Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Чернівці із вказаним позовом в якому просила визнати за нею, право власності на спадкове майно, у порядку спадкування за законом, а саме на: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,50 кв.м., в тому числі житловою площею 27,00 кв.м., що належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову посилалася на те, що вона була двоюрідною сестрою [PERSON] який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. 03 жовтня 2024 року [PERSON] \~звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Новосельської І.Л. із заявою про прийняття спадщини, однак 25 березня 2025 року отримала постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії. Даною постановою відмовлено спадкоємцю за законом [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом а саме на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , 1954 року народження, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був - син - [PERSON] , який померлий [INFO] , та прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку із чим [PERSON] не подано приватному нотаріусу документів, що підтверджують право власності та документів про державну реєстрацію права власності на квартиру, яка успадковується. Також вказує, що відповідно до довідки від 04.10.2024 року за № 661 виданою ЖБК № 63, [PERSON] , [INFO] , являлася членом кооперативу з грудня 1988 року. Була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 08.06.1990 року по день смерті [INFO] . Вартість квартири за адресою [ADDRESS] на той час складала 9345 карбованців і 01.12.1990 року квартира була виплачена повністю. Таким чином, вказує, що [PERSON] , [INFO] набула право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] на законних підставах - відповідно до ст. 15 Закону УРСР від 07.02.1991 року «Про власність», як член житлово-будівельного кооперативу, яка повністю внесла свій пайовий внесок. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, оскільки заповіту вона за життя не залишала, а неоформлення нею правовстановлюючих документів не позбавляло її цього права, а лише обмежувало правомочності власника щодо розпорядження таким майном. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав. Інших спадкоємців щодо майна померлого [PERSON] , крім [PERSON] , немає. У зв`язку із тим, що в [PERSON] відсутній правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на квартиру, що належала [PERSON] , 1954 року народження, яка померла [INFO] , та спадкоємцем якої був її син - [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.05.2025\~закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивачки адвокат Дубець М.О. в судовому засіданні підтримав вимоги, заявлені в позові, просив позов задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачки. Представник відповідача ЖБК №63 у судовому засіданні вказав, що не заперечує щодо успадкування [PERSON] спірної квартири, за умови сплати нею боргів з у тримання цієї квартири. Представник відповідача ЧМР у судове засідання не з`явилась, при цьому надала до суду клопотання у якому просила розгляд справи проводити без її участі, просила ухвалити рішення у відповідності до вимог закону. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступне: [INFO] померла [PERSON] [INFO] , що підтвержується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що встановлено із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, а саме на квартиру за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки, за № 661 від 04.10.2024 року виданої ЖБК № 63, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , являлася членом кооперативу з грудня 1988 року (тобто з дня його заснування). Була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 08.06.1990 року по день смерті [INFO] . Вартість квартири на той час складала 9345 карбованців і 01.12.1990 року квартира була виплачена повністю. (а.с.15) Із довідки від 02.10.2024 року за № 660 виданою ЖБК № 63, встановлено, що на момент смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] . (а.с.16) До матеріалів\~справи,\~також долучено\~технічний паспорт,\~виготовлений КП\~«Бюро технічної\~інвентаризації» 10.10.2024\~року,\~на квартируза адресою [ADDRESS] . Так, згідно вказаного технічного паспорту квартира за [ADDRESS] побудована в 1989 році, та має загальну площу 51,50 кв. м. (а.с.11-12) Разом з\~цим,\~згідно довідки\~за №1410,\~виданої КП\~«Бюро технічної\~інвентаризації» від\~04.10.2020\~року,\~право власності\~на квартируза\~адресою [ADDRESS] - не зареєстровано. (а.с.13) 03 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Новосельської І.Л. із заявою про прийняття спадщини , яка відкрилася після смерті спадкодавця. 25 березня 2025 року позивач отримала постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії. Даною постановою відмовлено спадкоємцю за законом [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , 1954 року народження, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був - син - [PERSON] , померлий [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що [PERSON] не подано приватному нотаріусу документів, що підтверджують право власності та документів про державну реєстрацію права власності на квартиру, яка успадковується.(а.с.9-10) Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 328 ЦК України зазначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття ст. 1268 ЦК України наголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зі змісту ст. 1297 ЦК України слідує, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику в справах про спадкування». Як зазначено в п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 1218 ЦК - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі і житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку - є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» - свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Так, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України - одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів - є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Так, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.06.1991 року, у справах про право на майно судам належить виходити з того, що член будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за майно, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах спадкування» передбачено, що у разі смерті члена будівельного кооперативу, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески, то до складу спадщини включається відповідне майно. Згідно з п. 81 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року за №1127 - для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності кооперативу, крім документів, передбачених п. п. 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Судом встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - право власності на квартиру ні за [PERSON] ні за [PERSON] не зареєстровано та на вказану квартиру відсутні правовстановлюючі документи. Відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця є перешкодою в оформленні позивачкою своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вже зазначалося вище, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися лише, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13) та, відповідно до положень ч. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, що в свою чергу і зробила позивачка [PERSON] , звернувшись до суду із вищезазначеним позовом. Враховуючи те, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] на його майно, в той же час нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , оскільки у спадкодавця був відсутній правовстановлюючий документ на нього, в той же час судом було встановлено, що покійна [PERSON] дійсно була членом ЖБК 63 та 01.12.1990 року та пайовий внесок сплатила повністю, суд приходить до всиновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved