Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

20.08.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Печерської районної в м. Києві державної адміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. За інформацією центру соціальних служб бабуся [PERSON] забрала дівчину за місцем свого перебування : [ADDRESS]. 01.08.2024 представники служб здійснили спільний вихід за місцем проживання відповідача, двері якої відчинив дідусь своїм ключем. Квартира перебуває у антисанітарному стані, скрізь брудно, захаращено непотребом, який зноситься зі смітника, домашні меблі непридатні для використання, в квартирі наявні таргани. [PERSON] безробітний, самостійного доходу немає, не забезпечує дитину належним харчуванням, пиячить. Також, в квартирі є різне приладдя для використання та готування наркотичних засобів. Батько вирощує на балконі марихуану. За спостереженням комісії, гр. [PERSON] схожий на особу, яка перебуває під дією психотропних речовин. Зі слів дитини, до батька приходять іноді друзі та буває дуже голосно. Вони розмовляють на підвищених тонах та часто сперечаються. Повідомила, що перебуваючи з батьком, часто голодна, інколи щось знаходить поїсти (п`є воду) - все це складає безпосередню загрозу життю та здоров`ю дитини. Спить з батьком на одному ліжку без нижньої білизни. Розповіла про «секретик» - вона також бачила батька голим. За вказаних обставин позивач вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Ухвалою суду від 26.08.2024 у справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.11.2024 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. 02.12.2024 протокольною ухвалою суду було залучено до участі у справі третю особу, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] та прийнято до розгляду її позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] про встановлення опіки над малолітньою дитиною, призначення опікуна та стягнення аліментів. Мотивуючи позовні вимоги, [PERSON] вказує, що малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , повинна виховуватися в родині. Протягом останніх 2,5 років дитина проживала разом з нею та її чоловіком. Крім того, 19.08.2024 року [PERSON] отримала довідку про те, що її внесено до Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти» як потенційного опікуна, що означає , що орган опіки та піклування не буде заперечувати про призначення її опікуном [PERSON] . За вказаних обставин [PERSON] просила встановити опіку над малолітньою [PERSON] , призначити її опікуном та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. 20.12.2024 до суду надійшли пояснення [PERSON] , в яких останній просив позов Печерської районної в м. Києві державної адміністрації задовольнити в частині позбавлення батьківських прав, в іншій частині вимог просив відмовити. 24.12.2024 до суду надійшло подання Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому представник просив призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . 27.01.2025 ухвалою суду закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити в частині позбавлення батьківських прав, щодо стягнення аліментів зазначила, що якщо суд задовольнить позов третьої особи, то не заперечує стягнення аліментів саме за позовом [PERSON] . Третя особа, без самостійних вимог - [PERSON] підтримав позовні вимоги про позбавлення батьківських права, не заперечував щодо призначення [PERSON] опікуном та стягнення на її користь аліментів на утримання дитини. Третя особа з самостійними вимогами [PERSON] просила позбавити відповідача батьківських прав та призначити її опікуном [PERSON] . Представник третіх осіб підтримала позицію своїх довірителів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній, заяві та враховуючи позов третьої особи, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку про можливість постановлення у справі рішення. За приписами ч. 3 ст. 208, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, яке проголошується негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Суд також враховує, що дане судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини , її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої згідно свідоцтва про народження являються :батько - [PERSON] та матір - [PERSON] . Мати дитини гр. КНР [PERSON] померла [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] , видане Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.04.2021 року). Вперше, 26.05.2023 року до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла інформація про родину гр. [PERSON] , [INFO] з Печерського районного в м. Києві центру соціальних служб, щодо неналежних умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За надано інформацією центру соціальних служб бабуся дитини, гр. [PERSON] , забрала дівчинку за своїм місцем перебування за адресою: [ADDRESS] . Батько з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . При неодноразовій спробі потрапити до помешкання за адресою: [ADDRESS] комісією у складі Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї КМДА, СЮП ПУП ГУНП у м. Києві та Печерського районного в м. Києві центру соціальних служб - не вдалося, двері ніхто не відчиняв. За наданою інформацією ДНЗ № 143 від 29.05.2023 року, [PERSON] дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад, дитина розвивається в межах вікової норми, емоційний стан стабільний, зовнішній вигляд охайний. Розвитком та вихованням дитини переважно займається бабуся, саме вона часто забирає і приводить дитину. [PERSON] відвідує декілька розвиваючих гуртків за межами закладу. Батько також бере участь у житті групи та садочку, завжди цікавиться дитиною, знаходиться на постійному зв`язку з вихователем. [PERSON] , [INFO] , неодноразово надсилалися виклики до Служби у справах дітей та сім`ї, однак батько дитини не з`являвся. [PERSON] надіслано через соціальну мережу «Viber» повідомлення щодо надання можливості обстежити умови проживання дитини, батько зазначив, що дитина проживає у бабусі на Осокорках (Дарницький р-н), а він робить ремонт. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Печерського р-ну м. Києва від 21.05.2024 року [PERSON] медичні огляди проходить регулярно, щеплена відповідно Календаря, рекомендації лікаря дотримуються. До лікаря з дитиною приходить бабуся або батько. 01.08.2024 року до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява гр. [PERSON] , [INFO] про те, що 31.07.2024 року останній привіз та залишив свою внучку, [PERSON] , [INFO] , у квартирі її батька, гр. [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Занепокоїло дідуся те, що гр. [PERSON] розібрав низ міжкімнатної стіни, верхня частина якої, знаходиться без укріплень. При ракетному обстрілі, вона може впасти і дитина може загинути, перебуваючи на кухні. 01.08.2024 року представниками Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, СЮП ПУП ГУНП у м. Києві та Печерського районного в м. Києві центру соціальних служб здійснено спільний вихід за вказаною адресою. Двері відчинив дідусь своїм ключем. Службою встановлено, що квартира перебуває в антисанітарному стані, скрізь брудно, захаращено непотребом, який зноситься зі смітника, домашні меблі непридатні для використання, в квартирі наявні таргани. Гр. [PERSON] безробітний, самостійного доходу немає, не забезпечує дитину належним харчуванням, пиячить. Також, в квартирі є різне приладдя для використання та готування наркотичних засобів. Батько вирощує на балконі марихуану. За спостереженням комісії, гр. [PERSON] схожий на особу, яка перебуває під дією психотропних речовин. Зі слів дитини, до батька приходять іноді друзі та буває дуже голосно. Вони розмовляють на підвищених тонах та часто сперечаються. Повідомила, що перебуваючи з батьком, часто голодна, інколи щось знаходить поїсти (п`є воду) - все це складає безпосередню загрозу життю та здоров`ю дитини. Спить з батьком на одному ліжку без нижньої білизни. Розповіла про «секретик» - вона також бачила батька голим. За результатом проведення оцінки рівня безпеки дитини визначено - «дуже небезпечно». 02 липня 2024 року Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 520 «Про відібрання дитини». Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Під час судового розгляду, окрім іншого, встановлено, що 27.09.2024 року гр. [PERSON] , 1988 р.н., було повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Матеріали кримінального провадження № 12024105060000466 від 01.08.2024 року направлено до суду. Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в Службі у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до наказу Служби від 05 серпня 2024 року № 85 «Про постановку на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування як дитина, яка залишилася без батьківського піклування». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню малодітної дитини, не цікавиться її фізичним і духовним розвитком, інтересами до внутрішнього світу, не забезпечує належного харчування, медичного огляду і лікування, а тому позовні вимог Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Окрім іншого, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , яка являється бабусею малолітньої [PERSON] , постійно відвідує онуку в Центрі. Стосунки між ними доброзичливі. Дівчинка хоче проживати з бабусею, про що вказано в листі Центру. [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] виданий Печерським РУГУ МВС України в м. Києві 11 квітня 1996 року) зареєстрована у [ADDRESS] , але фактично проживає у [ADDRESS] (приватний будинок). За місцем реєстрації проживання кандидата в опікуни - квартира 2-х кімнатна, ізольована з усіма комунальними зручностями, облаштована необхідними меблями, побутовою технікою, чиста, затишна охайна. Для дитини виділено окрему кімнату, в якій є все необхідне для проживання та повноцінного розвитку. За фактичним місцем проживання створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку дитини. [PERSON] працює в військовій частині [NUMBER] , займає посаду - чергова. Середньомісячна заробітна плата складає 14813,0 грн. Відповідно до довідки КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги», гр. [PERSON] в амбулаторному відділенні під наглядом лікаря - психіатра не перебуває. Відповідно до довідки КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ»», гр. [PERSON] за даними облікової документації під наркологічним диспансерно - динамічним наглядом не перебуває. Згідно Витягу з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», гр. [PERSON] на території України станом на 08.08.2024 року є особою, стосовно якої: - відомості про притягнення до кримінальної відповідальності: відсутні; - відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості: відсутні; - відомості про розшук: відсутні. [PERSON] перебуває на обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів в Службі у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 12 серпня 2024 року № 179/8. Відповідно до подання Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, служба просила призначити [PERSON] опікуном дитини. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (ст. 58 ЦК України). Відповідно до ч. 3. ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Опіка і піклування є особливою формою державної турботи про малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх дітей (з 14 до 18 років), що встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ст. 243 СК України). За встановлених обставин та відповідних тому правових норм, приходжу до висновку, що призначення опікуном гр. [PERSON] над малолітньою [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Крім того, як передбачено ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З врахуванням зазначеного позов [PERSON] підлягає задоволенню і в частині стягнення аліментів, враховуючи, що опіку визначено за останньою, так як наслідок у задоволенні позовної вимоги Печерської районної в м. Києві державної адміністрації з цих же підстав слід відмовити Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає до задоволення, то судові витрати, слід стягнути з відповідача в дохід держави. Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Outcome: partial