Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

07.04.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Петриківської селищної ради, в якій позивач просить суд: 1. Розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано Царичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 2. Визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] , малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком- [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . У своїй заяві позивач посилається на те, що подальше спільне проживання з відповідачем і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей. Від спільного шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спір між сторонами про місце проживання дітей відсутній, за обопільною домовленістю син [PERSON] , [INFO] буде проживати з відповідачем, [PERSON] , [INFO] разом з позивачем. Позивач зазначає, що рішення про проживання спільних дітей обумовлено тим, що відповідач не може забезпечити у повній мірі потреби двох дітей, оскільки молодший син має проблеми зі здоров`ям і особливі потреби у догляді, харчуванні та вихованні, крім того через маленьку різницю у віці відповідач фізично не має змоги одноособово забезпечити фізичний та духовний розвиток двох дітей, відповідач не має самостійного заробітку, знаходиться у скрутному становищі та єдине джерело доходів це грошові кошти, які позивач їй перераховує. \~З урахуванням положень ч. 3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О. Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали від 14.04.2025 виконано у повному обсязі. Ухвалою від 16.04.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Визнає, що фактичного спору щодо визнання місця проживання спільних дітей, сторони не мають. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог та пояснила, що з позивачем вони не проживають однією родиною близько року і не підтримують шлюбних стосунків, хоча проживають в одному будинку. Фактично спору щодо визначення місця проживання їх спільних дітей вони не мають та за спільною домовленістю, вони уклали про це відповідний нотаріальний договір, однак вважають необхідним визначити місце проживання дітей в судовому порядку, оскільки вона має намір в майбутньому виїхати за межі України з сином [PERSON] . Представник третьої особи служби у справах дітей Петриківської селищної ради надав до суду клопотання про здійснити розгляд справи за відсутності їх представника надавши письмовий висновок щодо розв`язання спору від 19.05.2025. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. 09 грудня 2021 року у Царичанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 224, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народженнґ серія [NUMBER] . Виходячи з положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, на день розгляду справи примирення між ними не відбулося, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Залишити відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». Щодо стосується позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Як встановлено в судовому засіданні сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частин 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. При розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Згідно положень ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської селищної ради від 19.05.2025 вважає за недоцільне визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , та визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , залишити сумісним проживання малолітніх дітей з батьками за адресою їх реєстрації: [ADDRESS] . Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Петриківської селищної ради щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга\~статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити,\~чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Як свідчать матеріали справи, позивач [PERSON] зареєстровний за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади та довідкою- характеристикою Петриківської селищної ради № 42 від 14.02.2025. До складу сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Компрометуючі матеріали відсутні. Відповідно до даних акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.02.2025 за вих. № 55 при обстеженні умов проживання [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , синами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Житловий будинок перебуває в придатному для проживання стані. Згідно довідки Петриківської селищної ради від 17.02.2025 вих. № 53 про осіб місце проживання яких реєструвалося в період з 01.01.2025 по 17.02.2025 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки-характеристики Петриківської селищної ради № 54 від 17.02.2025 виданої [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] , проживають: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Компрометуючі матеріали відсутні. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 3 КНП «Петриківський ЦПМСД» [PERSON] , [INFO] , має вроджену ваду серця та потребує постійної медичної реабілітації. 11.03.2023 сторони уклали договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимарем Є.В. та зареєстрований в реєстрі за № 420. Відповідно до умов вказаного договору, місцем проживання [PERSON] , [INFO] Батьки визначили місце проживання Батька за адресою: [ADDRESS] , а місцем проживання [PERSON] , [INFO] Батьки визначили місце проживання Матері: за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у матері є вади здоров`я, які не дають можливості повноцінно здійснювати догляд та виховання їх обох спільних дітей. (пункт 1.3. Договору) В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач, а також їх сини на теперішній час проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Суд звертає увагу, що фактично цей спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким діти, в тому числі [PERSON] , і так фактично проживали і продовжують проживати. Мати дитини не вимагала та не вимагає змінити місця проживання сина [PERSON] . В свою чергу позивач не заперечує проти подальшого проживання їх спільного сина [PERSON] разом з матір`ю, окремо від нього. Таким чином, судом під час розгляду цієї справи не установлено і позивачем не доведено, що його права порушені. А відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України до суду особа має право звернутися, якщо її права порушені, невизнані або оспорюються. Жодну із цих дій відповідач не вчиняла. Суд зазначає, що зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] \~про визначення місця проживання дитини безпідставними та в їх задоволенні слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. У судовому засіданні сторони не наполягали на стягнення судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial