Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

18 квітня 2025 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування\~позову\~вказує,\~що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка проживала у домоволодіння по [ADDRESS] . За життя покійна баба розпорядилась своїм майном та склала заповіт, яким все майно де б воно не було і з чого б не складалось заповідала позивачці. В домоволодінні по [ADDRESS] , на час смерті баби був зареєстрований її син [PERSON] , 1991 року народження. Зазначила, що чоловік [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . У квітня 2025 року, під час впорядкування документів вона дізналась, що за життя баба склала заповіт, яким заповідала позивачці все належне їй майно. Бабуся часто говорила, що має намір заповісте все своє майно їй (позивачці), однак конкретно їй про це не було відомо. Вказує, що на момент смерті баби, вона не була обізнана про наявність заповіту. Інші спадкоємці окрім позивачки відсутні, оскільки ані син покійної [PERSON] , ані будь-хто інший до нотаріуса із заявами про відкриття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Крім того, позивачка вказує, що покійна баба [PERSON] з 2016 року була її опікуном (піклувальником), оскільки її рідна мати - [PERSON] , рішенням Богородчанського районного суду від 06 липня 2016 року, була позбавлена батьківських прав, а відомості про мого батька були записані в свідоцтві про народження згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Вважає причину пропуску строку поважною, тому просить його поновити. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи заперечень не має. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. У поданому відзиві відповідач вимоги позову визнав та не заперечив щодо задоволення позовних вимог позивачки. Представник відповідача Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче судове засідання не з`явився, у поданій заяві сільський голова вимоги позову визнав, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Виходячи з\~наведеного,\~суд визнав\~за можливе\~провести розгляд\~за відсутності\~відповідачів,\~що узгоджується\~з положеннями\~ч.\~4\~ст.\~223\~КПК України. Відповідно до положень ч.2 \~ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги ті обставини, що відповідачі у поданих до суду заявах позовні вимоги визнають, відсутні інші спадкоємці за даними Спадкового реєстру, що свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). У відповідності до статті 1268\~ЦК\~України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст.\~1270\~ЦК\~України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року\~передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, судом встановлено, що [INFO] в селі Скобичівка Івано-Франківського району Івано-Франківської області, померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 серпня 2024 року, Богородчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №445 (а.с.12). Відповідно до копії розпорядження Богородчанської селищної ради №244 від 19 серпня 2016 року [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а згідно з розпорядженням Богородчанської селищної ради №254 від 01 вересня 2016 року,неповнолітню [PERSON] , як дитину, позбавлену батьківського піклування влаштовано під піклування [PERSON] , [INFO] (а.с.18; 19). Згідно з рішенням Старобогородчанської сільської ради ОТГ Богородчанського району №56 від 13 вересня 2016 року, за [PERSON] , [INFO] , закріплено житлову площу у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , та призначено [PERSON] , [INFO] , відповідальною за збереження майна дитини позбавленої батьківського піклування [PERSON] (а.с.20). З дослідженої копії заповіту від 06 липня 2024 року, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого не складалось, заповіла позивачці [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Любінець О. П. та зареєстровано в реєстрі за № 1708 (а.с.14). З долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що позивач у справі [PERSON] є особою, на чию користь складено заповіт. З інформації приватного нотаріуса Любінець О. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії та Витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] , заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав, свідоцтва про прийняття спадщини ні за заповітом, ні за законом ніхто не отримував (а.с.15; 16; 17). Відповідно до довідки сільського голови Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №150 від 28 лютого 2025 року, [PERSON] , була зареєстрована та проживала у будинку [ADDRESS] . На день її смерті за цією адресою разом з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] , 1991 року народження (а.с.13). Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином встановлено, що спадкоємець [PERSON] своїм правом на отримання спадщини після смерті [PERSON] відповідно до заповіту від 06 липня 2024 року не скористалася та у встановлені законом строки спадщину не прийняла. Відповідно до доводів, позивача у встановлений строк вона не звернулась із заявою про прийняття спадщини, оскільки не була обізнана з порядком прийняття спадщини, вчасно не звернулась з відповідною заявою у нотаріальні органи, так як їй було невідомо про наявність заповіту складеного бабусею на її користь. Суд визнає обґрунтованість вказаних пояснень позивача, оскільки вони узгоджуються із дослідженими по справі доказами. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі N 130/2517/18 (провадження N 61-14962св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності,\~суд\~приходить\~до\~висновку про поважність причин пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її баби [PERSON] тривалістю два місяці. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим суд враховує, думку позивача, яка не заявляла вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат, що відповідачі, не вчиняли жодних дій, які б призвели до порушення прав позивачки і які, як наслідок, призвели до звернення останньої до суду з позовом. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останньою судових витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст. 1220, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved