Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

\~ [PERSON] \~ та\~ [PERSON] \~звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 55/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; Припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 19/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; Виділити [PERSON] в натурі 55/100 часток домоволодіння - житлового будинку з господарськими спорудами в окрему одиницю та визнати за [PERSON] право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок під літ. «Ж»: приміщення 1-1 коридор, приміщення 1-2 кухня, кімната 1-3 житлова, кімната 1-4 житлова, кімната 1-5 житлова, приміщення 1-6 санвузол, мостіння- І, огорожа, загальною площею 75,6 кв. м, житловою площею 45,10 кв. м.; Виділити [PERSON] в натурі 19/100 часток домоволодіння - житлового будинку з господарськими спорудами в окрему одиницю та визнати за [PERSON] право власності, як на окремий об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: у житловому будинку літ. "А": приміщення 1-1 коридор, кімната 1-2 житлова, кімната 1-3 житлова, приміщення 1-4 кухня, приміщення 1-5 санвузол; гараж літ. "Е", мостіння-І, огорожа, загальною площею 41,2 кв. м, житловою площею 27,0 кв. м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] понесені ними судові витрати у справі: сплачений судовий збір у розмірі 3 957 грн. 32 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. кожному. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] є власником 55/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами та будівлями, за адресою: [ADDRESS] , яке складається в цілому з двох кам`яних житлових будинків під літ. «А», «Ж», житловою площею 99,5 кв. м, та надвірних споруд: літ. «Б» - літня кухня, літ. «Е» - гараж, літ. І - мостіння, II - цистерна, 1-5-7 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 612 кв. м. комунальної власності. Власником 19/100 часток вказаного домоволодіння є [PERSON] . У фактичному користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинок під літ. «Ж»: приміщення 1-1 коридор, приміщення 1-2 кухня, кімната 1-3 житлова, кімната 1-4 житлова, кімната 1-5 житлова, приміщення 1-6 санвузол, 55/100 мостіння- I, 55/100 огорожі № 1-7, загальною площею 75,6 кв. м, житловою площею 45,10 кв. м. У фактичному користуванні [PERSON] знаходиться у житловому будинку літ. "А": приміщення 1-1 коридор, кімната 1-2 житлова, кімната 1-3 житлова, приміщення 1-4 кухня, приміщення 1-5 санвузол; гараж літ. "Е", 19/100 мостіння-І, 19/100 огорожі №1-7, загальною площею 41,2 кв. м, житловою площею 27,0 кв. м. [PERSON] є власником 26/100 часток домоволодіння. Позивачі зазначають, що, фактично, домоволодіння має у кожного з співвласників окремий вхід, огороджену територію та вважаться окремими будинками. Не має спільного проходу чи користування спільним подвір`ям. У зв`язку з цим, від [PERSON] 05 вересня 2023 року на адресу інших співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-пропозицію про поділ та виділ в натурі спільного майна, що перебуває у спільній частковій власності з планом домоволодіння. Відповідно до наданого плану, кожному з співвласників пропонувалось укласти договір про поділ та виділ частки в натурі. Дійсний план, який надавався до листа-пропозиції був взятий [PERSON] з загального технічного паспорту всього домоволодіння станом на час придбання кожним з співвласників своєї частки. У зв`язку з тим, що [PERSON] повністю підтримав пропозицію [PERSON] щодо поділу та виділу кожним з співвласників власної частки в окрему одиницю та припинення права спільної часткової власності, позивач [PERSON] надав позивачу [PERSON] відповідь- згоду на лист-пропозицію щодо поділу та виділу в натурі спільного майна від 22 вересня 2023 року. Однак, реалізувати своє право відповідно до законодавства позивачі не мають змоги у зв`язку з непорозумінням позивачів та відповідача в питанні поділу спільного майна та виділу його в натурі. Відповідач [PERSON] свою згоду або відмову на лист-пропозицію у наданий йому строк не надав. Тому, виникла необхідність для звернення позивачів за захистом своїх порушених прав до суду. Під час підготовчого провадження позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] адвокат Шарапова М.В. позов підтримали, просили його задовольнити. В подальшому позивачі та їх представники подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Під час\~розгляду справи\~представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивачів,\~суд ухвалює\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~матеріалах справи\~доказів,\~що відповідає\~вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони\~\~виникли у зв`язку із захистом права власності, а тому регулюються\~Книгою третьою ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини. 02 квітня 2008 року на підставі договору дарування, який зареєстровано в реєстрі за номером 3335, Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., [PERSON] набув право власності на 55/100 частин домоволодіння з надвірними спорудами та будівлями, за адресою: [ADDRESS] , яке складається в цілому з двох кам`яних житлових будинків під літ. «А», «Ж», житловою площею 99,5 кв. м, та надвірних споруд: літ. «Б» - літня кухня, літ. «Е» - гараж, літ. І - мостіння, II - цистерна, 1-5-7 - огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 612 кв. м. комунальної власності (а. с. 18-20). 19 березня 2013 року на частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , було укладено договір дарування на частку 19/100, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., який зареєстровано в реєстрі за номером 403. Відповідно до договору дарування власницею 19/100 часток дійсного домоволодіння стала [PERSON] (а. с. 27-28). Співвласником зазначеного домоволодіння з надвірними спорудами є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 32). Земельна ділянка, на якій розташовано домоволодіння, знаходиться в комунальній власності. У фактичному користуванні [PERSON] знаходиться житловий будинок під літ. «Ж»: приміщення 1-1 коридор, приміщення 1-2 кухня, кімната 1-3 житлова, кімната 1-4 житлова, кімната 1-5 житлова, приміщення 1-6 санвузол, 55/100 мостіння- I, 55/100 огорожі № 1-7, загальною площею 75,6 кв. м, житловою площею 45,10 кв. м. У фактичному користуванні [PERSON] знаходиться у житловому будинку літ. "А": приміщення 1-1 коридор, кімната 1-2 житлова, кімната 1-3 житлова, приміщення 1-4 кухня, приміщення 1-5 санвузол; гараж літ. "Е", 19/100 мостіння-І, 19/100 огорожі №1-7, загальною площею 41,2 кв. м, житловою площею 27,0 кв. м. Зазначені обставини під час розгляду справи відповідачем не спростовані. Із матеріалів справи вбачається, що від [PERSON] 05 вересня 2023 року на адресу інших співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] та [PERSON] , було направлено лист-пропозицію про поділ та виділ в натурі спільного майна, що перебуває у спільній частковій власності з планом домоволодіння, що підтверджується трекінгами копіями накладних та описом вкладення (а. с. 37-40). [PERSON] надав позивачу [PERSON] відповідь- згоду на лист-пропозицію щодо поділу та виділу в натурі спільного майна від 22 вересня 2023 р. (а. с. 41). Інформацію щодо згоди відповідача [PERSON] на лист-пропозицію щодо поділу та виділу в натурі нерухомого майна матеріали справи не містять. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать, закону. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. За змістом наведених норм виділ частки із спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2023 року у справі №336/1136/19, які суд враховує на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 6 Пленуму Верховного Суду від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 цієї Постанови, Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Відповідно до звіту про оцінку майна ТОВ «ЕКСПРО ОЦІНКА» вартість 55/100 часток домоволодіння, власником яких є [PERSON] становить 250005 грн. 80 коп.(а. с. 49-50). Відповідно до звіту про незалежну оцінку ФОП [PERSON] вартість 19/100 часток домоволодіння, власником яких є [PERSON] становить 145\~726 грн. (а. с. 46-46-об.). Відповідно до висновку судового експерта Рапач Костянтина Васильовича № 31/24 від 06 грудня 2024 року в результаті проведеного дослідження, з урахуванням об`ємно - планувальних та конструктивних рішень житлового будинку, фактичного порядку користування приміщеннями та будівлями, аналізуючи вимоги методичного посібника по визначенню можливості поділу об`єктів нерухомості КНДІСЕ та Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. №488 «Деякі питання проведення технічної інвентаризації», щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, зроблено висновок про наявність технічної можливості здійснення виділу в натурі 55/100 та 19/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . При даному варіанті виділу відсутня необхідність в проведенні будівельних робіт. [PERSON] пропонується виділити в натурі 55/100 часток домоволодіння - житлового будинку з господарськими спорудами в окрему одиницю як на окремий об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок під літ. «Ж»: приміщення 1-1 коридор, приміщення 1-2 кухня, кімната 1-3 житлова, кімната 1-4 житлова, кімната 1-5 житлова, приміщення 1-6 санвузол, мостіння- І, огорожа, загальною площею 75,6 кв. м, житловою площею 45,1 кв. м. [PERSON] пропонується виділити в натурі 19/100 часток домоволодіння - житлового будинку з господарськими спорудами в окрему одиницю як на окремий об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: у житловому будинку літ. "А": приміщення 1-1 коридор, кімната 1-2 житлова, кімната 1-3 житлова, приміщення 1-4 кухня, приміщення 1-5 санвузол; гараж літ. "Е", мостіння-І, огорожа, загальною площею 41,2 кв. м, житловою площею 27,0 кв. м. (а. с. 105-119). При таких обставинах суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] є законними, обґрунтованими, такими, що підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а тому їх необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~передбачено,\~що розмір\~витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір по справі складає 3\~957,32 гривень, які сплачено позивачами при зверненні до суду пропорційно. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 2\~500,06 грн., [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1\~457,06 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір, сплачений позивачами при зверненні до суду на підставі квитанцій № 9331-1347-2168-8118 та № 9330-9654-1268-5790 ( а. с. 9-10). Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Кочуровим А.О. укладено договір про надання правничої допомоги від 15 серпня 2023 року, розмір якої склав 15\~000 гривень (а. с. 69-70). Відповідно до п. 3.2. договору порядок сплати гонорару передбачає сплату 50% від розміру гонорару адвоката протягом трьох днів з моменту підписання договору, інша частина сплачується в триденний строк з дня ухвалення рішення. Факт сплати та розміри витрат на професійну правничу допомогу за вказаним договором підтверджуються доданими до цієї заяви документами: рахунком-фактурою адвоката від 22.01.2024 року № 22-01/2024; детальним описом робіт (наданих послуг) від 22.01.2024 року; квитанцією до прибуткового касового ордера № 22/01 від 22.01.2024 року на суму 7 500 грн.; розрахунком гонорару від 22.01.2024 року (а. с. 71-72). З матеріалів справи вбачається також, що між [PERSON] та адвокатом Шараповою М.В. укладено договір про надання правової допомоги № 47 від 10 жовтня 2023 року, розмір якої склав 15\~000 гривень (а. с. 73-76). Судом встановлено, що вказані витрати понесені позивачами у зв`язку із розглядом зазначеної справи, при цьому, враховано обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат до предмета спору з урахуванням предмету позову, складності справи, об`єму доказів, значення справи для сторін, в зв`язку із чим підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved