Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 15.09.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1/4186736, за яким АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 50000 грн., а [PERSON] зобов`язався протягом 24 місяців повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 15% річних, а також комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 50000 грн. Відповідач грошові зобов`язання виконував неналежним чином, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 77388,67 грн. 29.08.2023 року ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «Креді Агріколь Банк» уклали договір про відступлення права вимоги №4-2023, за умовами якого, до ТОВ «Глобал Спліт» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1/4186736 від 15.09.2021 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Глобал Спліт» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 77388,67 грн., що складається з: простроченої заборгованості 40486,17 грн., прострочених відсотків 9677,01 грн., простроченої комісії 27225,49 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 15.10.2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом всіх сторін по справі. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що обґрунтовуючи загальну суму заборгованості позивач послався на положення пунктів 1.1, 1.2, 1.5, 1.4.3, підпунктів 1.4.1-1.4.2 пункту 1.4 статті 1, пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.6, 4.6, 4.7, 5, 5.7 Кредитного договору, на загальні положення про зобов`язання, які передбачені Цивільним кодексом України, а також на ч.3 ст.8 Закону України №1734 -VIII, якою передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії з обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. У позовній заяві наведено розрахунок загальної суми заборгованості станом на 15.09.2023 року у розмірі 77 388,67 грн., яка складається: рахунок простроченої заборгованості в сумі 40 486,17 грн.; рахунок прострочених відсотків в сумі 9 677,01 грн.; рахунок простроченої комісії в сумі 27 225,49 грн. Рахунок простроченої заборгованості в сумі 40 486,17 грн. не відповідає дійсності, оскільки відповідач на погашення тіла кредиту вже сплатив АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти в сумі 19 300 грн. Так, відповідачем на погашення заборгованості за кредитом (тіло кредиту) АТ «Креді Агріколь Банк» були здійснені наступні платежі: квитанція № 225710010 від 12.10.2021 р. на суму 3900 грн., квитанція № 39933746-1 від 11.11.2021 р. на суму 3850 грн., квитанція № 40523879-1 від 13.12.2021 р. на суму 3850 грн., квитанція № 41064221-1 від 12.01.2022 р. на суму 3850 грн., квитанція № 41595234-1 від 09.02.022 р. на суму 3850 грн. Всього погашено:19 300 грн. Таким чином, залишок заборгованості за кредитом складає 30 700 гривень (50000-19300=30700), яку відповідач згоден погасити первісному кредитору після завершення форс-мажорних обставин. Решту позовних вимог (рахунок прострочених відсотків в сумі 9 677,01 грн. та рахунок простроченої комісії в сумі 27 225,49 грн.) відповідач не визнає з наступних підстав. По-перше, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин у лютому 2022 року. Відповідач починаючи з березня 2022 року, не мав матеріальної можливості щомісяця погашати заборгованість за кредитним договором. Згідно п.3.4 Договору, сторона Договору, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), що засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами. Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 військову агресію РФ проти України визнано форс-мажорною обставиною. Крім того, у разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Таким чином, відповідач в силу вимог закону звільнений від відповідальності перед іншою стороною за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за кредитним Договором № 1/4186736 від 15.09.2021 року, укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] , оскільки строк виконання зобов?язань сторонами за цим Договором відповідно відсувається на строк, протягом якого діють форс-мажорні обставини. По-друге, відповідач не визнає право ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», як нового кредитора, вимагати від нього погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору № 1/4186736 від 15.09.2021 року, оскільки не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, оскільки він не одержував повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 4-2023 від 29.08.2023 р. від АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Текст списку № 2277 згрупованих поштових відправлених рекомендованих листів за ф.103 є нечитабельним і не відповідає вимогам до оформлення документів, що унеможливлює перевірку реквізитів вказаних документів, з яких зроблені копії. По-третє, позивач у позовній заяві зробив поспішний висновок про те, що Законом України №1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Так, відповідно до п. 1.4., 1.4.2. кредитного договору №1/4186736 від 15.09.2021 позичальник зобов`язаний сплачувати Банку комісійну винагороду обслуговування кредитної заборгованості (надалі комісія) щомісячно, в розмірі 2,85 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Підписанням договору позичальник замовляє у Банку супровідні листи з обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе: послуги з розрахунку суми чергового та наступних платежів, списання та зарахування коштів з метою погашення заборгованості, розрахунково-касове обслуговування заборгованості за Договором та надання інформаційно-консультаційних послуг, під якими розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через системи дистанційного обслуговування в режимі 24/7 та через Довідковий центр Банку, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Позивач не надав доказів того, що він виконував свої зобов`язання перед позичальником, які передбачені п. 1.4., 1.4.2. кредитного договору №1/4186736 від 15.09.2021 року. Відповідач вважає, що положення, передбачені пунктами 1.4., 1.4.2 кредитного договору № 1/4186736 від 15.09.2021 року є нікчемними, оскільки суперечать вимогам закону. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування") кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Таким чином, позовна заява є необґрунтованою і не підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене, просить суд відмовити у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/4186736 від 15.09.2021 року у розмірі 77 388,67 грн. та судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом судової справи в розмірі 2 422,40 грн. Від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що в своїх запереченнях відповідач стверджує, що він вносив оплати в розмірі 19 300 грн., які не були враховані в розрахунку заборгованості. Це не відповідає дійсності, бо всі оплати відповідача вносились на погашення заборгованості за кредитним договором №1/4186736 і були враховані при здійсненні розрахунку заборгованості. Таким чином, позичальник дійсно сплатив 19 300,00 грн. за період з 12.10.2021 р. по 09.02.2022 р. та згідно умов Кредитного договору оплачені суми були розподілені на погашення заборгованості за кредитом, процентів та комісії. Залишок заборгованості відповідає наданому Розрахунку заборгованості, а саме 77 388,67 грн. (сімдесят сім тисяч триста вісімдесят вісім грн. 67 коп.), який складається: рахунок строкової\~заборгованості:\~0,00\~грн.;\~рахунок простроченої\~заборгованості:\~40486,17\~грн.;\~рахунок нарахованих\~відсотків:\~0,00\~грн.;\~рахунок прострочених\~відсотків:\~9677,01\~грн.;\~рахунок комісії:\~0,00\~грн.;\~рахунок простроченої\~комісії:\~27225,49\~грн.\~Укладаючи Кредитний\~договір позичальник\~погодився з\~умовамизазначеного договору\~та зобов`язався\~їх виконувати\~належним чином.Вказаний кредитний\~договір не\~був визнаний\~недійсним у\~судовому порядку.Виходячи з\~вищевикладеного,\~в зв`язку\~з невиконанням,\~неналежнимвиконанням умов\~Договору,\~Позивач скористався\~своїм законним\~правом тазвернувся за\~захистом свого\~права до\~суду з\~позовною заявою\~простягнення заборгованості,\~своєю недобросовісною\~поведінкою боржникнамагається уникнути відповідальності. Щодо введення військового стану. Введення воєнного стану на території України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Належним підтвердженням настання факту форс-мажорної обставини є видача відповідного сертифікату ТП. Відповідачем не було надано вказаного сертифікату, а сам лист ТПП не є достатнім і допустимим доказом настання для конкретної особи форс-мажорних обставин. Форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахування штрафів/пені), проте не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Щодо відступлення права вимоги. 29.08.2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ», укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог до боржника [PERSON] за кредитним договором №1/4186736 від 15.09.2021 р. [PERSON] знаходиться в Реєстрі до Договору про Відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 р. за №67. 15.09.2023 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №1/4186736 від 15.09.2021 р. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги [PERSON] був повідомлений про необхідність перерахувати кошти в сумі 77 388,67 грн. що відповідає розміру поточних зобов`язань за Договором. Розмір зобов`язань зі сплати пені та штрафів за Договором, якщо такі нарахування будуть, окремо повідомляє Новий кредитор окремим повідомленням. Щодо сплати комісійної винагороди то Законом України «Про споживче кредитування», безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких зазначено, що відповідач не\~заперечує що\~рахунок простроченої\~заборгованості становить\~40\~486,17\~грн.,\~однак визнає\~вказану суму\~заборгованості лише\~перед первісним\~кредитором в\~особі АТ\~«Креді Агріколь\~Банк»,\~оскільки з\~позивачем у\~будь-які\~договірні стосунки\~він не\~вступав,\~а про\~уступку прав\~вимоги його\~належним чином\~ніхто не\~повідомив. Відповідач не\~погоджується з\~розрахунком заборгованості\~прострочених відсотків\~в сумі 9\~677,01\~грн. Так,\~згідно Таблиці\~обчислення загальної\~вартості кредиту\~для споживача\~та реальної\~річної процентної\~ставки за\~договором про\~споживчий кредит\~(в\~т.ч.\~Графік платежів\~по кредиту,\~ануїтет),\~яка додана\~до Комплексного\~договору №\~1/4186736\~від 15.09.2021\~р.,\~погодженої і\~підписаної сторонами,\~загальна сума\~процентів за користування кредитом\~за весь\~період дії\~Договору становить\~8\~183,99\~грн.,\~з яких відповідачем вже\~сплачено 2\~897,26\~грн.\~Отже,\~рахунок прострочених\~відсотків повинен становити 5286,73 грн. (8183,99-2897,26=5286,73 грн.). Таким чином,\~відповідач вважає,\~що сума\~прострочених відсотків\~повинна становити\~5286,73\~грн.,\~а не\~9677,01\~грн.,\~як це\~зазначено в\~Розрахунку заборгованості позивача. Однак, вказану суму прострочених відсотків відповідач не заперечує тільки перед первісним кредитором в особі АТ «Креді Агріколь Банк», оскільки з позивачем у будь-які договірні стосунки він не вступав, а про уступку прав вимоги його належним чином ніхто не повідомив. Рахунок простроченої комісії у сумі 27225,49 відповідач повністю не визнає. Щодо відступлення права вимоги, то зазначає, що його не було повідомлено про це. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Від представника позивача надійшли до суду письмові пояснення на заперечення представника [PERSON] від 25.11.2024 року. Зазначає, що всі оплати були враховані та відображені у виписці по рахункам. Залишки заборгованості відображені у розрахунку заборгованості. Ці документи є в матеріалах справи. Вони зроблені уповноваженою на це особою, яка має відповідну освіту та знання у даній галузі. Розрахунок завірений начальником управління аналізу та автоматизації процесів Департаменту по роботі з проблемною заборгованістю АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», виписка завірена Директором ЦСО АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Щодо сплати комісійної винагороди, то відповідачем, укладаючи договір вона була погоджена. Щодо настання форс-мажорних ситуацій, то належного документа у вигляді сертифіката, відповідачем не було надано. Щодо повідомлення про відступлення права вимоги відповідачу, то АТ «Креді Агріколь Банк» сформував список згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих відповідно до Порядку пересилання відправлень «Укрпошта ф. 103 Документи». Список ф.103 включає скорочену адресу до того ж повна адреса вказана на конверті та в програмному комплексі Укрпошти, згідно даної адреси Укрпошта проводить відправлення листів. Укрпошта не приймає листи до відправлення якщо адреса вказана не вірно або вказана частково. Тому на підставі вищевикладеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтримав поданий до суду позов, просив його задовольнити. Відповідач та його представник позов не визнають, просили суд відмовити в його задоволенні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 15.09.2021 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1/4186736, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 50000 грн. згідно платіжної інструкції № 38866515-1 від 15 вересня 2021 року, який він зобов`язався протягом 24 місяців повернути та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 15% річних. Крім цього, [PERSON] зобов`язався сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,85 % у місяць від суми кредиту. За умовами договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту. У разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У разі порушення позичальником без поважних причин своїх зобов`язань, позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту (п.3.1-3.2 кредитного договору). 29.08.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» уклав з ТОВ «Глобал Спліт» договір про відступлення права вимоги №4-2023. За умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався відступити на користь ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Глобал Спліт» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату на умовах, визначених цим договором. АТ «Креді Агріколь Банк» передав ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за кредитним договором №1/4186736 від 15.09.2021. Дана обставина підтверджується Додатком №1 до договору відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023, Реєстр прав вимог №1. [PERSON] знаходиться в Реєстрі до Договору про Відступлення права вимоги №4-2023 від 29.08.2023 р. за №67. 15.09.2023 року до [PERSON] АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про те, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29.08.2023 р. до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», яке в свою чергу стало Новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №1/4186736 від 15.09.2021 р. Згідно розрахунку заборгованості відповідачем не виконувались умови кредитного договору №1/4186736 від 15.09.2021, у зв`язку з чим його загальна заборгованість перед позивачем становить 77388,67 грн., що складається з: простроченої заборгованості 40486,17 грн.; прострочених відсотків 9677,01 грн.; простроченої комісії 27225,49 грн. Відповідачем на погашення заборгованості за кредитом (тіло кредиту) АТ «Креді Агріколь Банк» були здійснені наступні платежі: квитанція № 225710010 від 12.10.2021 р. на суму 3900 грн., квитанція № 39933746-1 від 11.11.2021 р. на суму 3850 грн., квитанція № 40523879-1 від 13.12.2021 р. на суму 3850 грн., квитанція № 41064221-1 від 12.01.2022 р. на суму 3850 грн., квитанція № 41595234-1 від 09.02.022 р. на суму 3850 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ "Глобал Спліт" є належним позивачем у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Відповідно до положень ч.1 ст.13\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Зі змісту ст.1050\~ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Введення воєнного стану на території України є форс-мажорною обставиною та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. ТПП України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, визнає форс-мажорною обставиною військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, та підтверджує, що Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України"). Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Відповідачем не було надано вказаного сертифікату, а сам лист ТПП не є достатнім і допустимим доказом настання для конкретної особи форс-мажорних обставин. Форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахування штрафів/пені), проте не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості (простроченої), а також відсотків (прострочених) обґрунтованими, а розрахунок цих належних до сплати сум доведеним, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] кредитного договору №1/4186736 від 15.09.2021, встановлено факт отримання [PERSON] коштів за договором кредиту та факт їх неповернення у відповідності до умов, вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотків. Розрахунок суми заборгованості та відсотків відповідає умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №1/4186736 від 15.09.2021 в обсязі простроченої заборгованості 40486,17 грн., прострочених відсотків 9677,01 грн., а всього 50163,18 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості по простроченій комісії в розмірі 27225,49 грн., суд виходить з такого. Частиною 1 статті 627\~ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1-3, 5 ст.\~203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини першої статті 216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У справі, що розглядається судом встановлено, що у пункті 1.4.2 кредитного договору № 1/4186736 від 15.09.2021 року сторони обумовили, що позичальник сплачує Банку комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,5 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору. Суд враховує, що позивачем не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому відповідні положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Суд враховує, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення кредитного договору, а також доказів надання таких послуг. Тож наявні підстави для висновку про те, що положення пункту 1.4.2 кредитного договору № 1/4186736 від 15.09.2021 року, є нікчемними відповідно до ст. 11, 12 Закону України "Про споживче кредитування". Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.11.2023 року у справі №382/1621/21. Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною четвертою статті 42\~Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 3\~ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15. З урахуванням вищенаведеного та встановлених обставин, аналізуючи зміст кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що положення пункту 1.4.2 кредитного договору є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована плата за обслуговування кредитної заборгованості, не підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по простроченій комісії 27225,49 грн. суд відмовляє з підстав їх необґрунтованості. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1570,20 грн., в іншій частині він покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial