Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що з 15.05.2018 р. сторони перебувають у шлюбі, від якого дітей не мають. Проте, через різність характерів та поглядів зникло почуття кохання та поваги один до одного, вони перестали розуміти один одного, спільно вирішувати основні питання життєдіяльності сім`ї, в них відсутнє взаєморозуміння, взаємна допомога та підтримка, внаслідок чого вони не підтримують подружні шлюбні відносини. Сторони фактично припинили подружні відносини, не мають наміру примиритися. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам, примирення неможливе. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду та справу передано судді Застрожніковій К.С. 19.07.2024 ухвалою суд залишив позовну заяву без руху у зв`язку з відсутністю доказів направлення позовної заяви на адресу відповідача. Позивачем було усунуто недоліки. 02.09.2024 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для розгляду справи. Відповідачем не було отримано копію ухвали про відкриття провадження з пропозицією надати відзив на позов, який направлявся відповідачу за адресою місця реєстрації, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 12.02.2025 ухвалою суд здійснив перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін для розгляду справи. Відповідач направив заяву про проведення судового розгляду у його відсутність та про визнання позовних вимог. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна підлягає задоволенню з огляду на наступне. 15.05.2018 р. сторони зареєстрували шлюб у Голосіївському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 249. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд враховує висновок про застосування норми статті 111 СК України, викладений у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 456/848/16, що за змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, що має істотне значення, тому слід розірвати шлюб.

Outcome: approved