Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 18.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79417137. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та «ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27803,50 грн., з яких: 7161,25 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20642,25грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №79417137 в розмірі 27803,50 грн. 17.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики №2417631. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги. 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та «ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №29 від 19.08.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 11550,00 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8550,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №79417137 в розмірі 11550,00 грн. 17.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №5780122. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом із додатками, ознайомився з усіма його умовами. 30.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та «ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №30072024/2, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 30.07.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22365,00 грн., з яких: 4900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15085,00 грн. сума заборгованості за процентами а користування кредитом; 1050,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту, 1330,00 грн. сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №5780122 в розмірі 22365,00 грн. 25.02.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №42038-02/2024. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті товариства. 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19092024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12500,00 грн. сума заборгованості за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.09.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №42038-02/2024 в розмірі 17500,00 грн. Всупереч умовам договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконував зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, він не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості: за договором позики №79417137 в розмірі 27803,50 грн., за договором позики №79417137 в розмірі 11550,00 грн., за кредитним договором №5780122 в розмірі 22365,00 грн., за кредитним договором №42038-02/2024 в розмірі 17500,00 грн., а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 79218,50 грн., а також судові витрати. Представник відповідача подав відзив на позову заяву. Впродовж 2024 року [PERSON] уклав ряд договір позики та кредитних договорів. Оскільки в період з 22.09.2022 року по 26.08.2024 року [PERSON] проходив військову службу в Збройних Силах України, брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку із військвою агресією російської федерації проти України, то він не мав можливості своєчасно повернути отримані позики та кредити. Відповідач частково погоджується з позовними вимогами в частині заявленої до стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в загальному розмірі 20061,25 грн., зокрема: за договором позики №79417137 в розмірі 7161,25 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; за договором позики №2417631 в розмірі 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; за кредитним договором №5780122 в розмірі 4900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; за кредитним договором №42038-02/2024 в розмірі 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу. В іншій частині заявленої до стягнення суми заборгованості за відсотками, процентами за користування кредитом, комісією за надання кредиту, неустойкою (штраф, пеня) відповідач заперечує. Так, у військовому квитку [PERSON] зроблено відмітки про те, що 22.09.2022 року він призваний у ЗСУ та 26.08.2024 року звільнений (демобілізований) в запас. З огляду на те, що [PERSON] в період з 22.09.2022 року по 26.08.2024 року був призваний у ЗСУ та перебував на військовій службі, він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, а саме на звільнення від обовязку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобовязань за договором позики №79417137, за договором позики №2417631, за кредитним договором №5780122 та за кредитним договором №42038-02/2024. Крім того, щодо заявленої вимоги про стягнення 1050,00 грн. заборгованості за комісією за надання кредиту за договором про споживчий кредит №5780122 від 17.02.2024 року, то умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою, є нікчемною. Тому відповідач визнає позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в загальному розмірі 20061,25 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, процентами за користування кредитом, комісією за надання кредиту, неустойкою (штраф, пеня) відповідач заперечує щодо їх задоволення та просить в цій частині позову відмовити. Представник позивача подав відповідь на відзив. Вважає відзив відповідача безпідставним. Звертає увагу суду, що відповідно до розяснень НБУ для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобовязаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби. Представник позивача зазначає, що відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Представник позивача вказує, що для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом, відповідач зобовязаний був звернутися до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і, як наслідок, отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Відповідачем умови договорів не виконувались відповідно до ст.526, ст.1046, ст.1054 ЦК України, а тому нарахування відсотків за користування кредитними коштами є правомірним і відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов договорів та погашення заборгованості в повному обсязі. Посилання відповідача на ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставним, оскільки позивачем не предявлено вимоги до суду про стягнення будь-якої пені, будь-яких штрафів за невиконання умов кредитних договорів. Тобто жодна вимога про стягнення заборгованості за кредитними договорами не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому представник позивача просить позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача подав заперечення. Зазначає, твердження позивача, що відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є безпідставним, оскільки під час укладання договорів позики та кредитних договорів з первісними кредиторами, [PERSON] вказував місце роботи та зазначав, що є військовослужбовцем ЗСУ. Договори з первісними кредиторами укладені в період лютий-березень 2024 року, тобто в період, коли [PERSON] фактично брав участ у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у звязку із військовою агресією рф проти України. Також у відповіді на відзив представник позивача вказує, що позивачем не предявлено вимоги до суду про стягнення будь-якої пені, будь-яких штрафів за невиконання умов кредитних договорів. Однак це є намаганням увести суд в оману, оскільки спростовується змістом позовної заяви. Тому представник позивача просить відхилити наведені позивачем у відповіді на відзив пояснення, міркування. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). За змістом частини першої\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 18.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] із використанням веб-сайту https://mycredit.ua/ua/documents-license/ був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79417137. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 8500,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Строк позики (строк договору)\~21 день, останній день повернення позики\~07.04.2024 року. Базова процентна ставка/день\~2,5%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою/день - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 221043,74%. Орієнтовна загальна вартість позики\~12962,50 грн. Пунктом 5 договору передбачено, що підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщений на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ їх зміст, суть об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Як слідує із матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача\~61140, що і є підписом відповідача. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. 28 липня 2021 року сторони цього договору уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу, внісши зміни до п.1.3 договору, а 27 жовтня 2023 року\~додаткову угоду №12 до цього договору, визначивши загальну суму вимоги, що відступається згідно реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року. 27жовтня 2023року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №11 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021\~року та скріпили його печатками. Відповідно до витягу з реєстру боржників №30 від 21.02.2025 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача на загальну суму 27803,50 грн, з яких: 7161,25 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20642,25 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 17.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] із використанням веб-сайту https://mycredit.ua/ua/documents-license/ був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №2417631.Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 3000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника. Строк позики (строк договору) 24 дні, останній день повернення позики\~10.04.2024 року. Базова процентна ставка/день\~2,5%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою/день - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 127052,45%. Орієнтовна загальна вартість позики\~4800,00грн. Пунктом 5 договору передбачено, що підписавши цей договір, відповідач підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщений на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ їх зміст, суть об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Як слідує із матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача\~1paY27, що і є підписом відповідача. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. 28 липня 2021 року сторони цього договору уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу, внісши зміни до п.1.3 договору, а 27 жовтня 2023 року\~додаткову угоду №12 до цього договору, визначивши загальну суму вимоги, що відступається згідно реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року. 19.08.2024 року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №29 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021\~року та скріпили його печатками. Відповідно до витягу з реєстру боржників №29 від 14.06.2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача на загальну суму 11550,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8550,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Також 17.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №5780122 (індивідуальна частина), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 345 днів з 17.02.2024 року. П.1.5.1 договору передбачено, що комісія за надання кредиту 1150,00 грн., яка нараховуються за ставкою 23,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.п. 1.5.2 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 912,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом; проценти за користування кредитом протягом решти строку користування кредитом нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50 відсотків від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Вказаний кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цих кредитних договорів/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про їх укладення (акцепту) (п.6.1-6.2 кредитних договорів). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] *73. Згідно п.п. 2.2.1-2.2.3 кредитного договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користуваннякредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. Договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2., в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п.1.5.3 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п.1.5.3. договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3. та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п.1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5, 3.2.6 договору. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати остаточного погашення заборгованості) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту. Сплата заборгованості в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) не тягне настання негативних наслідків для позичальника, якщо кредитодавець в цей день отримає кошти або інформаційне повідомлення про зарахування платежу, згідно п.2.6. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою виникнення у позичальника додаткових обов`язків щодо сплати пені та/або процентів, згідно розділу 4 Договору (п.п.2.4.1-2.4.2 кредитних договорів). 30.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №30072024/2, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт ТОВ «Мілоан» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 30.07.2024 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників №1 до договору факторингу №30072024/2 від 30.07.2024року. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу №30072024/2 від 30.07.2024року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №5780122 на суму 22365,00 грн, з яких: 4900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15085,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 1050,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 1330,00 грн. сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Крім того, 25.02.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №42038-02/2024. За умовами даного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів. Дата надання кредиту 15.02.2024 року. Дата погашення кредиту 23.06.2024 року. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору. Договір укладено в електронній формі, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 19.09.2024 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу №19092024, за умовами якого позивачу передані права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли згідно договорів, укладених між ТОВ «Аванс Кредит» та боржниками. Відповідно до п.1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 19.09.2024 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників №1 до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024року. З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024 року вбачається, що ТОВ «Аванс Кредит» передало, а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги за кредитним договором №42038-02/2024 в розмірі 17500,00 грн., з яких 5000,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12500,00 грн. сума заборгованості за процентами. Таким чином, відповідачу нараховано наступні суми заборгованості: - за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79417137 в розмірі 27803,50 грн., з яких: 7161,25 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20642,25 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №2417631 в розмірі 11550,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8550,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за договором про споживчий кредит №5780122 на суму 22365,00 грн., з яких: 4900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15085,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 1050,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 1330,00 грн. сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня); - за кредитним договором №42038-02/2024 в розмірі 17500,00 грн., з яких 5000,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12500,00 грн. сума заборгованості за процентами. Щодо вимог про стягнення заборгованості за основною сумою боргу, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в цій частині. Щодо стягнення заборгованості за відсотками та неустойкою (штраф, пеня), суд звертає увагу на наступне. Відповідно до підпункту 3 пункту 4\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року\~статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення\~Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року\~та триває по теперішній час. За змістом статті 1\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій\~статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»\~надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Матеріалами справи установлено, що відповідач на момент укладання спірних договорів був військовослужбовцем, а саме проходив військову службу в лавах Збройних Силах України в період з 22.09.2022 року по 26.08.2024 року, що підтверджуються як записами у військову квитку серії [NUMBER] , так і довідкою, яка видана [INFO] від 27.11.2024 року №1/4/10571. Таким чином, на час укладення вищевказаних договорів відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів. За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача 20642,25 грн. заборгованості за відсотками за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79417137, 8550,00 грн. заборгованості за відсотками за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №2417631, 15085,00 грн. заборгованості за відсотками та 1330,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) за договором про споживчий кредит №5780122, а також 12500,00 грн. заборгованості за процентами за кредитним договором №42038-02/2024 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо вимог про стягнення з відповідача 1050,00 грн. заборгованості за комісією за договором про споживчий кредит №5780122. Як вказувалося вище, п.1.5.1 вказаного договору передбачено комісію за надання кредиту: 1150,00 грн., яка нараховується за ставкою 23,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України N 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу\~статті 228 ЦК України\~нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За таких обставин суд приходить до висновку, що положення п.1.5.1 договору про споживчий кредит №5780122 про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту слід відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку, що обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 7161,25 грн. заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №79417137, 3000,00 грн. заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку) №2417631, 4900,00 грн. заборгованості за договором про споживчий кредит №5780122 та 5000,00грн. заборгованості за кредитним договором №42038-02/2024, а всього 20061,25 грн. заборгованості. Отже, позов слід задоволити частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 766,80 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 512-514,517,1049, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed