Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] який був зареєстрований 13.11.2001 року відділом ДРАЦС по Дрогобицькому районі реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області за актовим записом № 198. На даний час спільних неповнолітніх дітей у них не має. Подружнім життям вони з відповідачкою [PERSON] проживали до березня 2022 року. Причиною припинення спільного проживання є те, що вони втратили повагу одне до одного, не знаходили взаєморозуміння та у них склалися різні погляди на сімейне життя. На даний час шлюбних відносин не підтримують та спільне господарство не ведуть. Можливості примирення між ними не вбачає, оскільки він неодноразово намагався налагодити їх спільне сімейне життя, однак прийшов до висновку, що збереження шлюбу з відповідачкою є неможливим та суперечить його інтересам. Ухвалою від 28.04.2025 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 27.05.2025, копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу, позивачу надіслано копію ухвали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. Позивач [PERSON] 19.05.2025 подав суду заяву у якій просив суд проводити розгляд даної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований 13.11.2001 року відділом ДРАЦС по Дрогобицькому районі реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області за актовим записом № 198, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін не має. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що вони з разом не проживають з березня 2022 року, та спільного побуту не ведуть. Життя у них не склалося через те, що у них різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, несумісність характерів. На даний шлюб існує формально і зберегти його неможливо. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1211 грн. 20 коп. і підтверджуються квитанцією, слід залишити за позивачем, оскільки останній висловив свою позицію про це у поданій позовній заяві. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та оплати вартості послуг за оформлення позовної заяви, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved