Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У квітні\~2025\~року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла заява [PERSON] , за участю заінтересованих осіб Одеська міська рада, [PERSON] про встановлення факту належності Свідоцтва про право власності від 09 лютого 2005 р, виданого згідно з розпорядженням управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради від 09 лютого 2005р №187710, яке зареєстроване і записано у реєстрову книгу за №3-22183 та зареєстроване КП «ОМБТІ та РОН», реєстраційний номер 10087392, номер запису 2739 в книзі 555пр-74, номер витягу 6665198 в частині права власності на 1/3 частки квартири номер [ADDRESS] . Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви, заявниця вказує на те, що вона є співвласником зазначеної квартири, іншим співвласником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Однак у вищевказаному свідоцтві про право власності її прізвище вказано як « [PERSON] », а правильно « [PERSON] ». Вищевказана розбіжність у свідоцтві про право власності та паспорті чинить заявниці певні перешкоди у розпорядженні власним майном, а також доведення факту належності даного майна у державних установах. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. 21.04.2025 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Заявниця у судовому засідання підтримала заявлені вимоги та підтвердила викладені у заяві обставини. Заінтересована особа - [PERSON] не заперечувала щодо задоволення заяви. Представника заінтересована особа Одеської міської ради Славинського А.Ю. також в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви. Фактичні обставини, встановлені судом Як встановлено судом [PERSON] є співвласницею квартири [ADDRESS] (розмір частки 1/3) на підставі свідоцтва про право власності від 09 лютого 2005 року, виданого згідно з розпорядженням управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради від 09 лютого 2005 року №187710, яке зареєстроване і записано у реєстрову книгу за №3-22187. 04 квітня 2005 року відповідне право власності на 1/3 частки квартири було зареєстроване КП «ОМБТІ та РОП», реєстраційний номер 10087392, номер запису 2739 в книзі 555пр-74, номер витягу 6665198. Іншими співвласниками (на час видачі свідоцтва про право власності) були її чоловік ( [PERSON] ) та донька ( [PERSON] , на час оформлення свідоцтва - [PERSON] ). [PERSON] помер [INFO] , по підтверджується Свідоцтвом про смерть видане 31 січня 2024 року (серія [NUMBER] ). \~ \~ \~ \~ З метою встановлення факту родинних відносин, що донька [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зверталась до суду з відповідною заявою, яка була задоволена (рішення Маліновського районного суду м Одеса від 15 жовтня 2024 року по справі №521/13059/24). [PERSON] , отримала у власність (у спадок) частку свого померлого батька вказаної вище квартири та є вже власницею 2/3 часток квартири, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 09 лютого 2005 року (1/3 частка квартири) та Свідоцтвом про право на спадщину за законом (1/3 частка квартири) від 06 грудня 2024 року, яке зареєстроване в реєстрі за №7-1274, виданим державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса Оліянчук С.С. (спадкова справа №1416/2024), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.12.2-24 року. Під час прийняття розпорядження УЖКГ ОМР, видачі свідоцтва про право власності та реєстрації права власності - була допущена помилка у написанні прізвища заявниці - у вказаних документах її прізвище помилково написана [PERSON] (прізвище помилково прописано через літеру «о» замість «е»), а правильно [PERSON] . Так, згідно зі Свідоцтвом про шлюб (серія [NUMBER] ) [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 08 листопада 1980 року та обрали прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловік - [PERSON] ; дружина - [PERSON] . Згідно з даними, що містяться у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (номер витягу 00044264038 від 28 березня 2024 року) встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище) отримала прізвище після реєстрації шлюбу (08 листопада 1980 року) - [PERSON] . Згідно з даними, що містяться у паспорті (документ номер [NUMBER] , дійсний до 25.08.2031 р; дата видачі - 25.08.2021 р; орган що видав 5114) її прізвище вказано як [PERSON] . Згідно даних, що містяться у довідці про внесення відомостей до державного демографічного реєстру (номер довідки 829375-2021 від 31.08.2021 р.) її прізвище вказано [PERSON] . Згідно даних, що містяться у картці платника податків від 14.09.2021 р., РНОКПП [NUMBER] , та вказано прізвище - [PERSON] . У подальшому, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (серія [NUMBER] ), шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано 26 жовтня 2021 року та після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище: йому - [PERSON] , їй - [PERSON] . Отже, суд вважає, що виявлена помилка в написанні прізвища в свідоцтві про право власності на житло є технічною, через переклад з російської на українську мови. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Цивільний процесуальний\~кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст.\~2\~ЦПК України ). Зі змісту ст.4\~ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~р.\~№ 5\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» було роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 12 постанови №\~5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Таким чином, при видачі заявниці свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів, від 09.02.2005 року, на квартиру прізвище заявниці вказано з помилкою, а саме замість вірного « [PERSON] », помилково вказано « [PERSON] ». При таких обставинах, у суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами, а також те, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, такий має бути встановлений в судовому порядку, оскільки встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним уст.2 ЦПК України. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності Договору, суд приходить до висновку, що надані заявницею докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Outcome: approved