Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

14.01.2025 р. ТОВ «Фінансова Компанія «Процент»\~звернулось до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.01.2025 р. справу передано за підсудністю до Ріпкинського районного суду Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.02.2024 р. між ТОВ «Фінансова Компанія «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6987 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким позичальник ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Окрім цього, зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «Процент» (далі Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua/uk/about_us. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів (до 09.02.2025 р.), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, порушує умови кредитного договору, не виконує взятих на себе зобов`язань. Справу передано головуючому судді 07.02.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.02.2025 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 11.03.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2025 р. закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.04.2025 р. 17.03.2025 р. від відповідача надійшов відзив у справі, зареєстрований за вх. № 1019/25. У відзиві відповідач наголошує на тому, що матеріалами позовної заяви не підтверджується видача одноразового цифрового підпису, зокрема направлення його на телефон або пошту відповідача та відповідно не вбачається підписання договору цифровим підписом. Стверджує, що позивач не надав доказів дотримання порядку укладення кредитного договору, в тому числі не надав роздруківки електронної заявки (анкети) відповідача на оформлення кредиту, з якої вбачалося б що відповідач дійсно виявив бажання оформити кредит на вказану суму. Розрахунок заборгованості складений позивачем в односторонньому порядку, залежить від його волевиявлення, не є первинним документом та не підтверджує ні факт користування відповідачем кредитним лімітом ні факт наявності заборгованості. Також зазначає, що відсотки за договором є несправедливими, та просить у задоволенні позову відмовити. 18.03.2025 р. від позивача надійшла відповідь на відзив у справі, зареєстрована за вх. № 1058/25, де позивач зазначає, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, укладення відповідачем з позивачем договору № 6987 від 10.02.2024 р. це право, а не обов`язок відповідача, яке було реалізовано на власний розсуд відповідачем, який є вільним у своєму виборі. При цьому, відповідач не був обмежений ні у часі для ознайомлення з умовами кредитування, ні у часі для ознайомлення з самим договором. Також відповідач не обмежений у проведенні порівняльного аналізу кредитного договору, умов кредитування, які були у ТОВ «ФК «Процент» з іншими, які пропонуються різними небанківськими фінансовими установами або банками на ринку надання фінансових послуг, а саме кредитування. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.04.2025 р. клопотання позивача\~про витребування\~доказів задоволено. Витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо: належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , картки банку (рахунку) [NUMBER] , надходження на картковий рахунок № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 5000, 00 грн від ТОВ «ФК «Процент» за період з 10.02.2024 р. до 15.02.2024 р., фінансового номеру телефону, прив`язаного до вказаної платіжної картки. Оголошено перерву у судовому засіданні до 28.04.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 28.04.2025 р. повторно витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» вищезазначену інформацію. Оголошено перерву у судовому засіданні до 15.05.2025 р. 29.04.2025 р. від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація, що була витребувана судом, зареєстрована за вх. № 1766/25. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. 10.02.2024 р. між ТОВ «Фінансова Компанія «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір в електронному вигляді, шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 168662 ( а. с. 22 26). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 143). У відповідності до п. 1.1 договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5000, 00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним, у строк визначений договором. Згідно з п. 1.2 договору процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % за кожен день (реальна ставка становить 912,50 %) користування кредитом та є фіксованою. Відповідно до п. 1.3 строк надання кредиту становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1. Згідно з додатком 1, який також підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 168662, сума платежу за розрахунковий період складає 50625, 00 грн. Відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам станом на 26.12.2024 р. яка складає 40 000, 00 грн за період з 10.02.2024 р. по 26.12.2024 р. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно правил ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення та положеннях Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.\~3\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію»\~від 03.09.2015\~р.\~№\~675-VIII (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 7, 12 ст.\~11\~Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 12 Закону, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до закону України\~«Про\~електронний\~цифровий\~підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Зазначені вище положення Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону). Таким чином, оскільки договір про відкриття кредитної лінії № 6987 від 04.09.2023 р. був підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, то відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 143), що спростовує доводи позивача стосовно того, що матеріали справи не містять доказів отримання кредитних коштів. Щодо посилань відповідача на несправедливість нарахованих процентів, суд зазначає, що умови кредитного договору № 6987 від 10.02.2024 р. були погоджені відповідачем, в тому числі загальна сума коштів, що підлягають сплаті протягом дії кредитного договору (до 09.02.2025 р.) у розмірі 50625, 00 грн. Станом на 26.12.2024 р. ця заборгованість склала 40000, 00 грн. Попри те, що розрахунок заборгованості, як наголошує відповідач, не є первинним бухгалтерським документом, суд зауважує, що графіки, строки та складові платежів у формі таблиці були наведені у додатку до договору та підписані відповідачем. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, не повернув отримані грошові кошти у добровільному порядку та не сплатив проценти за користування ними, що свідчить про порушення його обов`язків перед позивачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати зі сплати судового збору. Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає таке. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26.12.2023 у справі № 380/6904/23. Доводи відповідача про те, що строк дії договору про надання правової допомоги закінчився 31.12.2024 р., не можуть бути підставою для відмови у відшкодуванні понесених витрат, оскільки акт приймання-передачі наданих послуг датований 27.11.2024 р. Копія вказаного акта завірена електронним цифровим підписом. У п. 8.2 договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг міститься застереження про те, що припинення дії цього договору не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за цим договором. Строк дії довіреності: до 31.12.2025 р. Водночас суд вважає прийнятними доводи відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів понесення витрат на направлення адвокатських запитів у розмірі 1000, 00 грн. Відтак вказана сума стягненню не підлягає. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. На підставі викладеного,

Outcome: approved