Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Представник АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 06.02.2025, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №1665801991 від 23.12.2021 станом на 13.12.2024 у загальному розмірі 64\~423 грн. 52 коп., що включає: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 32\~014 грн. 33 коп., заборгованість по річним процентам (у т.ч. прострочена) 6 грн. 73 коп., заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 30\~402 грн. 46 коп.; стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» судові витрати у справі в розмірі 2 422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 23.12.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі скорочено ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] було укладено кредитний договір №1665801991. Відповідно до умов кредитного договору, предметом договору визначено надання позичальникові кредитних коштів в розмірі 33\~118 грн. 00 коп. строком користування 60 місяців, з річною процентною ставкою 0,01% від суми боргу за договором та щомісячними процентами 2,70% від суми боргу. 24.12.2021 права вимоги за кредитним договором №1665801991 від 23.12.2021, укладеним із [PERSON] , було відступлено на користь АТ «ТАСКОМБАНК» як нового кредитора на підставі договору про відступлення права вимоги №01/09/21. Свої зобов`язання первісний кредитор перед [PERSON] виконав, надавши кредит в обумовленому розмірі шляхом безготівкового перерахунку коштів у спосіб, визначений умовами кредитного договору, однак остання свої зобов`язання по своєчасному поверненню кредиту не виконувала, у зв`язку з чим станом на 13.12.2024 утворилась заборгованість в загальному розмірі 64\~423 грн. 52 коп., що включає: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 32\~014 грн. 33 коп., заборгованість по річним процентам (у т.ч. прострочена) 6 грн. 73 коп., заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 30\~402 грн. 46 коп. Оскільки позичальник наявну заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 28.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Косатий Д.А. про свою участь в судовому засіданні не заявив, згідно з клопотанням, направленим через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи неодноразово повідомленою належним чином усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України. Правом на подання відзиву на позов не скористалася, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк та неявку в судове засідання, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст.1055\~ЦК України,\~кредитний договір\~укладається у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 23.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1665801991, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 33\~118 грн. 00 коп. строком користування 60 місяців, з річною процентною ставкою 0,01% від суми боргу за договором та щомісячними процентами 2,70% від суми боргу; мета кредиту на будь-які цілі; початковий процент при наданні кредиту 7% від суми кредиту, що складає 1\~960 грн. Сторонами узгоджено, що кредит надається позичальникові шляхом безготівкового перерахунку протягом 3-х банківських днів від дня укладення кредитного договору на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК». Порядок погашення кредиту визначено графіком платежів, викладеним у п.1.3 договору, а саме, шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів по 894 грн. 19 коп. з 24.01.2022 до 23.12.2026, які включають повернення кредиту, річні та щомісячні проценти. Цього ж дня, до укладення кредитного договору, [PERSON] підписала заяву-анкету на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» та паспорт кредиту як свідчення її попереднього ознайомлення банком з Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», що діяли на момент її звернення щодо отримання кредиту та були розміщені на офіційному сайті в мережі Інтернет www.kreditmarket.ua. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України). Так, свої зобов`язання перед [PERSON] кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» виконало, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується виписками по особовому рахунку позичальника, а також бухгалтерськими довідками про перерахування позичальникові кредитних коштів, сплату нею початкових процентів у сумі 1960 грн., страхового платежу 649 грн.. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. У ході судового розгляду також встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК», первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» відступило новому кредиторові АТ «ТАСКОМБАНК» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1665801991 від 23.12.2021 на загальну суму вимог 33\~145 грн. 95 коп., що слідує з Витягу з реєстру боржників за 24.12.2021 до договору, де вимоги до [PERSON] включені за порядковим №8. Згідно з платіжною інструкцією від 24.12.2021 №838224587, новий кредитор АТ «ТАСКОМБАНК» сплатив ТОВ «ФК «ЦФР» обумовлену сторонами суму фінансування за договором про відступлення прав вимоги, тим самим виконав умови договору та набув права вимоги до позичальників первісного кредитора, у тому числі [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Положення ст.204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Кредитний договір №1665801991 від 23.12.2021 та договір про відступлення права вимоги є чинними, доказів зворотного суду не надано. Враховуючи те, що ТОВ «ФК «ЦФР» як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, а відповідачем не надано, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги АТ «ТАСКОМБАНК», суд приходить до висновку про обґрунтованість його звернення до суду. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. За результатами розгляду справи встановлено, що [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором №1665801991 від 23.12.2021 станом на 13.12.2024 у загальному розмірі 64\~423 грн. 52 коп., що включає: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 32\~014 грн. 33 коп., заборгованість по річним процентам (у т.ч. прострочена) 6 грн. 73 коп., заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 30\~402 грн. 46 коп. Аналізом розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] на погашення кредиту здійснила лише 2 платежі: 24.01.2022 у сумі 894 грн. 19 коп. та 0 грн. 29 коп. на погашення процентів, 551 грн. 83 коп. плату за обслуговування; 23.02.2022 у сумі 894 грн. 19 коп. та 0 грн. 28 коп. процентів, 551 грн. 84 коп. плату за обслуговування. Починаючи з березня 2022 року відповідач припинила здійснення платежів на погашення кредиту. За наданим розрахунком, кредитором нараховано проценти до 13.12.2024, тобто в межах строку дії кредитного договору Зважаючи на те, що відступлення прав вимоги за кредитним договором №1665801991 від 23.12.2021 мало місце до закінчення строку дії договору, новий кредитор правомірно продовжив нарахування процентів за користування кредитом за визначеними договором умовами до закінчення строку кредитування. У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19 зауважено, що при вирішенні даної категорії справ суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Беручи до уваги строк кредитування, розмір відсотків, визначений в кредитному договорі, та провівши перевірку наданого позивачем розрахунку, суд доходить висновку, що заборгованість в загальному розмірі 64\~423 грн. 52 коп., що включає: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 32\~014 грн. 33 коп., заборгованість по річним процентам (у т.ч. прострочена) 6 грн. 73 коп., заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 30\~402 грн. 46 коп. розрахована арифметично вірно у чіткій відповідності з умовами договору та з урахуванням усіх здійснених відповідачем платежів. Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. На адресу відповідача [PERSON] , зазначену в кредитному договорі, АТ «ТАСКОМБАНК» надсилало письмову вимогу (повідомлення) від 31.10.2024 щодо наявності заборгованості з проханням достроково погасити борг протягом, яке залишилось поза увагою позичальника. Зважаючи на це, дотримання вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо дострокового пред`явлення вимоги про повернення кредиту, суд вважає, що у даному випадку доведено наявність підстав для дострокового стягнення з відповідача заборгованості. Оскільки жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про сплату відповідачем [PERSON] заявленої заборгованості, виконання вимоги банку про поверхня кредиту позасудове, матеріали справи не містять, враховуючи обґрунтованість та доведеність заявленого боргу, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд виходить з ухвалення рішення на користь позивача, а тому понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. (сплаченого із застосуванням коефіцієнту 0.8 за пред`явлення позову до суду в електронному вигляді) підлягають стягненню з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК».

Outcome: approved