Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін 08.07.2024 позивач звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в якому, з врахуванням подальшої зміни предмету позову, просив: 1. визнати недійсним договір уступки майнових прав від 26 лютого 2024 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якого було здійснено заміну члена кооперативу (пайовика) з [PERSON] на [PERSON] у Договорі пайової участі у будівництві №27 від 06 квітня 2023 року укладеного між [PERSON] та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новобудова»; 2. скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 73672421 від 17.06.2024 року, приватний нотаріус Оксанюк Аліна Анатоліївна, Хмельницький міський нотаріальний округ, Хмельницька обл.; 3. здійснити поділ спільного майна подружжя: -\~визнати за\~ [PERSON] ( [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] )\~право особистої\~приватної власності\~на 3/4\~частини квартири\~ [ADDRESS] загальною\~площею 66,9\~кв.м.,\~житловою площею\~32,3\~ кв.м.\~право спільної сумісної власності на вищевказане майно припинити. -\~визнати за\~ [PERSON] ( [INFO] \~РНОКПП: [NUMBER] ) право особистої приватної власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 66,9 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м. Право спільної сумісної власності на вищевказане майно припинити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що сторонами у період їх перебування у шлюбі, 06 квітня 2023 року було набуто майнові права на квартиру, а саме між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новобудова» та [PERSON] було укладено договір пайової участі в будівництві №27, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалась взяти пайову участь в будівництві об`єкта з метою отримання у власність квартири [ADDRESS] , зокрема договору пайової участі. 27 листопада 2023 року між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новобудова» та [PERSON] було укладено додаток №1 до договору пайової участі в будівництві №27 від 06.04.2023 року. За умовами вказаної додаткової угоди, сторони остаточно узгодили загальну площу квартири 66,9 кв.м. та вартість пайового внеску у розмірі 1 272 171,00 грн. На той час [PERSON] перебувала у декретній відпустці, основними коштами на сплату пайового внеску була заробітна плата позивача та його особисті заощадження, які він накопичив до шлюбу (328\~950,00 грн., отриманих від продажу кватири [ADDRESS] ). 26.02.2024 між [PERSON] та матір`ю відповідачки [PERSON] було укладено договір уступки майнових прав до договору пайової участі у будівництві №27 від 06.04.2023 року. За умовами вищевказаного договору було здійснено заміну члена кооперативу пайовика з [PERSON] на [PERSON] . В подальшому, на підставі зазначеного договору та довідки про сплату внеску, 13.06.2024 право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] . Згоди на укладення договору переуступки позивач не давав. Уклавши даний договір, відповідачка позбавила позивача права на частку у спільному майні. В зв`язку з такими обставинами та оскільки згоди стосовного поділу даного майна ними не досягнуто, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив його задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали, просили задовольнити. Позивач додатково пояснив, що вони з відповідачкою в шлюбі придбали квартиру під виплату, заплатили разом всі кошти за неї з тих грошей, які були у позивача від першого шлюбу та від власного майна (разом орієнтовно 25000 доларів США), а також з сімейного бюджету (орієнтовно 7000 доларів США). Поки квартиру добудовували, сторони розійшлися (07.03.2024), відповідачка не пускає позивача в квартиру, а наразі він дізнався про те, що вона оформила їх спільну квартиру на свою маму. Про позику позивачеві нічого не було відомо, він вважає, що цих коштів не було. Представник позивача додатково відзначив, що неможливо говорити про добросовісність набуття квартири співвідповідачкою, оскільки матір відповідачки знала, за які кошти куплена квартира. Розписка є способом ухилення від поділу спільного майна сторін. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила і просила в його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що вона, перебуваючи у шлюбі з позивачем, вирішила придбати квартиру для малолітнього сина вкласти кошти в будівництво, оскільки так дешевше. Оскільки вона, перебуваючи в декреті, не мала власних коштів для настільки великого внеску, то позичила гроші в батьків, які все життя складали їх з домашнього господарства, на довгий термін два роки; сплатила їх кооперативу і мала намір повернути позику матері, вийшовши на роботу, оскільки думала, що вони з чоловіком житимуть сім`єю далі, а шлюб не буде розірвано. Не брала згоди чоловіка ані на позику, ані на укладення договору з кооперативом, ані на переуступку майнових прав, оскільки вважала квартиру власним майном. Позивач не давав коштів на придбання квартири і не знав, що вона спланувала її придбати, хоча вони жили на той час разом. Дійсно, після укладення договору з кооперативом позивач підвозив її до квартири і заходив всередину, а також був присутній в банку, коли вона платила кошти за квартиру, вона повідомляла йому, що внесла перший внесок. Розуміючи, що кошти вона не віддасть, відповідачка уклала договір переуступки. Твердження позивача, про внесення пайового внеску за спірну квартиру за рахунок його коштів ставить під сумнів, просить суду взяти до уваги той факт, що [PERSON] на даний час має заборгованість із сплати аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] що станом на 01.06.2024 року становила 35987,53 грн. Також ним не надано жодних доказів про офіційні свої доходи, якими можна було б підтвердити наявність коштів для купівлі майнових прав на об`єкт будівництва. Представниця відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити з мотивів, викладених у відзиві. Звертає увагу на те, що немає доказів внесення позивачем коштів з його грошей, в тому числі вартості цієї квартири. на момент придбання квартири була заборгованість по аліментах позивача на користь колишньої дружини, що свідчить про те, що позивач не мав коштів. Співвідповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити. Пояснила, що вони з чоловіком утримували сім`ю сторін. Її донька відповідачка у справі планувала вкластися в новобудову для дитини. Коли «вони спитали», чи можна позичити гроші, в квітні 2023 року співвідповідачка з чоловіком позичили гроші і «вони вложилися» в квартиру. Потім в сім`ї сторін почалися негаразди і дочка сказала, що не буде мати чим віддати борг. Співвідповідачка сказала, що віддавати кошти не треба, тоді в лютому 2024 року з ініціативи доньки було здійснено переуступку, а в червні 2024 оформлено право власності на спірну квартиру на співвідповідачку. Згодою позивача на вчинення усіх необхідних правочинів співвідповідачка не цікавилася, оскільки не знала, що на придбання квартири потрібно було питати його дозволу. Представник співвідповідача ОК «Житлово-будівельний кооператив «Новобудова» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. за таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи здійснювати з його відсутності в судовому засіданні. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2024 заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10.07.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення її недоліків. 16.07.2024 недоліки позовної заяви усунуто, ухвалою від 18.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання на 06.08.2024. 05.08.2024 відповідачкою подано відзив на позов. 13.08.2024 позивач подав відповідь на відзив. 16.08.2024 відповідачка подала заперечення на відповідь на відзив. 25.09.2024 [PERSON] звернувся до суду з заявою про зміну предмету позову. Її прийнято судом. 17.10.2025 відповідачкою подано відзив на позовну заяву зі зміненим предметом позову. 13.11.2024 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, про що постановлено ухвалу. 08.01.2025, після збору усіх запитуваних документів від адресатів запитів суду, ухвалою суду підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. 20.05.2025 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення Встановлено, що 31.10.2020 Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №1534 (арк. спр.12 т. 1). 23.09.2022 [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі-продажу було продано квартиру [ADDRESS] , яка належала їм в рівних часках по кожному, за 657900 грн. (арк. спр. 16, 131 т. 1). Того ж дня приватним нотаріусом Оксанюк Н.М. було посвідчено заяву [PERSON] про те, що вона отримала від позивача аліменти у розмірі від додаткового доходу позивача за вересень 2022, який він отримав при укладенні нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.09.2022 своєї частки квартири [ADDRESS] (вартість відчуженої частки квартири становить 328950 грн.) (арк. спр. 170 т. 1). Суд не бере до уваги в якості доказу надану позивачем копію розписки (арк. спр. 17 т. 1), в якій зазначено, що від частки проданої кварти [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 24\~000 доларів США, оскільки це суперечить тексту нотаріально посвідченого договору щодо купівлі-продажу того ж майна, котрий є дійсним і ніким в установленому порядку не оспорений. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (арк. спр.13 т. 1). 03.04.2023 між [PERSON] та її матір`ю [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] 1280000,00 грн. (арк.спр.83 т. 1). Згоди позивача на отримання коштів в позику (укладення договору позики) відповідачкою отримано не було. 06.04.2023 між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новобудова» та [PERSON] було укладено договір пайової участі в будівництві №27. Відповідно до умов даного договору [PERSON] зобов`язалась взяти пайову участь в будівництві об`єкту з метою отримання у власність квартири [ADDRESS] (арк. спр. 73, 211 т. 1) Відповідно до п.2.1 Договору пайової участі в будівництві №27 від 06.04.2023 року розмір пайового внеску становить 1261410 грн. Того ж дня [PERSON] подала заяву голові ОК «ЖБК «Новобудова» про те, що використовує особисті власні кошти для сплати пайових внесків пайової участі у будівництві будинку, які отримала шляхом грошової позики від [PERSON] (арк. спр. 80, 213 т. 1). 14.04.2023 згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №2210310003 [PERSON] сплатила пайовий внесок в сумі 1261410,00 грн. на рахунок ОК «Житлово-будівельний кооператив «Новобудова» (арк. спр. 82, 214 т. 1). 27.11.2023 між обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Новобудова» та [PERSON] було укладено Додаток №1 до договору пайової участі в будівництві №27 від 06.04.2023 (арк. спр. 14, 78, 216 т. 1), за яким сторони договору погодили: 1) В пункті 1.1. слова: «загальною проектною площею 66,39 м.кв. (Шістдесят шість цілих Тридцять дев`ять сотих)», замінити на слова : «загальною площею 66,9 м.кв.(Шістдесят шість цілих Дев`яносто сотих)» 2) В пункті 2.1. слова «Пайовий внесок, в сумі «126410,00 гривень (Один мільйон двісті шістдесят одна тисяча чотириста десять гривень 00 копійок)», замінити на слова : «Пайовий внесок, в сумі 1272171,00 грн.(Один мільйон двісті сімдесят дві тисячі сто сімдесят одна гривня 00 копійок)» 3) пункт 2.1 доповнити: Пайовий внесок, в сумі 10761,00 (Десять тисяч сімсот шістдесят одна гривня 00 копійок) оплатити до 6 грудня 2023 року. 11.12.2023 згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №2210310009 [PERSON] сплатила пайовий внесок в сумі 10761,00 грн.(арк. спр. 15, 82, 215 т. 1). 26.02.2024 [PERSON] звернулась до голови ОК «ЖБК «Новобудова» з заявою про переуступку свої прав члена кооперативу ОК «ЖБК «Новобудова» шляхом укладення відповідного договору і як наслідок відкріпити закріплену за нею квартиру (арк. спр.81, 218 т. 1). 26.02.2024 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір уступки майнових прав до договору пайової участі в будівництві №27 від 06.04.2023 (арк. спр.77, 219 т. 1), відповідно до якого відбулась заміна члена кооперативу (пайовика) а саме:з пайовика [PERSON] на пайовика [PERSON] (арк. спр. 68, 217, 220 т. 1). 13.03.2024 ОК «ЖБК «Новобудова» та член кооперативу [PERSON] склали акт № 27, яким погоджено відсутність претензій до якості квартири [ADDRESS] та підтверджено його готовність до експлуатації (здачі будинку в експлуатацію). [PERSON] видано довідку про внесення повної вартості квартири для оформлення права власності (арк. спр.66, 72, 221, 222 т. 1). 13.06.2024 співвідповідачка звернулася до приватного нотаріуса Оксанюк А.А. з заявою про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру (арк. спр. 188 т. 1). 17.06.2024 приватним нотаріусом Оксанюк А.А. як державним реєстратором прав на нерухоме майно було здійснено державну реєстрацію прав за заявою (арк. спр. 193 т. 1). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 17.06.2024 №383097131 (арк. спр. 67, 194 т. 1) право власності на квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . В щорічних деклараціях позивачки відображені такі доходи/витрати та особи, які їх набули/здійснили: 2018\~рік (арк. спр. 90 94 т. 1): 160501 грн. заробітної плати відповідачки, 515000 грн. позики від [PERSON] , 568445 грн. придбання квартири; 2019\~рік (арк. спр. 95 97 т. 1): 145340 грн. заробітної плати, 262320 грн. доходу від відчуження нерухомого майна, 1 грн. накопичування «Скарбничка»; 2021\~рік (з відкритих загальнодоступних даних НАЗК, арк. спр. 18 22 т. 2): 172116 грн. заробітної плати (відповідачка) 180731 грн. і 158962 грн. заробітної плати (позивач) 6503 грн. і 2653 грн. додаткового блага (позивач) 739 грн. і 2078 грн. доходу від надання майна в оренду (позивач) 110 грн. дарунків (позивач) Позивачка задекларувала такі грошові активи: 75000 грн. власних і 160000 грн. позивача. Видатків не задекларовано 2022 рік (з відкритих загальнодоступних даних НАЗК, арк. спр. 23 28 т. 2): 80774 грн. заробітної плати (відповідачка), 55436 грн., 6270 грн. і 11180 грн. соціальних виплат (відповідачка), 739 грн. доходу від надання майна в оренду (відповідачка), 491991 грн. заробітної плати (позивач), 10610 грн. додаткового блага (позивач), 2078 грн. доходу від надання майна в оренду (позивач), 322 грн. дарунків (позивач), 657900 грн. доходу від відчуження нерухомого майна. Позивачка задекларувала\~такі грошові\~активи:\~155000 грн. власних, 410000 грн. і 17000 доларів США позивача. Видатків не задекларовано 2023 рік (арк. спр. 98 102 т. 1): 1034 грн. доходу від надання майна в оренду (відповідачка), 10320 грн. соціальних виплат (відповідачка), 40825 грн. аліментів (відповідачка), 276810 грн. заробітної плати (позивач), 11671 грн. додаткового блага (позивач), 3000 грн. доходу від надання майна в оренду (позивач), 1330 грн. дарунка (позивач), 7890 грн. доходу від відчуження нерухомого майна (позивач), 1261410 грн. пайова участь в будівництві будинку шляхом сплати пайових внесків з метою набуття права власності на квартиру. 07.07.2024 відповідачка подала до НАЗК повідомлення, в якому зазначила, що в щорічній декларації за 2023 рік випадково забула вказати факт отримання грошової позики в сумі 1280000 грн. (арк. спр. 110 112 т. 1). Постановою Хмельницького апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 686/21097/23 встановлено, зокрема, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2022 року у справі №686/20134/22 стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 вересня 2022 року, на час вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3травня 2023 року у справі №686/1348/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 січня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на підставі судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2019 року у справі №686/34095/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 19 грудня 2019 року та до повноліття дитини. [PERSON] працює та має регулярний дохід, із його заробітної плати утримуються аліменти на дітей і дружину. Зазначеною постановою присуджено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини (арк. спр. 161 165а т. 1). Заборгованість позивача за аліментами становила: -за виконавчим листом № 686/20134/22 станом на 21.03.2024 10371,00 грн. (арк. спр. 69 70, 166 167 т. 1), -за виконавчим листом 686/1348/22 станом на 01.06.2024 35987,53 грн. (арк. спр. 71, 168 169 т. 1). 4.\~Мотивована оцінка\~доводів сторін.\~Норми права,\~які застосував\~суд,\~та мотиви\~їх застосування Позивач стверджує, що в оплату участі в будівництві спірної квартири внесено як особисті кошти позивача, так і спільні кошти його з відповідачкою. Суд вважає, що цю обставину доведено, однак в частці, яка є меншою, аніж вважає особистою позивач. Так, згідно укладеного позивачем разом з попередньою дружиною договору купівлі-продажу, вони відчужили своє спільне (в частках по 1/2) майно (квартиру) і за вирахуванням коштів, які позивач сплатив як аліменти на старшу дитину, від цього правочину у нього залишилося 246712,50 грн., що становить 19,4% вартості спірної у даній справі квартири. Ці кошти є особистою власністю позивача і не входили до складу спільного сумісного майна з відповідачкою. Водночас неможливо взяти до уваги пояснення позивача, що за продаж квартири ним взято значно більше коштів, - бо нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу в цій частині залишається дійсним і його неможливо спростувати розпискою, складеною в простій письмовій формі, в тому числі в частині ціни предмета договору. Водночас в деклараціях про доходи, які щорічно подавала відповідачка, вона послідовно відображала зростання сімейних накопичень, в основному від доходів позивача. Позивач не оспорює спільності набутих у новому шлюбі коштів. Враховуючи зазначене та наявні за рік, що передував року вкладення коштів в будівництво спірної квартири, заощадження, слід дійти висновку, що особистих коштів позивача і їх з відповідачкою спільних коштів разом було достатньо для оплати вартості будівництва спірної квартири. Таким чином, суд доходить висновку, що решта 80,6% вартості квартири сплачена за рахунок спільних коштів подружжя. Відповідачка стверджує, що сплатила кошти самостійно, без участі позивача, із позики, отриманої від співвідповідачки, котру вона забула своєчасно відобразити у згодом поданій декларації. Однак суд оцінює такі пояснення критично, оскільки в попередніх деклараціях відповідачка вкрай скрупульозно відображала всі отримані нею та чоловіком доходи, аж до однієї гривні (акр спр. 96 т. 1). Крім того, вона звернулася до НАЗК з повідомленням про помилку в декларації 07.07.2024 напередодні подання позивачем позову до суду (08.07.2024). Водночас суд не може стверджувати про те, що позика не мала місця як така, оскільки відповідний договір не був в установленому законом порядку оспорений позивачем. Наявність позики в інтересах сім`ї загалом узгоджується і з поясненнями співвідповідачки, яка в судовому засіданні зазначила: коли «вони спитали», чи можна позичити гроші, в квітні 2023 року співвідповідачка з чоловіком позичили гроші і «вони вложилися» в квартиру. Проте в використанні всієї суми, зазначеної в розписці, саме на внесок на будівництво спірної квартири, не було жодної потреби, адже у позивача і відповідачки були достатні заощадження. Представниця відповідачки наголошувала на тому, що очевидно позивач не мав коштів, адже у нього була заборгованість по аліментах. Однак наявність заборгованості свідчить не про брак коштів, а лише про несвоєчасну сплату аліментів, без тих чи інших причин їх несплати. В цьому контексті суд також критично оцінює надану відповідачкою в якості доказу заяву на адресу житлово-будівельного кооперативу, в якій вона зазначила джерело походження коштів, якими сплачує свій внесок, і розцінює подання цієї заяви як спосіб створити на майбутнє необхідні їй докази. Звичайна ділова практика не вимагає подання таких заяв і є очевидним, що джерела походження коштів навряд чи цікавили ЖБК, на рахунок котрого вони вносилися. Крім того, відповідачка в судовому засіданні пояснила, що перший внесок вони їздили сплачувати разом з чоловіком і він був присутній в банку під час внесення нею в касу готівки. Також вона зазначила, що квартиру вона планувала придбати для сина, тобто правочин (договір пайової участі в будівництві) беззаперечно було здійснено в інтересах сім`ї. Ця обставина додатково підтверджується також тими її поясненнями, що сплативши перший внесок за квартиру, вона думала, що вони з позивачем і надалі житимуть однією сім`єю, що полегшить повернення в майбутньому позики батькам. Таким чином, набуті в результаті внесення в ЖБК коштів майнові права на спірну квартиру дійсно були спільним сумісним майном позивача і відповідачки як подружжя, за вирахуванням частки вартості, пропорційної внеску особистими коштами позивача (19,4%). Ця різниця з огляду на рівність часток подружжя у спільному сумісному майні належала позивачеві і відповідачці в рівних частках кожному (по 40,3%). Водночас позивачем не було достеменно доведено, що співвідповідачка діяла недобросовісно, укладаючи договір уступки майнових прав. В судовому засіданні вона пояснила, що не знала, що для вчинення цього правочину потрібна була згода позивача. Крім того, з її послідовних пояснень вбачається, що вона не знала про обсяг доходів позивача, а відтак могла добросовісно помилятися щодо того, на що саме і в якій кількості були витрачені позичені нею кошти. За таких обставин оспорювані позивачем у даній справі правочини не можуть бути визнані недійсними. Крім того, визнання договору недійсним передбачає двосторонню реституцію (ст. 216 ЦК України), а за таких обставин неможливо визнати право власності на частки в квартирі за позивачем і відповідачкою (як просить в позові позивач), оскільки цього права (саме права власності) в них ніколи не було. Воно первинно було зареєстровано саме за співвідповідачкою. Отже, порушила права позивача саме відповідачка, відтак на неї має бути покладено обов`язок поновлення його прав. У відповідності до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно частин 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключно з цивільного обороту. У відповідності до частин 1 4 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на\~укладення договору,\~який потребує\~нотаріального посвідчення\~і (або)\~державної реєстрації,\~має бути\~нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, особиста частка у коштах позивача на будівництво спірної квартири в розмірі 19,4% загального внеску та у спільних коштах позивача та відповідачки на будівництво спірної квартири у розмірі 40,3% загального внеску становить разом 59,7%. Відносно розміру внесених на оплату будівництва спірної квартири коштів це становить 753061,77 грн. і цю суму має бути присуджено позивачеві з відповідачки як компенсацію вартості його частки у спільному майні подружжя. 5. Заходи забезпечення позову Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 09.07.2024 у даній справі, слід скасувати, оскільки їх не було виконано з огляду на набуття права власності на спірне майно до співвідповідачки. Відтак потреби в їх подальшому існуванні немає. Це жодним чином не впливає на чинність заходів забезпечення позову, вжитих за ухвалою суду від 10.10.2024, які продовжують діяти. 6. Судові витрати Судові витрати по справі складаються з понесених позивачем сум судового збору за: -заявлені вимоги немайнового характеру (в цій частині в позові відмовлено; до стягнення не підлягають), -первинну заяву про забезпечення позову (які скасовуються судом, були неефективними; до стягнення не підлягають), -повторну заяву про забезпечення позову (605,60 грн.; підлягають до стягнення), -заявлені вимоги майнового характеру (9541,28 грн.; підлягають до стягнення пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 7530,62 грн.). Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 605,60 грн. + 7530,62 грн. = 8136,22 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial