Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У листопаді 2024 року ТОВ «Свеа фінанс» звернулось до Ічнянського районного суду Чернігівської області із позовом про стягнення із [PERSON] 22579 грн 26 коп заборгованості за кредитним договором №С-607-007290-19-980 від 24 квітня 2019 року, з яких 4960 грн 46 коп заборгованість за основним боргом, 9246 грн 86 коп заборгованість за відсотками, та кредитним договором №С-607-007291-19-980 від 24 квітня 2019 року, з яких 3303 грн 08 коп заборгованість за основним боргом, 5068 грн 86 коп заборгованість за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24 квітня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С-607-007290-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії -максимальний ліміт кредитної лінії - 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди - 5000 грн, відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії - 24% річних. Крім того 24 квітня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С-607-007291-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії- максимальний ліміт кредитної лінії - 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди - 3500 грн, відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії - 48% річних. 25 липня 2023 року між позикодавцем та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після зміни найменування ТОВ «Свеа фінанс») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після зміни найменування ТОВ «Свеа фінанс») право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначених договорах із відповідачем [PERSON] .. Відповідач в порушення умов укладених договорів не виконує своїх зобов`язань для погашення суми заборгованості за кредитами та відсотками за користування ними, в результаті у нього утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі. Представник позивача Петренко Н.С. просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2024 року вказану справу передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] . Дана справа відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 24 грудня 2024 року отримана суддею Олійником В.П. із призначенням 25 грудня 2024 року її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами згідно з ст.ст.19, 274\~ЦПК\~України, про що заперечення сторін під час судового розгляду відсутні. Положеннями ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 27 листопада 2024 року, в [ADDRESS] , місце проживання відповідача [PERSON] згідно позовної заяви в [ADDRESS] , матеріали позову разом із ухвалою суду про відкриття провадження у справі отримані відповідачем, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення від 10 січня 2025 року, відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа\~ рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі\~\~№800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження\~\~№11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі\~\~№10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Інші заяви, клопотання сторін станом на 23 травня 2025 року відсутні, останнім надана достатня можливість представити свою позицію по справі за умов, які не ставлять їх в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. Враховуючи викладене та позицію представника позивача Петренко Н.С. щодо можливості ухвалення заочного рішення, в судовому засіданні встановлені підстави згідно ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК\~України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно з ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У судовому засіданні встановлено, що між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] 24 квітня 2019 року укладено угоду №С-607-007290-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії, максимальний ліміт кредитної лінії - 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди - 5000 грн, відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії - 24% річних. 24 квітня 2019\~року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено угоду №С-607-007291-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної лінії, максимальний ліміт кредитної лінії - 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди - 3500 грн, відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії - 48% річних. Підписанням 25 липня 2023 року між позикодавцем та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після зміни найменування ТОВ «Свеа фінанс») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» (після зміни найменування ТОВ «Свеа фінанс») право грошової вимоги за договорами №С-607-007290-19-980 від 24 квітня 2019 року та №С-607-007291-19-980 від 24 квітня 2019 року, позичальником по яким є відповідач [PERSON] , що підтверджується також і витягом з Реєстру боржників №2 від 25 липня 2023 року. Вказані обставини відповідачем [PERSON] станом на час розгляду справи не спростовані. Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Докази на підтвердження недійсності кредитних договорів від 24 квітня 2019 року, та договору факторингу до них від 25 липня 2023 року- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин позивач відповідно до ст.514\~ЦК\~України набув\~прав кредитора\~по вищезазначених\~договорах. Відповідно до\~наданого позивачем\~розрахунку відповідач [PERSON] має наступну заборгованість: за кредитним договором №С-607-007290-19-980 від 24 квітня 2019 у розмірі 14207 грн 32 коп, з яких 4960 грн 46 коп заборгованості за основною суму боргу, 9246 грн 86 коп заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; за кредитним договором №С-607-007291-19-980 від 24 квітня 2019 року у розмірі 8371 грн 94 коп, з яких 3303 грн 08 коп заборгованості за основною суму боргу, 5068 грн 86 коп заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Докази на спростування вищезазначених розрахунків заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договорах відсутні, тобто відповідач в порушення умов договорів взяті на себе зобов`язання не виконав, кредити та платежі відповідно до договорів не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, останній не виконує умови кредитних договорів ні первинному, ні новому кредитору, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов вказаних договорів. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як зазначено вище відповідач не надав\~суду у \~встановленому порядку\~заяву із\~запереченнями щодо\~ розгляду справи \~в порядку\~ спрощеного позовного\~провадження,\~відзиву,\~заперечення, у зв`язку\~з чим\~ несе ризик\~настання наслідків,\~пов`язаних із\~невчиненням даних\~процесуальних дій,\~в даному\~випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2422 грн 40 коп судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved