Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

03 червня 2024 року позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив в порядку спадкування надати йому дозвіл на завершення державної реєстрації права власності на спадкове майно після смерті [INFO] його батька [PERSON] , а саме земельної ділянки площею 0,1058 га, кадастровий номер 4623686600:01:003:0392, розташованої за [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Мотивував позовні\~вимоги тим,\~що [INFO] помер\~його батько\~ [PERSON] ,\~після \~смерті якого\~відкрилась спадщина.\~За час\~свого життя\~ [PERSON] \~належним йому\~майном не\~розпорядився та\~не залишив\~заповіту.\~Спадковим майном\~після смерті\~батька є\~вказана вище\~земельна ділянка. 27 вересня 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. із заявою про прийняття 1/2 частини спадщини за законом. 07 вересня 2023 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельної ділянки оскільки відомості про вказану земельну ділянку відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З огляду на вказане його батьком не оформлено право власності на згадану вище земельну ділянку. При цьому вказав, що він є єдиним спадкоємцем майна померлого, а заява про прийняття 1/2 частини спадщини за законом подана нотаріусу помилково. З метою завершення приватизації земельної ділянки 11 березня 2024 року ним подано заяву Солонківській територіальній громаді Львівського району Львівської області про надання дозволу на завершення процедури приватизації, на яку 20 березня 2024 року Солонківська сільська рада Львівського району Львівської області надала відповідь-відмову, у якій вказала, що процедура приватизації земельної ділянки є завершеною та [PERSON] видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 470880 від 26 березня 2008 року. З огляду на те, що реалізувати своє право на спадщину у позасудовому порядку він позбавлений можливості, просив позовні вимоги задовольнити. Крім цього, просив витребувати у Головного управління Держгеокадастру у Львівській області письмові докази. Вказав, що судові витрати у справі складаються з 2300 грн. сплаченого судового збору та 2000 грн. оплати за оцінку земельної ділянки, які просив стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою від 05 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Підготовче судове засідання 23 жовтня 2024 року о 10 год. 20 хв. не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. Розгляд справи відкладено на 22 січня 2025 року о 09 год. 00 хв. Ухвалою від 22 січня 2025 року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено частково. Витребувано у Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області належним чином засвідчену копію дубліката державного акту серії ЯД № 470880, виданого 26 березня 2008 року [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1058 га, кадастровий номер 4623686600:01:003:0392, а у випадку його відсутності, вказати орган, відповідальний за зберігання такого. 10 лютого 2025 року та 19 лютого 2025 року від Головного управління Держгеокадастру у Львівській області надійшли витребувані судом докази. Протокольною ухвалою від 24 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 19 травня 2025 року представник [PERSON] , з думкою якого погодився позивач [PERSON] , позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним письмово та просили такі задовольнити. Не заперечили щодо ухвалення заочного рішення. Позивач [PERSON] вказав, що заява про прийняття спадщини за законом подана приватному нотаріусу на 1/2 частину спадкового майна у зв`язку із тим, що у нього наявна сестра, яка є донькою померлого, однак остання не висловлювала бажання для прийняття спадщини, з огляду на що він фактично є єдиним спадкоємцем майна померлого. Інші учасники, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи у їх відсутності не подали. Зі згоди сторони позивача, суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 травня 2018 року Виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно положень ст. 1220 ЦК України в день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зі змісту ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 лютого 1967 року, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 грудня 2021 року Солонківською сільською радою Львівського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] . Із довідки Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області № 387 від 26 жовтня 2023 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] , сином [PERSON] , невісткою [PERSON] та онуками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. від 27 вересня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1058 га, кадастровий номер 4623686600:01:003:0392, яка розташована на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд,\~після смерті\~ [INFO] [PERSON] . Вказана постанова мотивована тим, що спадкоємцями не надано на вказану земельну ділянку правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця [PERSON] , а інформація про право власності [PERSON] на вказане майно відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 20 березня 2024 року Солонківською сільською радою Львівського району Львівської області відмовлено позивачу [PERSON] у наданні дозволу на завершення процедури приватизації земельної ділянки як спадкоємцю. Зазначена відмова мотивована тим, що згідно Державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку [PERSON] видано державний акт про право приватної власності серії ЯД № 470880 від 26 березня 2008 року. Враховуючи те, що [PERSON] отримав державний акт, процедура приватизації земельної ділянки була завершена при житті спадкодавця. З архівної копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 470880, виданого 26 березня 2008 року Солонківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] на підставі рішення Х сесії V скликання № 249 Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 08 вересня 2007 року є власником земельної ділянки площею 0,1058 га, кадастровий номер 4623686600:01:003:0392, яка розташована на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Вказане підтверджується долученими до матеріалів позовної заяви рішенням Х сесії V скликання № 249 Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 08 вересня 2007 року та додатком № 1 до нього. Звертаючись із даним позовом до суду позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що процедура приватизації земельної ділянки площею 0,1058 га, кадастровий номер 4623686600:01:003:0392, яка розташована на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, є незавершеною, а також те, що він є єдиним спадкоємцем майна після смерті [INFO] батька [PERSON] . В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному «якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку». З цього приводу слід вказати, що відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції чинній на момент видачі державного акту) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. За ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції чинній на момент видачі державного акту) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Таким чином, за час свого життя [PERSON] завершив процедуру приватизації земельної ділянки площею 0,1058 га, кадастровий номер 4623686600:01:003:0392, яка розташована на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, внаслідок чого останньому 26 березня 2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 470880. Оскільки особа [PERSON] на момент своєї смерті завершив процедуру приватизації земельної ділянки, право на завершення процедури приватизації не може бути успадковане після його смерті позивачем [PERSON] з огляду на його відсутність. Окрім наведеного, позивачем [PERSON] в судовому засіданні зазначено про наявність ще одного спадкоємця після смерті батька [PERSON] , а саме його сестри, відомостей про яку не зазначено у позовній заяві, а тому суд позбавлений можливості пересвідчитись у достовірності заявлених позовних вимог, зокрема те, що єдиним спадкоємцем майна померлого є саме позивач. За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed