Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на свою користь 7\~716,50 грн. недоплаченого розміру матеріальної допомоги на оздоровлення за 2017-2021 роки. В обґрунтування позову посилається на те, що вона з 28.05.1997 працює у Структурному підрозділі «Вагонне депо Батуринська» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», з 26.06.2008 машиністом мийної установки 3 розряду. У 2017-2021 роках їй надавалась щорічна тарифна відпустка та вона користувалась правом на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, яка оплачувалась відповідачем не у повному обсязі. За невідомих обставин, їй не була надана матеріальна допомога у повному обсязі, лише у розмірі: 2017 рік 2\~105,00 грн., 2018 рік 2\~202,50 грн., 2019 рік 2\~508,75 грн., 2020 рік 2\~746,25 грн., 2021 рік - 4\~540,00 грн. А мала бути у розмірі: 2017 рік 3\~200,00 грн., 2018 рік 3\~723,00 грн., 2019 рік 4\~173,00 грн., 2020 рік 4\~723,00 грн., 2021 рік 6\~000,00 грн. Відповідач проігнорував пункт 7.1.9. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2014-2015 рік, який є чинним по цей час, не надав матеріальну допомогу на оздоровлення в повному розмірі, яка має складати 40% тарифної ставки чи посадового окладу, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні, на момент виплати допомоги. У зв`язку з чим, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх трудових прав. Ухвалою суду від 04.03.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до пункту другого частини першої статті 274 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу Акціонерне товариство\~«Українська залізниця» на зареєстрований електронний кабінет надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками, вкладення доставлено до електронного кабінету відповідача 04.03.2025 о 21:10:43. Оскільки відповідач на виконання положень частин п`ятої, сьомої статті 279 ЦПК України, проти розгляду справи в такому порядку заперечень суду не направив, ухвала суду чинна, відзив на позовну заяву відповідач суду також не надав, тому суд розглядає позовну заяву за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, позивач з 28.05.1997 працює у Структурному підрозділі «Вагонне депо Батуринська» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», з 26.06.2008 машиністом мийної установки 3 розряду (а.с. 14). У періоди з 14.08.2017 по 15.09.2017, з 21.05.2018 по 22.06.2018, з 16.10.2019 по 14.11.2019, з 12.09.2020 по 13.10.2020, з 20.12.2021 по 23.01.2022 позивачу надавалась щорічна тарифна відпустка. Відповідно наданих суду табуляграм, позивачу була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення: 2017 рік 2\~105,00 грн., 2018 рік 2\~202,50 грн., 2019 рік 2\~508,75 грн., 2020 рік 2\~746,25 грн., 2021 рік - 4\~540,00 грн. (а.с. 27-31). Згідно зі ст. 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до ст.\~13\~КЗпП України та ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами. Статтею 13\~КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідно зі ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 7.1.9. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2014-2015 роки, укладеного між Вагонним депо, в особі начальника Сєдунова О.В., та головою профкому вагонного депо Батуринська Костомахою В.І., схваленого конференцією трудового колективу вагонного депо Батуринська 18.04.2014, який є чинним станом на 2021 рік, встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника в розмірі 40% відсотків тарифної ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги (а.с. 15-19, 20, 22-25). На виконання вказівки 29.03.2017 №Ц/6-25/713-17 за підписами голови правління ПАТ «Укрзалізниця» Ж. Марчека та голови профспілки залізничників і транспортних будівельників України В. Бубняка, керівництво СП «Вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця», в особі начальника Золотаря Д.В., та профкому, в особі голови первинної профспілкової організації вагонного депо Батуринська Колесника О.Г., постановили спільну Постанову за №Пр-11/4 від 31.03.2017, якою вирішили застосовувати з 01.04.2017 у діючому колективному договорі між адміністрацією та трудовим колективом на 2014-2015 роки, замість величини «мінімальна заробітна плата» розрахункову величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» (а.с. 21). Відповідно до спільної Постанови начальника СП «Вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» Золотаря Д.В. та голови первинної профспілкової організації вагонного депо Батуринська Оприщенка І.В. за №252/549-П від 10.06.2021, постановлено внести зміни до колективного договору СП «Вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», а саме: п. 7.1.9. Розділу 7. «Соціальні гарантії та пільги» викласти в наступній редакції: «При наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості, або не менше її половини (у випадках поділу відпустки на частини), незалежно від періоду її надання, виплачувати один раз на рік за письмовою заявою працівника матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 50 відсотків тарифної ставки чи посадового окладу за посадою, котру обіймає працівник, встановленого штатним розписом на дату подання заяви, але не менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених законодавством України на 01 січня (податкового) звітного року» (а.с. 26). Пунктом 1.2. Колективного договору визначено, що зміни та доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників, вносяться протягом строку його дії за погодженням сторін та затверджуються на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету депо. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», тобто на момент прийняття спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3\~200,00 грн. За Законом України «Про державний\~бюджет України\~на 2017\~рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2017 року був встановлений на рівні 1\~600,00 грн., з 01 травня 2017 року - 1\~684,00 грн., з 01 грудня 2017 року 1\~762,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2\~000,00 грн., 2\~105,00 грн., 2\~202,50 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3\~200,00 грн. Відповідно до Закону України «Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2018 року був встановлений на рівні 1\~762,00 грн., з 01 липня 2018 року - 1\~841,00 грн., з 01 грудня 2018 року 1\~921,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2202,50 грн., 2\~301,25 грн. та 2\~401,25 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3\~723,00 грн. Законом України «Про державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» встановлений прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2019 року був встановлений на рівні 1\~921,00 грн., з 01 липня 2019 року - 2\~007,00 грн., з 01 грудня 2\~102,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2\~401,25 грн., 2\~508,75 грн. та 2\~627,50 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 4\~173,00 грн. Згідно з Законом України «Про державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2020 року був встановлений на рівні 2\~102,00 грн., з 01 липня 2020 року - 2\~197,00 грн., з 01 грудня 2020 року 2\~270,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2\~627,50 грн., 2\~746,25 грн. та 2\~837,50 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні з 01 січня 2020 року була встановлена на рівні 4\~723,00 грн., з 01 вересня 2020 року 5\~000,00 грн. Відповідно до Закону України «Про державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2021 року був встановлений на рівні 2\~270,00 грн., з 01 липня 2021 року - 2\~379,00 грн., з 01 грудня 2021 року 2\~481 грн., тому два прожиткових мінімуми для працездатних осіб, встановлених законом, становив 4\~540,00 грн., 4\~758,00 грн. та 4\~962,00 грн. відповідно, мінімальна заробітна плата по Україні з 01 січня 2021 року була встановлена на рівні 6\~000,00 грн., з 01 грудня 2021 року 6\~500,00 грн. Таким чином, прийняття 31.03.2017 спільної Постанови керівництвом СП «Вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» та профкомом за №Пр-11/4 про застосовування з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» є діями, що погіршували становище працівників порівняно із законодавством та вказана постанова повинна була прийматися не за погодженням сторін на спільному засіданні адміністрації та профкому депо, а на конференції трудового колективу, оскільки на момент прийняття вказаної постанови, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3\~200,00 грн., отже вказана сума є більшою за 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, така різниця між вказаними величинами має місце і в наступних роках, тому суд вважає, що при визначенні позивачу розміру матеріальної допомоги на оздоровлення підлягає застосуванню не спільна Постанова керівництва СП «Вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» та профкомом за №Пр-11/4 від 31.03.2017, яка погіршує становище працівників, а п. 7.1.9. Колективного договору. Відповідно до ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Стаття 9\~КЗпП не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними. Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці. Суд вважає, що прийняття Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016 не створює юридичних наслідків щодо застосування п.7.1.9. Колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом на 2014-2015 роки, укладеного між Вагонним депо, в особі начальника Сєдунова О.В., та головою профкому вагонного депо Батуринська Костомахою В.І., схваленого конференцією трудового колективу вагонного депо Батуринська 18.04.2015, який є чинним станом на 2021 рік, в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається, в даному випадку, колективним договором, п.7.1.9. якого визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги, а прийнята за вказівкою 29.03.2017 №Ц/6-25/713-17 за підписами голови правління ПАТ «Укрзалізниця» Марчека Ж. та голови профспілки залізничників і транспортних будівельників України Бубняка В. 31.03.2017 спільна Постанова керівництва СП «Вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» та профкомом за №Пр-11/4 від 31.03.2017 про застосовування з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», прийнята з порушенням вимог Колективного договору, отже не підлягає застосуванню при визначенні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення. З цієї ж підстави не підлягає застосуванню й спільна Постанова начальника СП «Вагонне депо Батуринська» РФ «Придніпровська залізниця» Золотаря Д.В. та голови первинної профспілкової організації вагонного депо Батуринська Оприщенка І.В. за № 252/549-П від 10.06.2021, якої було внесено зміни до п. 7.1.9. Розділу 7. «Соціальні гарантії та пільги» колективного договору. При цьому, приймаючи до уваги, що відповідно до положень п. 7.1.9. Колективного договору визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні саме на момент надання допомоги, а виплата матеріальної допомоги позивачу відбувалася у відповідні роки, суд вважає за необхідне при визначенні розміру недоплаченої частини вказаної допомоги виходити з розміру мінімальної заробітної плати по Україні встановленої за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік відповідно, тому суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд зауважує, що позивачем помилково вказано у розрахунку допомоги на оздоровлення за 2020 рік розмір мінімальної заробітної плати 4\~723,00 грн., оскільки з 01 вересня 2020 року розмір мінімальної заробітної плати складав 5\~000,00 грн., відпустка позивача припадала на період з 12.09.2020 по 13.10.2020. Тому за основу для розрахунку треба було брати розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01 вересня 2020 року, а саме 5\~000,00 грн., але при ухваленні рішення суд не може вийти за межі позовних вимог. Це ж стосується й розрахунку допомоги на оздоровлення за 2021 рік помилково взятий мінімальний розмір заробітної плати 6\~000,00 грн., оскільки з 01 грудня 2021 року розмір мінімальної заробітної плати складав 6\~500,00 грн., а відпустка позивача припадала на період з 20.12.2021 по 23.01.2022. Відповідно з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача підлягає стягненню недоплачена матеріальна допомога в розмірі 7\~716,50 грн., що складається з: - 1\~095,00 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2017 рік (3\~200,00 грн. - 2\~105,00 грн.), - 1\~520,50 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2018 рік (3\~723,00 грн. - 2\~202,50 грн.), - 1\~664,25 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2019 рік (4\~173,00 грн. - 2\~508,75 грн.), - 1\~976,75 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2020 рік (4\~723,00 грн. - 2\~746,25 грн.), - 1\~460,00 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2021 рік (6\~000,00 грн. - 4\~540,00 грн.). Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Згідно зі ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду ордер від 14.06.2024, договір про надання правової допомоги №14/06/01 від 14.06.2024, акт №1 про надання правової допомоги від 14.06.2024, квитанцію №3333354 від 14.06.2024, яка свідчить сплату позивачем послуг адвоката в сум 2\~500,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською допомогою на ім`я Борисенко А.В., копію посвідчення адвоката України на ім`я Борисенко А.В. (а.с. 35-42), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 2\~500,00 грн. Відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави, так як позивач при поданні позову до суду звільнений від сплати судового збору, підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved