Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~11 березня 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості. \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що 14.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних ресурсів» та [PERSON] укладено договір позики №2562589, на підставі якого відповідач отримала кредит в сумі 5000,00 грн. Позивач набув право вимоги до [PERSON] за договором позики №2562589 відповідно до реєстру боржників №29 від 19.08.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, в сумі 27012,50 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22012,50 грн сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~Окрім того, 13.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір №18601-11/2023, на підставі якого [PERSON] отримала кредит в сумі 3000,00 грн. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №18601-11/2023 відповідно до реєстру боржників від 25.07.2024 до договору факторингу №25072024 від 25.07.2024, в сумі 12825,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9825,00 грн сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~Окрім того, 13.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 18599-11/2023, на підставі якого [PERSON] отримала кредит в сумі 3000,00 грн. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 18599-11/2023 відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024 до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024, в сумі 17025,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14025,00 грн сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~Також, 13.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 22210-12/2023, на підставі якого [PERSON] отримала кредит в сумі 4000,00 грн. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 22210-12/2023 відповідно до реєстру боржників від 19.09.2024 до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024, в сумі 7800,00 грн, з яких: 4000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3800,00 грн сума заборгованості за відсотками. У зв`язку із існуючою заборгованістю, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 64662,50 грн. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 12.03.2025 прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви представника позивача, яка викладена у відповіді на відзив від 21.04.2025, Миколаєнко В.В. просила здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Представником відповідача адвокатом Дмитрієвим О.І. 17.04.2025 поданий відзив, відповідно до якого були визнані позовні вимоги в частині стягнення [PERSON] суми заборгованості за основною сумою боргу по кожному із спірних кредитних договорів. В частині вимог щодо стягнення суми заборгованості за відсотками заперечив. По договору позики №2562589 від 14.01.2024 заперечення адвоката обґрунтовані тим, що нарахування боргу за відсотками здійснено позивачем поза межами строку кредиту встановленого в договорі. Щодо нарахування заборгованості суми заборгованості за відсотками по кредитним договорам: №18601-11/2023, 18599-11/2023 та № 22210-12/2023, зазначає про несправедливість умов нарахування відсотків та їх невідповідності вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, оскільки у частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Дмитрієв О.І. підтвердив часткове визнання позову в частині стягнення з відповідача основної суми боргу. Стверджував, що справедливим нарахування заборгованості за відсотками буде із використанням максимального розміру денної процентної ставки в 1 відсоток. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс кредит» є фінансовими установами, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію фінансової установи від 25.04.2018, 28.02.2012 та 02.12.2021 відповідно. 14.01.2024 між відповідачем та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики №2562589, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від позикодавця у розмірі 5000,00 грн строком на 30 днів із базовою процентною ставкою за перший день користування позикою 26,71% та з базовою процентною ставкою з другого дня користування позикою до дати повернення позики 3,00% (п. 2 Договору). Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором tjTAyG68pn, 14.01.2024 о 21:57. 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу №14/06/21. Згідно із п.1.1 укладеного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників. Згідно п.1.2. договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників. 19 серпня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників №29. Відповідно до цього витягу з реєстру боржників №29 до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 2562589. Сума заборгованості 27012,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн та заборгованість за відсотками 22012,50 грн, що узгоджується з відомостями, які містяться в розрахунку заборгованості за договором позики № 2562589 від 14.01.2024 за період з 19.08.2024 по 31.01.2025. 13.11.2023 між [PERSON] та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» був укладений договір про надання фінансового кредиту № 18601-11/2023, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від позикодавця у розмірі 3000,00 грн (п. 1.1. Договору) строком на 360 днів, де дата надання 13.11.2023 та дата погашення кредиту 06.11.2024 (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.4.1. Договору процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2. Договору. Згідно із п. 1.5 Договору відповідач зобов`язувався сплачувати проценти кожні 25 днів. Як зазначено в п. 1.6 Договору № 18601-11/2023 від 13.11.2023 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором W8712, час укладення договору 23:18:16. Також в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний тим самим шляхом, що й договір (13/11/2023 [PERSON] , [NUMBER] ). 25.07.2024 між ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 25072024. Згідно із п.1.1 укладеного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Згідно п. 1.2. договору факторингу №25072024 від 25.07.2024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників. 25 липня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25072024 від 25.07.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 18601-11/2023. Сума заборгованості 12825,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн та заборгованість за відсотками 9825,00 грн, що узгоджується з відомостями, які містяться в розрахунку заборгованості за кредитним договором № 18601-11/2023 від 13.11.2023 за період з 13.11.2023 по 25.07.2024. Окрім того, 13.11.2023 між [PERSON] та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» був укладений договір про надання фінансового кредиту № 18599-11/2023, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від позикодавця у розмірі 3000,00 грн (п. 1.1. Договору) строком на 360 днів, де дата надання 13.11.2023 та дата погашення кредиту 06.11.2024 (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.4.1. Договору процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2. Договору. Згідно із п. 1.5 Договору відповідач зобов`язувався сплачувати проценти кожні 25 днів. Як зазначено в п. 1.6 Договору № 18599-11/2023 від 13.11.2023 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором W2291 час укладення договору 23:15:49. Також в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний тим самим шляхом, що й договір (13/11/2023 [PERSON] , [NUMBER] ). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 18599-11/2023 від 13.11.2023 за період з 13.11.2023 по 19.09.2024 сума заборгованості становить 17025,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн та заборгованість за відсотками 14025,00 грн. Окрім того, 13.12.2023 між [PERSON] та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» був укладений договір про надання фінансового кредиту № 22210-12/2023, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від позикодавця у розмірі 4000,00 грн (п. 1.1. Договору) строком на 120 днів, де дата надання 13.12.2023 та дата погашення кредиту 10.04.2024 (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.4.1. Договору процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2. Договору. Згідно із п. 1.5 Договору відповідач зобов`язувався сплачувати проценти кожні 25 днів. Як зазначено в п. 1.6 Договору № 22210-12/2023 від 13.12.2023 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором W0708 час укладення договору 22:41:17. Також в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний тим самим шляхом, що й договір (13/12/2023 [PERSON] , [NUMBER] ). Відповідно до додаткових угод до кредитного договору № 22210-12/2023: від 11.01.2024 та від 19.02.2024, сторони кожного разу домовилися перенести дату сплати процентів в поточному періоді за кредитом на 5 днів. Додаткові угоди підписані [PERSON] з використанням електронного підпису W1047 та W5849 відповідно. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22210-12/2023 від 13.12.2023 за період з 13.12.2023 по 19.09.2024 сума заборгованості становить 7800,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн та заборгованість за відсотками 3800,00 грн. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 19092024. Згідно із п.1.1 укладеного договору, клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Згідно п. 1.2. договору факторингу №19092024 від 19.09.2024 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників. 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19092024 від 19.09.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників до цього договору до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 18599-11/2023 в сумі 17025,00 грн та за кредитним договором № 22210-11/2023 в сумі 7800,00 грн. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав електронні договори: договір позики №2562589 від 14.01.2024 із Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів»; кредитний договір №18601-11/2023 від 13.11.2023, кредитний договір № 18599-11/2023 від 13.11.2023 та кредитний договір № 22210-12/2023 від 13.12.2023 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит». Зазначені договори відповідач підписала у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками ці договори прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України). За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України). Оскільки сторонами дотримані умови зазначених вище договорів факторингу, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за договором, то суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики №2562589 від 14.01.2024, кредитним договором №18601-11/2023 від 13.11.2023, кредитним договором № 18599-11/2023 від 13.11.2023 та кредитним договором № 22210-12/2023 від 13.12.2023. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріали справи не містять доказів щодо перерахунку грошових коштів на користь [PERSON] у порядку, встановленому спірними договорами. Водночас, зважаючи на те, що представник відповідача, який не обмежений в повноваженнях відповідно до ордеру про надання правничої допомоги від 17.04.2025, не заперечував факт отримання коштів, у відзиві від 17.04.2025 визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, то, суд дійшов висновку, що дані обставини не підлягають доказуванню у зв`язку із їх визнанням. При цьому у суду не виникло обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Зважаючи на те, що всупереч умовам спірних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитів, а тому вимоги щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою кредитів підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитами у заявленому розмірі, суд зазначає, що вказані вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. За умовами договору позики №2562589 від 14.01.2024 сторони встановили строк кредитування 30 днів, тобто до 13.02.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Відтак, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за відсотками по договору №2562589 від 14.01.2024 повинна нараховуватись в межах тридцятиденного строку кредитування. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: частиною 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом та частиною 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас, у пункті 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: -з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, -з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, -з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1% Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на наведені норми Закону № 3498-IX та приписи частини 1 статті 5 ЦК України, суд дійшов висновку, що оскільки кредитний договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте укладений без урахування його положень, тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 2,5 % на день, є нікчемними, а нарахування процентів протягом тридцятиденного строку кредитування (14.01.2024 13.02.2024) повинно здійснюватися за ставкою не більше 2,5 % на день. Відтак, сума заборгованості відповідача за відсотками за договором позики №2562589 від 14.01.2024 становить 3750,00 грн. (5000,00 грн (сума позики) х 30 днів х 2,5 %). Щодо кредитних договорів №18601-11/2023, № 18599-11/2023, № 22210-12/2023, суд зауважує, що вони укладені до набрання чинності після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Водночас, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 22210-12/2023 укладений 13.12.2023 зі встановленою процентною ставкою 2,5 % в день та строком кредитування 120 днів, тобто до 10.04.2024. Позивачем за цим договором відповідачу нараховані проценти за користування кредитними коштами за процентною ставкою 2.5 % в день від залишку неповерненої суми кредиту, що відповідає вимогам п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого максимальна денна ставка має бути не більше 2,5% до 21.04.2025. Зважаючи на це, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення заявленої суми заборгованості за відсотками за кредитним договором № 22210-12/2023 підлягає задоволенню в повному обсязі. Доводи представника відповідача щодо необхідності перерахунку цієї заборгованості із застосуванням максимального розміру процентної ставки 1% суд не бере до уваги, оскільки такі доводи не відповідають положенням п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Кредитні договори № 18601-11/2023 та № 18599-11/2023 укладено 13.11.2023 з ідентичними положеннями щодо встановленої процентної ставки 2,5 відсотки в день та строком кредитування 360 днів, тобто до 06.11.2024, а, отже, зазначені договори продовжили діяти після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ. Тому, позивач повинен був привести у відповідність до вказаного закону порядок нарахування денної процентної ставки, яка з 21.04.2024 повинна була становити 1,5 % та з 20.08.2024 до закінчення строку кредитування 1 %. Зважаючи на встановлений законом максимальний розмір денної процентної ставки, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами по кредитному договору № 18601-11/2023 за період з 13.11.2023 до 25.07.2024 (в межах наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по цьому договору) в розмірі 16350,00 грн ((3000,00 грн х 161 днів х 2,5%) + (3000,00 грн х 95 днів х 1,5%)). Окрім того, зважаючи на встановлений законом максимальний розмір денної процентної ставки, кредитодавець мав право нараховувати проценти за користування кредитними коштами по кредитному договору № 18599-11/2023 за період з 13.11.2023 до 19.09.2024 (в межах наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по цьому договору) в розмірі 18450,00 грн ((3000,00 грн х 161 днів х 2,5%) + (3000,00 грн х 145 днів х 1,5%) + 3000,00 грн х 31 днів х 1%)) \~ \~ \~ \~Оскільки заявлений до стягнення розмір заборгованості за відсотками по кредитним договорам № 18601-11/2023 та № 18599-11/2023 є меншим, ніж встановлений судом, при цьому позивач не подавав будь-яких заяв щодо збільшення розміру позовних вимог, суд,

Outcome: partial