Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

ТОВ «Таліон Плюс» 21.03.2025 року через систему «Електронний суд» звернулося в Залізничний районний суд м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] 47231 грн. за кредитним договором №996210241 від 29.07.2024 року та понесені судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 29.07.2024\~року між\~ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» (первісний\~кредитор)\~та [PERSON] \~було укладено\~договір кредитної\~лінії №996210241, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14600 грн. та зобов`язався його повернути в порядку та строки, визначені договором. На виконання умов договору кошти були перераховані на банківську карту, яка була вказана відповідачем при укладенні договору. В подальшому, 01.10.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №МВ-ТП/2, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №996210241від 29.07.2024 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість\~за кредитним\~договором,\~яка складає\~47231\~грн.,\~з яких\~14600\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~кредита,\~32631\~грн.\~ заборгованість\~за простроченими\~процентами. Посилаючись на викладене, ТОВ «Таліон Плюс» просить суд стягнути із [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором №996210241 від 29.07.2024 року та понесені судові витрати у справі. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 03.04.2025 року представником відповідача [PERSON] \~ [PERSON] \~подано відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив,\~що стороною\~позивача не\~надано належних\~та допустимих\~доказів,\~які б\~свідчили про\~укладення між\~сторонами кредитного\~договору.\~Крім того,\~позивачем не\~долучено доказів\~на підтвердження\~того,\~що [PERSON] \~зареєструвався в\~ІТС ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»,\~створив в\~такій системі\~особистий кабінет,\~отримав пропозицію\~(оферту)\~та ознайомився\~з нею,\~отримав електронне\~повідомлення від\~кредитодавця із\~одноразовим ідентифікатором,\~ввів одноразовий\~ідентифікатор в\~ІТС кредитодавця,\~використав одноразовий\~ідентифікатор для\~підписання (укладення)\~кредитного договору. Вказує також на те, що належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити отримання відповідачем коштів є первинні документи оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», однак матеріали справи таких документів не містять. Також зазначає, що у позивача не виникло права на дострокове стягнення суми кредиту та відсотків, а у відповідача не виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що позивачем були у встановлений законом строк направлені вимоги про дострокове повернення кредиту, а відповідачем такі вимоги було отримано. У зв`язку з наведеним просить в задоволенні позову відмовити. У поданій 09.04.2025 року відповіді на відзив уповноважений представник позивача Дорошенко О.В. вказує, зокрема, на те, що кредитний договір був укладений з позичальником [PERSON] в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. [PERSON] , ознайомившись із правилами надання грошових коштів, заповнив на сайті товариства заяву вказавши при цьому свої персональні дані, зокрема фінансовий номер телефону, електронну адресу, дату народження, реквізити паспорта, адресу місця реєстрації та проживання, номер банківської карти для здійснення зарахування кредитних коштів. Також зазначила, що ТОВ «Таліон Плюс» не є банківською установою, не був стороною при укладенні кредитного договору та не здійснювало безпосереднє перерахування коштів на рахунок відповідача, а тому не може надати оригінали первинних документів банку, в тому числі виписки за рахунками. Розрахунок заборгованості відповідач не спростував та не надав власний розрахунок наявної заборгованості. Щодо повідомлення про відступлення прав вимоги, то зазначила, що на підтвердження факту укладення даного реєстру та відступлення прав вимоги щодо відповідача на користь позивача, позивачем надано платіжну інструкцію за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року. Оплата фінансування проводилася фактором із застосуванням консолідованого підходу до розрахунків за весь реєстр прав вимог одночасно. Таким чином, надана платіжна інструкція відображає оплату фінансування за весь реєстр прав вимог згідно договору факторингу. Щодо вимоги про стягнення заборгованості до закінчення строку кредитного договору, то вказала, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, передбачених договором, 26.12.2024 року [PERSON] засобами електронного зв`язку на електронну адресу, яка була вказана безпосередньо позичальником при оформленні заявки на отримання кредиту було повідомлено про дострокове припинення договору. При цьому, договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту. Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом. Отже, нарахування відсотків здійснено правомірно в межах погодженого строку надання кредиту та у межах періоду автопролонгації. 21.04.2025 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано додаткові письмові пояснення в яких зазначив, що матеріали справи не містять в собі жодних даних про те, яке місце у правовідносинах, які виникли між кредитодавцем та відповідачем, займає ТОВ «ПрофіГід», оскільки обов`язок передання грошових коштів згідно кредитного договору покладено виключно на ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1, 2 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 29.07.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №996210241 (далі Договір), який був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора позичальника ESFU (а.с.20-31). Відповідно до п.2.1 Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту у розмірі 14600 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 14600 грн. 29.07.2024 року ( що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів за Договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим Договором (п.2.3-2.4 Договору). Згідно з п.8.3 Договору на момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 року базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковими траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає 1% за день користування таким траншем. На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду кредитування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п.3.1 Кредитного договору). Відповідно до п.5.1 Договору кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5355-28XX-XXXX-8213, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 28.08.2029 року. Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором. У разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору (п.7.3, 9.1.1.1, 9.1.1.7 Договору). 29.07.2024 року відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.18-19). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно з ч.1 ст.626\~ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Статтею 634\~ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Відповідно до ч.1, 2 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055\~ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом пунктів 10, 11 статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з частиною першою статті 41 Закону України\~«Про споживче\~кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Так, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року. У ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п.6 ч.п.1 ст.3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону). За змістом статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638\~ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, він оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Суд не приймає до уваги покликання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що відповідач [PERSON] не підписував договір кредитної лінії №996210241 від 29.07.2024 року, оскільки вказаний кредитний договір укладений на сайті кредитодавця, та відповідач підписав його о 18.32:41 год. 29.07.2024 року одноразовим ідентифікатором ESFU, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт банку, такий договір не був би укладений. Також договір містить персональні дані [PERSON] , його місце проживання, номер телефону, електронну пошту. Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19, провадження №61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, провадження №61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, провадження №61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, провадження №61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20, провадження №61-2902св21. 24.04.2025 року АТ «ОТП Банк» надано витребуванні ухвалою суду від 11.04.2025 року (а.с.132-133) документи, з яких вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належить банківський рахунок [NUMBER] . Згідно виписки по даному рахунку за 29.07.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 29.07.2024 року здійснила переказ коштів за Договором про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 року. ТОВ «Профітгід» підтвердило, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача, а саме: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 29.07.2024 року здійснило переказ коштів у сумі 14600 грн. на платіжну картку [NUMBER] [PERSON] згідно договору (оферти) №996210241 від 29.07.2024 року (а.с.35 зворот). Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 18.03.2025 року на виконання кредитного договору №996210241 від 29.07.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: платник АТ «ОТП Банк», надавач послуг АТ «ПУМБ», особа платника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», рахунок платника - [NUMBER] , особа отримувача [PERSON] , платіжна карта отримувача № [NUMBER] , сума платіжної операції 14600 грн., дата ініціювання платіжної інструкції 29.07.2024 року (а.с.36). 14.05.2025 року АТ «ПУМБ» надано витребуванні ухвалою суду від 23.04.2025 року (а.с.144-147) документи, з яких вбачається, що на банківську картку № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 29.07.2024 року зараховані грошові кошти у сумі 14600 грн. Аналіз наданих доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав прийняті на себе зобов?язання в повному обсязі, переказав [PERSON] на його банківську картку № [NUMBER] кошти у розмірі 14600 грн. відповідно до умов кредитного договору №996210241 від 29.07.2024 року. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідач [PERSON] станом на 01.10.2024 року має заборгованість за кредитним договором №№996210241 в розмірі 35916 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 14600 грн.; заборгованість по відсотках 14016 грн., неустойка 7300 грн. (а.с.15). Також встановлено, що 01.10.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу №МВ-ТП/2, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за договорами кредиту (а.с.10 зворот-13). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2025 року, ТОВ «Таліон плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором №996210241 від 29.07.2024 року у розмірі 35916 грн. (а.с.13 зворот-14). Щодо покликання сторони відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що у позивача не виникло права на дострокове стягнення суми кредиту та відсотків, а у відповідача не виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, суд зазначає наступне. Згідно листа №996210241/07102024/? від 07.10.2024 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надіслано [PERSON] на його електронну адресу повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.36 зворот). 26.12.2024 року ТОВ «Таліон плюс» надіслано [PERSON] на його електронну адресу повідомлення про дострокове розірвання договору №996210241 від 29.07.2024 року, у зв`язку із простроченою заборгованістю по оплаті процентів за користування кредитом, що складає 39931 грн. (а.с.37). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон плюс» відповідач [PERSON] станом на 24.12.2024 року має заборгованість за кредитним договором №№996210241 в розмірі 54531 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 14600 грн.; заборгованість по відсотках 32631 грн., неустойка 7300 грн. (а.с.16-17). Таким чином, ТОВ «Таліон плюс», на виконання вимог п.9.1.1.7 Договору, 26.12.2024 року [PERSON] на електронну пошту, яку він особисто зазначив у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 29.07.2024 року та договорі №996210241 від 29.07.2024 року, було надіслано повідомлення про дострокове розірвання договору №996210241 від 29.07.2024 року і з того часу проценти за користування кредитом не нараховувалися, що підтверджується розрахунком заборгованості. Виходячи з наведеного та враховуючи, що [PERSON] в добровільному порядку взяті на себе зобов?язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за договором кредитної лінії №996210241 від 29.07.2024 року. Щодо стягнення з відповідача та користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 ст.137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та іновацій» та АО «ЛЮТІ» укладено договір про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року. Факт надання правничої допомоги і розмір витрат на таку актом приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024 року, згідно якого загальна вартість наданих послуг правничої допомоги становить 5000 грн. Згідно з платіжною інструкцією №1102 від 30.12.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» сплачено 5000 грн. Адвокатському об`єднанню «ЛЮТІ» за надання юридичних послуг. Згідно з п.2 ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22). Враховуючи складність справи, характер спірних правовідносин, предмет позову, те, що розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, а також обсяг наданих адвокатом послуг та долучених до матеріалів справи доказів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, що становлять 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки розмір цих витрат відповідає критеріям співмірності, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК України. За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору (а.с.10).

Outcome: approved