Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 13 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний договір (оферти) №13.06.2024-100001305. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 6000 грн, строком на 98 днів, з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,35% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту дорівнює 900,00 гривень і розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значення. Неустойка в розмірі 60 гривень нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. \~ \~ \~ \~Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви має заборгованість у розмірі 17838,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 6000,00 грн, заборгованість по процентах - 7938,00 грн, комісії 900 грн, неустойка - 3000,00 грн. З урахуванням викладеного, ТОВ «Споживчий центр»\~просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. 10.04.2025 від представника відповідача [PERSON] \~адвоката Шелудько О.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що в матеріалах справи відсутні докази перерахування коштів за кредитним договором (оферти) №13.06.2024-100001305. В долученій до матеріалів квитанції відсутні відомості щодо особи отримувача. Також на думку представника відповідача безпідставною є вимога про стягнення заборгованості із комісії, виходячи з того, що зі змісту договору не можливо визначити та встановити, за які саме послуги надані банком, нарахована комісія. Окрім цього, нарахування та вимога про стягнення неустойки також є безпідставною, оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої ст.625 ЦПК України, а також обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу в його відсутність. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Шелудько О.О. до судового засідання не з`явилися. До суду 19.05.2025 року надійшла заява, відповідно до якої представник відповідача просить розгляд справи провести у її відсутності та відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. 18 березня 2025 року ухвалою судді Радивилівського районного суду Рівненської області позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, враховуючи доводи та заперечення сторін, судом встановлено наступне: 13 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 13 червня 2024 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, додатку до кредитного договору, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е859», укладено кредитний договір №13.06.2024-100001305 від 13 червня 2024 року. (а.с.9-14) Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п.3.1 Пропозиції). Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п. 3.3 Пропозиції). Сума кредиту 6000 грн. Строк на який надається кредит 98 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 18.09.2024 року (п.п. 2, 3, 4 Заявки). У заявці зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику: 5375-41хх-хххх-7889. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку (п п. 5, 7 Заявки). У п. 13 Заявки визначено неустойку: 60,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, а у п. 8 Заявки - розмір комісії - 15% від суми кредиту, що становить 900,00 грн. Розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку) (п.14 Заявки). Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн підтверджено квитанцією сервісу LiqPay, платіж 2475127245 від 13.06.2024 року на платіжну карту [NUMBER] , призначення платежу: видача за договором кредиту №13.06.2024-100001305. (а.с.15) Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №13.06.2024-100001305 від 13 червня 2024 року, заборгованість [PERSON] , складається із основного боргу 6000,00 грн, процентів за період з 13 червня 2024 року по 18 вересня 2024 року 7938,00 грн, комісії 900,00 грн, неустойки - 3000,00 грн, а всього 17838,00 грн. (а.с.7) Згідно п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч.1 ст.203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12\~цього Закону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Суд установив, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 13 червня 2024 року був укладений кредитний договір №13.06.2024-100001305 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) «Е859», надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу фінансовий номер телефону [NUMBER] . Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредитні кошти, а остання зобов`язувалася повернути такі, сплатити проценти за користування кредитом та неустойку в обумовлених сторонами розмірах. У підписаному відповідачем кредитному договорі визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, розмір комісії та неустойки, строк повернення коштів, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст.204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст.\~629\~ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином. Судом встановлено, що оспорюючи належність та допустимість доказів, наданих позивачем на обрунтування своїх вимог, відповідач не оспорює сам факт отримання кредиту у зазначеній сумі, доказів, що кошти за договором кредиту у сумі 6000,00 грн не надходили на банківський рахунок відповідача чи доказів повернення суми кредиту повністю чи частково, не надала. Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] , у квитанції LiqPay співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останньою у договорі №13.06.2024-100001305 від 13 червня 2024 року. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки та має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, по процентах в розмірі 7938,00 грн, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісію, то суд вважає, що ця вимога не є правомірною, оскільки у Постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача установлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію без зазначення, які саме дії позикодавця входять до такого обслуговування, - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає. Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача також неустойку з сумі 3000,00 грн, посилаючись на п.9.1. кредитного договору та п.13 Заявки кредитного договору, відповідно до якого сторони узгодили розмір неустойки 60,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Надаючи оцінку таким доводам, суд зазначає, що ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 171.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025 та який діє на даний час. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Суд зауважує, що тлумачення змісту кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено саме відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. У даній справі неустойку в сумі 3000,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником в розумінні ст. 549 ЦК України, а тому відповідач звільняється від їх сплати на період воєнного стану. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що заперечення відповідача щодо стягнення з нього комісії та неустойки є обгрунтованими, а тому у задоволення позову в цій частині необхідно відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 2 422,40 грн судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial