Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі з 25.04.2014 року, який було розірвано рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2024 року. Від даного шлюб у них народився син [PERSON] , [INFO] . З початком повномаштабного вторгнення РФ на територію України у 2022 році відповідачка [PERSON] залишила сина разом з позивачем та покинула їх, з того часту не цікавиться сином, не бере участі у його вихованні та утримання, матеріального його не забезпечує. Фактично відповідачка самоусунулась від виховання сина та виконання батьківських обов`язків. Надалі позивач змінив позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про стягнення аліментів у розмірі 3000 гривень щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представниця [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, зазначивши, що через складні життєві обставини не даний час не має можливості в повній мірі займатися вихованням та утримання сина, оскільки їй довелося виїхати за кордон та розпочати там влаштовувати нове життя. Також зазначає, що на даний час вона не має постійного доходу, у неї виникають проблеми матеріального характеру у зв`язку з чим не має можливості займатися вихованням сина та сплачувати на його утримання аліменти. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Степанова О.Р. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Згідно повторного Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04.05.2022 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки №2101-7001653507 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Мукачівського міськрайоннного суду Закарпатської області від 29.05.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики №01-41/131 від 25.09.2024 року [PERSON] навчається в Мукачівській ЗОШ І-ІІІ ступенів №13 з 01.09.2023 року. Батько бере активну участь у вихованні та освітньому процесі сина, [PERSON] має надзвичайну прив`язаність до батька, що підкреслює їх близькі та довірливі стосунки. Згідно Довідки №2101-7001653493 від 05.12.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] проживає/перебуває в [ADDRESS] . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради №500/01-36/42-25 від 19.03.2025 року вважається доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Дані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. \~ \~ \~ \~Частинами 7-10 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Також суд звертає увагу на Закон України «Про охорону дитинства», який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Так, зі статті 11\~Закону України\~Про охорону\~дитинства вбачається, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 даного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ч.1 п.2 ст.164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, матеріально його не утримує і взагалі його життям та здоров`ям не цікавиться, у даний \~ \~ \~ \~момент зайнята влаштуванням особистого життя, що не може бути об`єктивною обставиною для нехтування її батьківськими обов`язками, в зв`язку з чим позов в частині позбавлення батьківських прав слід задовольнити. Що стосується вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині\~2\~цієї статті\~зазначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, зважаючи на вік та потреби дітей, а також обов`язок обох батьків щодо їх матеріального забезпечення, норми Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», щодо мінімального розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що розміру аліментів у сумі 3000 гривень є обґрунтованими, у зв`язку з чим в цій частині позов також слід задовольнити. Ухваливши рішення по суті справи суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, згідно з частиною першою якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved