Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроніс Україна», в особі представника Боровик А.В., звернулось до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу (матеріали позову сформовано та подано через систему «Електронний суд»). В обґрунтування вимог в позові зазначено, що з вини відповідача, який керував автомобілем «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] , 07.10.2019р. сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль «Honda Accord», д.н.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроніс Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1584387, тому позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 9\~020,88 грн. власнику транспортного засобу «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] . Оскільки, відповідно до постанови суду, водій забезпеченого транспортного засобу керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а після вчинення дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце її вчинення, то страховик ПрАТ «Страхова компанія «Євроніс Україна» має право регресної вимоги до страхувальника, а тому відповідач має самостійно і в повному обсязі відшкодувати позивачу суму коштів, що була сплачена позивачем власнику пошкодженого транспортного засобу, в якості відшкодування збитків в розмірі 9\~020,88 грн. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21.03.2025 року направлено цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроніс Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю. 15.04.2025 року дана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передана судді Скляренко В.М. 16.04.2025 судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Письмового відзиву проти позовних вимог на адресу суду не надходило. Представник позивача в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з тим, суд враховує, що в позовній заяві позивач просив розглянути справу за відсутності представника позивача та зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом направлення SMS-повідомлення на контактний мобільний номер телефону, яке було доставлене останньому 16.04.2025р., та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 07.10.2019р. об 19год. 25хв. в м. Черкаси на перехресті вул. В`ячеслава Чорновола Надпільна, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Окрім того, [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та після вчинення дорожньо-транспортної пригоди зник з місця події. Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.11.2019р. у справі №711/8034/19 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10\~200 грн. та одного року позбавлення права керування транспортними засобами /а.с. 13-14/. Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Євроніс Україна» згідно полісу №АО1584387 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а.с. 19-20/. На підставі заяви [PERSON] (власника транспортного засобу «Honda Accord», д.н.н. [NUMBER] ) від 06.12.2019р. позивачем ПрАТ «Страхова компанія «Євроніс Україна» було сплачено страхове відшкодування в розмірі 9\~020,88 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1128 від 04.03.2020р. /а.с. 41/. Оскільки відповідач в добровільному порядку до теперішнього часу не відшкодовує позивачеві понесені ним витрати внаслідок відшкодування збитків завданих відповідачем в ДТП, то позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників в Україні здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 3 Закону №1961). Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Натомість статтею 37 Закону №1961 передбачені підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, а статтею 38 такого Закону передбачені випадки, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов. Відтак відшкодування шкоди безпосередньо власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до пп. «а, в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону №1961 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участі самовільно залишив місце пригоди. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.10.2019р. на перехресті вул. В`ячеслава Чорновола Надпільна в м. Черкаси, та після її вчинення зник з місця події, а також перебував на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.11.2019р. у справі №711/8034/19, якою останній притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП /а.с. 13-14/. Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Євроніс Україна» відшкодував власнику транспортного засобу «Honda Accord», д.н.н. [NUMBER] - [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 9\~020,88 грн. /а.с. 41/, тому на підставі ст. 1191 ЦК України та п.п «а,\~в» пп.\~38.1.1\~п.\~38.1\~ст.\~38\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування вказаних коштів в порядку регресу за рахунок відповідача. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин, позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 2\~422,40 грн. /а.с. 1/. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, тому до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає і судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved