Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

17.12.2024 року [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання на час навчання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23-х років. Позовні вимоги мотивовані тим, що досягнувши повноліття, позивач продовжує навчання в Навчально-науковому інституті харчових технологій НУХТ на І курсі денної форми навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги для оплати повноцінного харчування, проживання у гуртожитку, придбання канцелярських товарів, одягу тощо. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, не надає, хоча і має таку можливість. Ухвалою суду від 22 січня 2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено здійснити її розгляд в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, також в цій ухвалі роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Вказана ухвала надсилалася відповідачу двічі рекомендованим поштовим відправленням за адресою, за якою останній зареєстрований, однак такі повернуті суду. Останнє поштове відправлення повернуто з відміткою про закінчення терміну зберігання, що проставлена 25.04.2025р., що відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України слід вважати днем вручення цього судового рішення. Станом на 15.05.2025 р. відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходили. За відсутності таких клопотань, суд, у відповідності до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянув справу за наявними у ній матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивач є донькою відповідача. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про її народження серії [NUMBER] /а.с. 3/. З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивач є повнолітньою, але не досягла 23 років, є студенткою 1-го курсу\~ денної форми навчання Навчально-наукового інституту харчових технологій НУХТ ІV рівня акредитації. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року /а.с. 5/. За доводами позову навчання в іншому місті потребує значних витрат на проїзд, проживання, харчування, у зв`язку з цим позивач потребує матеріальної допомоги. За доводами позову до досягнення дитиною повноліття відповідач [PERSON] на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 28.10.2019 р. у цивільній справі № 589/3906/18 сплачував аліменти на користь матері позивача на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу). Проте в добровільному порядку коштів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, відповідач\~ не надає, хоча має таку можливість. Жодних доказів, спростовуючих викладене, відповідачем з дотриманням вимог ст. ст. 12, 13, 74, 81 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання його повнолітньої доньки [PERSON] на період навчання, починаючи від дня подання позовної заяви до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою віку 23 років. При цьому, визначаючи розмір цих аліментів, суд керується наступним. Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи майновий стан позивача, яка у зв`язку з продовженням навчання не має змоги працювати та самостійно в повному обсязі забезпечувати свої життєві потреби, а також майновий стан відповідача, який перебуває в працездатному віці та має змогу надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved