь які заборони та борги, а вказана нерухомість перейшла у його власність реально. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є мамою її чоловіка, яка, як їй відомо, з 2012 року виїхала проживати в Нідерланди. Їй відомо, що у [PERSON] було два кредити, на купівлю квартири [ADDRESS] та на придбання вантажного автомобіля для її чоловіка. З 2020 року проживає однією сім`єю з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . З моменту спільного проживання, постійно покращували свої житлові умови, робили ремонти, придбавали техніку, меблі, оплачували комунальні послуги, мають спільний сімейний бюджет. Щодо кредиту на спірну квартиру обізнана, що його виплачував [PERSON] зі власних коштів. З 2012 року [PERSON] в Україну не приїжджала жодного разу. У 2019 році вказаний кредит був погашений у розмірі 21\~000 доларів США, частину яких [PERSON] накопичив, а частину позичив у батька. Зі слів [PERSON] їй відомо, що у 2005 році була придбана спірна квартира в кредит, а перший внесок був оплачений за кошти від продажу малосімейки, в якій він мав частку. Вказана квартира придбавалась для [PERSON] , а тому останній самостійно погашав кредит за вказану нерухомість, працюючи ріелтором. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що із 2010 року знайомі з [PERSON] , їх поєднувало спільне захоплення катання на скейтборді. На той момент він проживав за адресою по [ADDRESS] , разом з мамою та сестрою. В 2012 році мама з його сестрою поїхали закордон проживати, а бабуся переїхала до нього проживати, а її квартиру вони почали здавати в оренду. На той час, [PERSON] самостійно заробляв гроші ріелтором і самостійно сплачував кредит за квартиру у якій він проживав. В 2014 році він поїхав навчатися у місто Львів, де продовжував працювати ріелтором і продовжував гасити кредит. У 2018 році коли він вже повернувся у Рівне то він почав продавати автозапчастини. У 2019 році банк запропонував викупити повністю квартиру, у зв`язку з чим [PERSON] почав збирати кошти. Йому відомо, що він позичив 6000 доларів США у свого батька. У 2020 році [PERSON] почав проживати разом із цивільною дружиною у вказаній квартирі. З того часу почали її облагороджувати, проводити ремонти, закупляти побутову техніку, меблі. В 2022 році [PERSON] повідомив що вказана квартира переоформлена на нього. Із досліджених судом матеріалів справи слідує, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований як Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», ЄДРПОУ 00032129, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, Печерський район, вулиця Госпітальна, будинок 12-г. З Кредитного договору №256 від 01.06.2007 року вбачається, що [PERSON] отримала споживчий кредит у розмірі 69300 (Шістдесят дев`ять тисяч триста доларів США, 00 центів) строком на 120 місяців, із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,7 відсотків річних. Відповідно до Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02.06.2010 року по цивільній справі №2-3889/10 вирішено: позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління заборгованість, за кредитним договором у розмірі становить 63348,87 (шістдесят три тисячі триста сорок вісім доларів вісімдесят сім центів)дол. США що станом на 2 червня 2010 року згідно офіційного курсу Національного Банку України в гривневому еквіваленті становить 503560,17 (п`ятсот гри тисячі п`ятої шістдесят гривень сімнадцять копійок)грн., в решті позову відмовити. Вирішено питання розподілу судових витрат. Згідно Виконавчого листа по справі № 23889/2010 (Форма №1) виданого Рівненським міським судом Рівненської області слідує, що із боржника [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] , на користь АТ «Державний ощадний банк України» слід стягнути заборгованість по договору кредиту у розмірі 63348,87 доларів США, що станом на 02 червня 2010 року згідно офіційного курсу Національного Банку України в гривневому еквіваленті становить 503560,17 (п`ятсот гри тисячі п`ятої шістдесят гривень сімнадцять копійок) гривень 17 копійок. Також стягнуто 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 12.06.2013 року. Відповідно до Постанови про закінчення виконавчого провадження № 45758356 від 29.11.2018року головним державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельником В.В. було встановлено, що у зв`язку із фактично повним виконанням виконавчого документу в повному обсязі постановив закінчити виконавче провадження з примусового виконання за виконавчим листом №2-3889/2010 виданого 29.07.2010 року виданого Рівненським міським судом про стягнення на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по договору кредиту у розмірі 63348,87 дол. США, що станом на 02.06.2010 року згідно офіційного курсу Національного Банку України в гривневому еквіваленті становить 503560,17 грн., судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення при примусовому виконанні ВП № 45758356. Вилучено обтяження з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 24704052 від 06.02.2018 року. Знято тимчасове обмеження у праві виїзду [PERSON] з України, яке було встановлено ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від (дата рішення 07.07.2017 року та № судової справи 2-3889/10)., та направлено до виконання від 06.11.2017 року вих №. 72549. 04.05.2023 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мельником В.В. при розгляді Ухвали суду № 569/24629/18 від 24.02.2023 року про скасування постанови головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника В.В. про закінчення виконавчого провадження № 45758356 від 29.11.2018 року винесено Постанову про відновлення виконавчого провадження № 45758356 на підставі виконавчого листа 2-3889/2010 виданого 29..07.2010 року Рівненським міським судом. Згідно Відповіді про надання інформації, АТ «ВТБ Банк» №72/1-2 від 11.01.2020 року на Вимогу від 08.11.2019 року за вих. №100469 Рівненського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області повідомило, що заборгованість позичальника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за Кредитним договором №02-840-63 від 22.09.2005 року повністю погашена. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 276337429 від 23.09.2021 року вбачається, що за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1891474256101 власником квартири, загальною площею 79,7, житловою площею 51,4, за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію іпотеки вбачається, що зареєстровано Іпотечний договір №74/02-840-63, серія та номер: 1697, виданий 26.09.2005, видавник: ПН Сохацька О.В. Строк виконання основного зобов`язання: 25.09.2025. розмір основного зобов`язання: 38000,00 долари США, Іпотекодержателем є Акціонерний комерційний банк "Мрія", КОД ЄДРПОУ: 14359319, країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, м.Київ, вул. Гоголівська,22-24, іпотекодавцем є [PERSON] . Згідно Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24.02.2023 року по справі №569/24629/18 суд постановив скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на дії головного державного виконавця Рівненського міського, відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника Віталія Вікторовича, заінтересована особа [PERSON] задовольнити. Визнано дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника Віталія Вікторовича щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.11.2018 року по виконавчому провадженню № 45758356 неправомірними. Скасовано постанову головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника Віталія Вікторовича про закінчення виконавчого провадження від 29.11.2018 року по виконавчому провадженню № 45758356. Зобов`язано головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника Віталія Вікторовича відновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3889/2010 виданого 29.07.2010року Рівненським міським судом Рівненської області. Відповідно до відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 201884 від 29.08.2023 року на запит АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо надання інформації на адресу банку було надіслано копію договору дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 15 січня 2022 року. Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Згідно Договору дарування від 15.09.2022 року укладеного між [PERSON] що діяв від імені та в інтересах [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на підставі довіреності, посвідченої 30 серпня 2022 року Посольством України в Королівстві Нідерланди, консул Шемета В.Д., консульський округ - Королівство Нідерланди, за реєстровим № 570/4-997 та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який є сином Дарувальника, уклали договір дарування квартири [ADDRESS] (сім). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 344447584 від 29.08.2023 року вбачається, що квартира загальною площею 79,7, житлова площа 51,4, за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування, серія та номер: 1036, виданий 15.09.22 видавник: приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Кострикін В.І. була подарована [PERSON] . Відповідно до Довідки №1273 від 04.06.2007 року видана [PERSON] , 1971 року народження, в тому, що вона дійсно проживає в [ADDRESS] , у такому складі сім`ї: чоловік [PERSON] , 1978 року народження, с [PERSON] , 1994 року народження, дочка [PERSON] , 2002 року народження. Згідно електронного повідомлення на адресу начальника відділу стягнення Північно-західного регіону управління стягнення заборгованості регіональної мережі департаменту реструктуризації заборгованості та стягнення центрального апарату АТ «Ощадбанк» Романовій Н.Д. щодо стану заборгованості за кредитом від 14.03.2024 року було проінформовано, що за даними АБС ММФО по кредитному договору N?256 від 01.06.2007 року, укладеному між філією-Рівненське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), станом на 14.03.2024 року заборгованість становить: - 43 496.43 дол. США - заборгованість по простроченому основному боргу. Відповідно до Довіреності від 15.08.2019 року виданої [PERSON] було уповноважено [PERSON] на вчинення будь яких дій та вчинення правочинів від імені довірителя. Згідно Ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 17.09.2021 року по справі №569/24629/18 суд постановив - скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» на дії головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Мельника Віталія Вікторовича, заінтересована особа [PERSON] , підписану адвокатом - представником філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» Пелихом А.Б. - повернути скаржникові. Відповідно до Постанови Рівненського апеляційного суду від 08.02.2022 року по справі №569/24629/18, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» - залишено без задоволення, а Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року залишено без змін. Постанова набрала законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Згідно Постанови начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Іщук Н.В. про скасування процесуального документу при примусовому виконанні виконавчого провадження № 45758356 від 11.05.2022 року було вирішено - скасувати документ «Постанова про відновлення ВП» від 15.08.2019 року, що видав [PERSON] (не діє) при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-3889/2010 виданого 29.07.2010 року Рівненським міським судом про стягнення із [PERSON] на користь АТ "Державний ощадний банк України" заборгованості по договору кредиту у розмірі 63348,87 дол. США, що станом на 02.06.2010 року згідно офіційного курсу Національного банку України в гривневому еквіваленті становить503560,17 грн., судового збору в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на IТ3 розгляду справи. Відповідно до листа Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) № 32122 від 11.05.2022 року про результати перевірки виконавчого провадження,

Outcome: dismissed