Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 17.01.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду в системі «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову посилається на те, що 26.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С-001-073296-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов укладеного договору, банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту кредитну картку. Умовами договору передбачено максимальний ліміт кредитної лінії в розмірі 200000 грн, ліміт, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 6500 грн, проценти за користування кредитом становлять 48% річних строком до 26.10.2024. Свої зобов`язання АТ «Ідея Банк» за кредитним договором виконало в повному обсязі, відкривши [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] , надавши йому кредитні кошти в розмірі 6500 грн в межах кредитного ліміту, а відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 за основним боргом в розмірі 6417,47 грн, за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 10113,83 грн. 26.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №Z62.22004.005869386, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35306 грн строком до 26.10.2022, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту. Свої зобов`язання АТ «Ідея Банк» за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти в розмірі 35306 грн в строки визначені умовами договору, а позичальник свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019 за основним боргом в розмірі 34670,74 грн, за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 17156,46 грн, за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 32965,19 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея\~Банк»передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма\~Факторинг»приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] за кредитним договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 та №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, за умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило), а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняло право вимоги та в їх оплату зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитними договорами №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 та №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019. А тому\~просить судстягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 за основним боргом в розмірі 6417,47 грн, за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 10113,83 грн, за договором №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019 за основним боргом в розмірі 34670,74 грн, за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 17156,46 грн, за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 32965,19 грн, а всього 101323,90 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн. Представник позивача ТОВ «Фінансова\~компанія «Профіт\~Капітал» у судове засідання не з`явилась, адвокат Ушакевич М.П. на адресу суду в системі «Електронний суд» надіслала клопотання, в якому розгляд справи просила проводити у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.01.2024 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 год 30 хв 24.02.2025, який у зв`язку з неявкою відповідача відкладено до 09 год 00 хв 24.03.2025, а у подальшому - до 09 год 00 хв 23.04.2025, а за клопотанням представника позивача Ушакевич М.П. відкладено до 11 год 30 хв 19.05.2025. 19.05.2025 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8\~ст.178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитними договорами, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 26.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування №С-001-073296-19-980. Відповідно до умов укладеного договору, банк відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у том числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту картку Master Card . За умовами договору: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється в розмірі 200000 грн; ліміт, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 6500 грн та може бути змінений, в межах встановленого ліміту кредитної лінії за ініціативи банку, про що буде повідомлено клієнта додатково; процентна ставка за користування кредитної лінії становлять 48% річних, строком до 26.10.2024. Повернення заборгованості та сплата процентів за користування кредитною лінією здійснюється згідно умов Угоди, ДКБО, відповідно до Тарифів, які розміщені на сайті банку. Свої зобов`язання АТ «Ідея Банк» за кредитним договором виконало в повному обсязі, відкривши [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] , надавши кредитні кошти в розмірі 6500 грн в межах кредитного ліміту, а відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 за основним боргом в розмірі 6417,47 грн, за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 10113,83 грн, а всього 16531,30 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 станом на 19.12.2023. Окрім цього, 26.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №Z62.22004.005869386, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35306 грн строком на 36 місяців до 26.10.2022, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п. 1.3 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту, реальна процентна ставка 99,99%. Пунктом 1.5 Договору передбачено, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку № 1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими Тарифами Банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО, та розміщені на вебсайті Банку: www.ideabank.ua. Відповідно до п. 1.7 Договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 30700,87 грн на рахунок № [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4605,13 грн згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Пунктом 3 Договору передбачено, що нанесенням власноручного підпису під цим договором позичальник погоджується, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та забовязується їх виконувати, а також підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО, Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділеннях банку або кредитного посередника. АТ «Ідея\~Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та перерахувало на банківський рахунок відповідача [PERSON] кошти в розмірі 30700,87 грн та оплатило страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 4605,13 грн, що підтверджується ордером - розпорядженням №1 про видачу кредиту від 26.10.2019 та ордером розпорядженням №2 про сплату страхового платежу від 26.10.2019. З виписки по рахунку [PERSON] за період з 28.10.2019\~по 19.12.2023 слідує, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, вносив платежі на погашення заборгованості, проте належним чином зобов`язання за договором не виконував, в результаті чого станом на 19.12.2023 утворилась заборгованість за кредитним договором №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019 за основним боргом в розмірі 34670,74 грн, за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 17156,46 грн, за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 32965,19 грн, а всього 84792,39 грн. 19.12.2023\~між АТ\~«Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея\~Банк»передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] за кредитним договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 та №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, за умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передало (відступило), а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняло право вимоги та в їх оплату зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно друкованих реєстрів боржників №№ 2, 3 ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 в розмірі 16531,3 грн та №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019 в розмірі 84792,39 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме даними: договору кредиту та страхування №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019, паспорту споживчого кредиту додаток №1 до договору кредиту та страхування №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019, повідомлення про зміну реквізитів рахунків, ордеру-розпорядження №1, №2, угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019, анкети-опитувальника клієнта-фізичної особи, довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, виписки за рахунком [PERSON] , довідок - розрахунків заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019 та за кредитним договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019, договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023, друкованого реєстру боржників №2 від 19.12.2023, друкований реєстр боржників №3 від 19.12.2023, платіжної інструкції в національній валюті від 20.12.2023 №45, платіжної інструкції №611 від 17.10.2023 року, договору факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023, платіжної інструкції в національній валюті від 26.12.2023 №376, друкованого реєстру боржників №2 від 22.12.2023, друкованого реєстру боржників №3 від 22.12.2023, платіжної інструкції в національній валюті від 26.12.2023 №376. Застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини першоїстатті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України передбачає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. \~ \~ \~ \~З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що відповідач [PERSON] 26.10.2019 з АТ «Ідея Банк» уклав договори, за якими отримував грошові кошти в кредит, користувався ними, однак у строки встановлені договорами їх не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за ними, яка на підставі договорів факторингу була відступлена позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал». Окрім цього, відповідач був вільним у виборі фінансової установи для отримання кредитних коштів, а факт отримання коштів, підтверджує вільне волевиявлення на вчинення правочинів. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Згідно\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.ст.\~12,\~13,\~81\~ЦПК\~України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Після підписання кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню сум отриманих кредитів та сплати відповідної плати за користування ними. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи також слідує, що 26.10.2019 АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладаючи угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-001-073296-19-980 та договір кредиту та страхування №Z62.22004.005869386, погодили основні умови кредитування, суму кредитного ліміту та суму наданого кредиту, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, а тому вимога ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості за основним тілом кредиту та процентів за користування кредитом ґрунтується на вимогах закону, підтверджується належними доказами, наданими позивачем та дослідженими судом. Відповідачем розрахунки заборгованості у вказаній частині не оспорено та не надано суду іншого розрахунку. Щодо заборгованості за комісіями за договором Z62.22004.005869386 від 26.10.2019 в розмірі 32965,19 грн, суд виходить з наступного. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку № 1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими Тарифами Банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО, та розміщені на вебсайті Банку: www.ideabank.ua. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умов, якими встановлено плату щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки і суми належних платежів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вирішувала питання (а) чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; (б) чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з пунктом 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Враховуючи наведені правові висновки, позивач не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за розрахунково-касове обслуговування, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді процентів за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Отже, оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частини перша та друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). В кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються [PERSON] , та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Заявлений розмір заборгованості по комісіям (32965,19 грн), майже у два рази більший від нарахованої заборгованості за процентами (17156,46 грн) та майже відповідає заборгованості за тілом кредиту (34670,74 грн). Враховуючи досліджені докази, суд вважає, що позивачем не доведено підставності нарахування заборгованості за комісіями в розмірі 32965,19 грн за договором кредиту та страхування №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Профіт\~Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором №С-001-073296-19-980 від 26.10.2019 за основним боргом в розмірі 6417,47 грн, за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 10113,83 грн, за договором №Z62.22004.005869386 від 26.10.2019 за основним боргом в розмірі 34670,74 грн, за нарахованими та несплаченими процентами в розмірі 17156,46 грн, а всього 68358,50 грн. Розподіл судових витрат \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~А тому, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2042,68 грн (68358,50 грн становить 67,46% від 101323,69 грн; 67,46% від 3028 грн становить 2042,68 грн). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial