Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] померла бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина житловий будинок в [ADDRESS] із земельними ділянками. Спадкоємцями першої черги є діти [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дівоче прізвище- [PERSON] ). [PERSON] є матір`ю позивача та спадкоємцем першої черги. На момент відкриття спадщини з спадкодавцем [PERSON] постійно проживав її син [PERSON] та онука [PERSON] - [PERSON] . Зазначає, що спадкування нею спадщини бабусі [PERSON] залежало від прийняття чи неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги. Тобто дітьми [PERSON] - спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ). З невідомих причин частина спадкового майна одна земельна ділянка і житловий будинок за адресою [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] , яка є онучкою померлої [PERSON] , спадкоємцем такої ж черги, як і позивач. Вважає, що має переважне право на отримання спадщини [PERSON] . У зв`язку з неприязними відносинами і проживанням в іншій області, позивачу не було відомо про відмову від спадщини спадкоємицею [PERSON] . Також позивачу не було відомо, що [PERSON] помер і по його смерті відкрилась спадщина. Ніхто з близьких родичів, сусідів чи знайомих не повідомив про смерть. Тому нею пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме не було відомо про відмову від прийняття спадщини чи неприйняття спадщини спадкоємцями першої черги. В зв"язку з викладеним просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у три місяці з дати набрання рішенням суду чинності та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці з дати набрання рішенням суду чинності. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 лютого 2025 року справу № 306/246/25 (провадження № 2/306/423/25) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с.21). 19 лютого 2025 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 24). 10 березня 2025 року відповідачем по справі подано відзив на позов в якому зазначає, що позивач в 2019 році була присутня на похованні бабусі, та їй як юристу відомо про строки звернення до нотаріуса з заявою щодо прийняття спадщини для осіб які не проживали зі спадкодавцем . Просить відмовити в задоволенні позову в зв"язку з необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог та стягнути з [PERSON] понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, розрахунок яких буде надано до закінчення судових дебатів (а.с.39-41). 17 березня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив в якій зазначає, що з поданим відзивом на позовну заяву не згодна, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Оскільки їй було відомо про наявність спадкоємців першої черги, то вважала що можу мати право на спадщину як спадкоємець п`ятої черги. Оскільки наявність спадкоємців першої черги усуває можливість спадкування спадкоємцями наступних черг. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 44-48). \~ Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2025 року у задоволенні клопотання [PERSON] про залишення позовної заяви без руху відмовлено. [PERSON] відстрочено спату судового збору до винесення судового рішення (а.с.53). 11 квітня позивачем [PERSON] подано клопотання про долучення до справи доказів щодо сплати судового збору в розмірі 1938,00 гривень (а.с.69-71). Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 81). В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач та адвокат відповідача просили відмовити в задоволенні позову, просили стягнути 10000 грн. витрат на правничу допомогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу ст.ст.1216-1218ЦК\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223ЦК\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається(ст.1268-1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до ст. 1296-1298\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у тому числі і як спадкоємець першої черги за законом не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, він не надав, що, виходячи зі змісту ч. 1ст.1272 ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом. Згідно ст.1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272\~ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п. 24постанови від30травня 2008року №7«Про судовупрактику усправах проспадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17. Тобто, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не надала. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . 21.08.2019 року була заведена спадкова справа за №129/2019 до майна померлої [PERSON] , [INFO] на підставі заяви про відмову спадщини, сином померлої [PERSON] , який відмовився від спадкування на користь спадкоємця іншої черги,а саме онучки померлої [PERSON] , яка спадщину прийняла згідно ст.1268 ЦК України, оскільки проживала з спадкодавцем на день її смерті за однією адресою. 26.06.2021 [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за №251. 17.02.2025 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Тобто із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач звернулася через шість років після відкриття спадщини. Враховуючи викладене, в задоволенні позову необхідно відмовити. Стосовно вимоги відповідача щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень з [PERSON] на користь [PERSON] то суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.\~141\~ЦПК України передбачено,що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що адвокатом відповідача подано договір про надання правничої допомоги від 28.02.2025 року, розрахунок №03/25 виконаних робіт від 02.04.2025 року, товарний чек (а.с.84-86). Разом з тим, суд не може взяти до уваги товарний чек від 02.04.2025, оскільки не є належним доказом, який підтверджує сплату за надані послуги. До документів, які свідчать про оплату гонорару або інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги відносяться: квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо. А тому у стягненні судових витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed