Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовуються тими обставинами, що від шлюбу з відповідачкою, який розірвано 26 травня 2015 року, мають доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони почали проживати окремо, неповнолітній син проживав з позивачем та перебував на його утриманні. З цього моменту відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не цікавиться їх розвитком, не цікавиться станом їхнього здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. У зв`язку із чим позивач просить позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засідання позивач та його представник адвокат Мерінова Н.В. позовні вимоги підтримали і пояснили, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Неповнолітній син проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідачка участі у вихованні сина не приймає, життям дитини не цікавиться. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що після розірвання шлюбу сторони проживали окремо, вона поїхала проживати в місто Хмельницький. При розірванні шлюбу вони з позивачем вирішили, що йому залишається квартира і він не буде мати до неї ніяких претензій. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки і піклування про позбавлення відповідачки батьківських прав. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 травня 1999 року між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який в подальшому Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2015 року було розірвано. Під час шлюбу в сторін народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06 липня 2010 року. Позивач разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Довідки №5908/0409 виданої 25.11.2024 року. З копії довідки Кам`янець-Подільської спеціальної школи Хмельницької обласної ради від 29 травня 2024 року вих. № 02-08/183 вбачається, що син [PERSON] навчається в даному навчальному закладі. Вихованням дитини займається батько, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та класу. Мати дитини [PERSON] протягом 2023/2024 навчального року не долучалася до класних і шкільних заходів, не брала участь у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 25 травня 2015 року №530 визначено місце проживання дітей разом з батьком (позивачем). З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (затвердженого рішенням Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради №221 від 02.04.2025 року) вбачається, що з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, як безспірно встановлено, відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не допомагає йому матеріально, не цікавиться його здоров`ям, навчанням та виховання, не спілкується з ним без будь-яких перешкод та причин для цього. Відповідачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що їй чиняться будь-які перешкоди у спілкуванні з сином, і таким чином вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому, суд приходить до переконання, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved