Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Корольовського районного суду м.Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просять: - визнати за [PERSON] , [INFO] , право на приватизацію квартири [ADDRESS] та зобов`язати управління житлового господарства Житомирської міської ради вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS] за відсутності ордеру на жиле приміщення; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право на приватизацію квартири [ADDRESS] та зобов`язати управління житлового господарства Житомирської міської ради вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS] за відсутності ордеру на жиле приміщення; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право на приватизацію квартири [ADDRESS] та зобов`язати управління житлового господарства Житомирської міської ради вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS] за відсутності ордеру на жиле приміщення. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , у якій зареєстрований з 1990 року. Разом з наймачем у житловому приміщенні проживають його сестра [PERSON] , яка зареєстрована з 27.05.1976. Також за вказаною адресою проживає та зареєстрований з 17.07.2004 племінник наймача та рідний син [PERSON] [PERSON] . Вказане житлове приміщення використовується наймачем та членами його сім`ї на умовах договору найму. [PERSON] виконує всі обов`язки наймача у вказаній квартирі, зокрема сплачує всі житлово-комунальні послуги. На ім`я [PERSON] відкриті в обслуговуючих організаціях особові рахунки. Вказане житлове приміщення [ADDRESS] було надано у користування батьку позивача [PERSON] та надання такого житла пов`язане по характеру трудових відносин первісного наймача, так як останній працював бухгалтером -інвентаризатором «2-го пищеторгу» на склад сім`ї з 5 осіб, що підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету Корольовської районної ради народних депутатів від 26.03.1976 року №114 «Про виділення квартир громадянам району» та додатком до ного «Список робочих та служащих, наданих підприємствами та організаціями міста для заселення житлового будинку по [ADDRESS] ». В подальшому особовий рахунок на вказану квартиру було закрито на ім`я основного квартиронаймача - батька [PERSON] у зв`язку з його смертю, та відкрито особовий рахунок на гр. [PERSON] , що був чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією протоколу №3 засідання громадської комісії по житловим питанням Корольовської районної ради народних депутатів від 11 грудня 1990 року та свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 12 жовтня 1979 року. Відповідно до п.1.3. рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.10.2015 року №700 «Про зміни договорів найму жилих приміщень» [PERSON] внесено зміни до договору найму та відкрито особові рахунки на квартиру [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат жилою площею 45,02 кв.м і кухні, сім`я 5 чоловік, у зв`язку зі смертю наймача - [PERSON] . Вищевказана квартира є постійним та єдиним місцем проживання позивачів в розмінні ст.8 Європейської конвенції з прав людини. Відповідно до довідки управління житлового господарства Житомирської міської ради від 04.10.2024 № 3-692, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не використали право на приватизацію державного житлового фонду м.Житомира. В листопаді 2024 року [PERSON] звернувся до управління житлового господарства Житомирської міської ради із заявою про приватизацію вказаної квартири, однак йому відмовлено у здійсненні приватизації за відсутністю ордеру. Разом з тим, така відмова є неправомірною, оскільки ордер у відповідності до ст.58 Житлового кодексу України надає правову підставу лише для вселення в надане жиле приміщення. Позивачі у вказане житло не були вселені самовільно, а за згодою бувшого наймача житлового приміщення, про що свідчать додані документи. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2024 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін. 06\~січня 2025\~року на\~адресу Корольовського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~відповідача Управління\~житлового господарства\~Житомирської міської\~ради надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~просить відмовити\~в повному\~обсязі в\~задоволенні позовної\~заяви [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~права на\~приватизацію квартири,\~оскільки всупереч\~вимогам Закону\~України "Про\~приватизацію державного\~житлового фонду",\~Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396, позивачі до заяви про приватизацію не дадали ордер. на жиле приміщення. 10 січня 2025 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника позивачів адвоката Корзун С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій додатково акцентувала, що право на приватизацію державного житлового фонду м.Житомира позивачі не використали, а спірна квартира є постійним та єдиним місцем їх проживання. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 27 березня 2025 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Корзун С.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача Управління житлового господарства Житомирської міської ради Чернюк А.В. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Провулок Вокзальний, 12» голова правління Олександр Ваховський подав до суду 20.01.2025 заяву, відповідно до змісту якої розгляд справи просить провести без участі голови правління ОСББ «Провулок Вокзальний, 12», не заперечує у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 07.12.1990, [PERSON] з 17.07.2004, [PERSON] з 27.05.1976 зареєстровані та постійно проживають у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 04.10.2024 та картками прописки (форми А). Батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу з [PERSON] серії [NUMBER] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . З довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 26.09.2024 №6389 вбачається, що згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №12502, право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , - не зареєстровано. У відповідності до листів Житомирського ЦОК № 246 від 14.10.2024, ОСББ "Провулок Вокзальний,12" № 125 від 04.10.2024, заборгованість за еклектронергією та з внесків на утримання будинку та прибудинкової території, за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.10.2024 - відсутня. Відповідно до довідки Управління житлового господарства Житомирської міської ради від 04.10.2024 №3-692, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не використали право на приватизацію державного житлового фонду у м. Житомирі. 19.11.2024 [PERSON] звернувся із заявою вх.№ 1-802 до Управління житлового господарства Житомирської міської ради про приватизацію квартири [ADDRESS] . Листом від 19.11.2024 №1-802/УЖГ909 Управління житлового господарства Житомирської міської ради повідомило позивача, що питання приватизації квартири [ADDRESS] не може бути прийнято до розгляду, оскільки [PERSON] , згідно приписів Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16.12.2009 №396 не надано ордер на жиле приміщення. Позивач стверджує, що квартира [ADDRESS] була надана у користування батьку позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] . Відповідно до архівного витягу з рішення Виконавчого комітету Корольовської районної ради Народних депутатів №114 від 26.03.1976 «Про видільнення квартир громадянам району» та додатком 1 до нього «Список робітників та службовців, наданих підприємствами та організаціями міста для заселення житлового будинку по [ADDRESS] », [PERSON] в складі сім`ї п`ять осіб для заселення виділено квартиру [ADDRESS] . За змістом протоколу №3 засідань громадської комісії по житловим питанням Корольовської районної ради народних депутатів від 11.12.1990 та архівного витягу з рішення Виконавчого комітету Корольовської районної ради Народних депутатів №445 від 26.12.1990 "Про зміни договору найму житлових приміщень", особовий рахунок на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було закрито у зв`язку із його смертю та відкрито особовий рахунок на [PERSON] у складі сім`ї 3 особи, внесено зміни в договір найму згідно відомостей протоколу № 3 та зобов`язано начальника ВЖРЕО району оформити документи на відкриття особового рахунку квартири. Згідно з п.1.3 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.10.2015 №700 «Про зміни договорів найму жилих приміщень», внесено зміни до договору найму жилого приміщення та відкрито особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] , на [PERSON] у складі сім`ї 5 чоловік, у зв`язку зі смертю наймача [PERSON] . Вважаючи неправомірною відмову відповідача щодо реалізації права на приватизацію квартири, позивачі звернулись до суду із цим позовом. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон). Згідно зі статтею 2 Закону, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону). Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У частині десятій статті 8 Закону закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них належить відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації, зокрема вказано про необхідність подання копії ордера на жиле приміщення. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ззакріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Принцип пропорційності у розумінні Європейського суд уз прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] . У вказаному житлі [PERSON] зареєстрований з 07.12.1990, [PERSON] з 17.07.2004, [PERSON] з 27.05.1976. Як встановлено судом, ордер на житлове приміщення квартиру [ADDRESS] відсутній (втрачений) за обставин, які не залежали від волі позивачів. Законність проживання позивачів у спірній квартирі відповідачем не оспорена, вимоги про усунення перешкод у користуванні зазначеним житлом відповідач протягом усього часу проживання позивачів не заявляв, докази протилежного суду не надано. Вказане свідчить про те, що позивачі мають достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання та житлове приміщення - квартира [ADDRESS] є їх «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції. Згідно положень частини 10 статті 8 у прив`язці до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, відмова Управління житлового господарства Житомирської міської ради у прийнятті до розгляду питання про приватизацію квартири позивачами порушують конституційне право останніх на приватизацію житла у встановленому законом порядку. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що порушені права позивачів підлягають захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved