Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса), Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецька Валерія Едуардівна, про оголошення особи померлою. Згідно автоматизованого розподілу судових справ між суддями заява була розподілена до провадження судді Бойка О.М. В заяві просить суд оголосити померлим громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця села Миронівка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, останнє місце проживання: [ADDRESS] , та днем смерті вважати день набрання рішенням суду законної сили. Обґрунтовує свою заяву тим, що 06 липня 2005 року мати заявниці - [PERSON] та батько [PERSON] придбали будинок [ADDRESS] куди і переїхали мешкати з міста Орджонікідзе, Дніпропетровської області разом із своєю донькою [PERSON] . Сумуючи за містом в якому батько прожив багато років, а також за друзями які залишилися в місті Орджонікідзе, [PERSON] , часто без попередження рідних, зникав на декілька днів, їздив до попереднього міста проживання, але завжди повертався до дому. В листопаді 2020 року [PERSON] , добровільно, без жодного примусу зі сторони інших мешканців будинку, взявши з собою гроші та документи, пішов з дому та до теперішнього часу не повернувся. З того часу будь який контакт (листування, телефоні дзвінки) з Заявником та рідними [PERSON] не підтримує, в місці свого постійного проживання не з`являться. З приводу зникнення [PERSON] заявник зверталась до поліції - до Заявника приходили працівники поліції та опитували, але до теперішнього часу її батька не знайшли. Згідно з довідкою ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за вих. №43-8/50-143у від 22 лютого 2024 року з 30.11.2020 року [PERSON] знаходиться в державному розшуку та розшукується ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, як особа, яка безвісно зникла. Отже, батько заявника [PERSON] відсутній у місці простійного проживання більше 4-х років та відсутні будь-які відомості про місце його перебування. 21 лютого 2024 року Заявник звернулася за правовою допомогою до адвоката Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» Клименко І.І. 05 березня 2024 року з метою з`ясування факту смерті [PERSON] , а також отримання ним пенсії та перетину державного кордону України, адвокатом Клименко І.І. були направлені адвокатські запити до Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Згідно з відповіддю Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит вих. № 40 від 05 березня 2024 року актового запису про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян - не виявлено. Відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на адвокатський запит № 41 від 05.03.2024 року в наданні інформації про перетинання [PERSON] державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями протягом 2020-2024 років - відмовлено та зазначено, що запитувана інформація буде надана на виконання відповідного рішення суду про витребування зазначеної інформації. Згідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.03.,2024р. на адвокатський запит № 39 від 05.03.2024р. [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію до 31.01,2020р. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.08.2020р. виплату пенсії [PERSON] припинено в зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. [INFO] мати заявника [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді наступного нерухомого майна: Житловий будинок загальною площею 91,3 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06.07.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. за реєстровим № 2547. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 57705158, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3049838012020; Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер 1221488000:03:003:0103, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.07.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. за реєстровим № 2549. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 57704744, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3049825212214; Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га, кадастровий номер 1221488000:03:003:0102, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.07.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. за реєстровим № 2549. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 57704519, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3049813012214; 31.08.2024р., в межах встановленого законом строку на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецької В.Е. із заявою про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа № 68224044. 04 грудня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецької В.Е. із заявою про видачу на її ім`я Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] і на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] на вище перелічене майно. 04.12.2024р. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 285/02-31 приватний нотаріус Верховецька В.Е. відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі Свідоцтв про право на спадщину, оскільки згідно Довідки № 2009, виданої виконкомом Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області 17.08.2021р. на день смерті [PERSON] разом з нею за однією адресою проживав [PERSON] [INFO] , з яким з 23.08.1969р. перебуває у зареєстрованому шлюбі. Заява про відмову від спадщини від [PERSON] не надходила, отже чоловік спадкодавця спадщину прийняв фактично так як постійно проживав разом із спадкодавцем за однією адресою. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила суд задовольнити її. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення вимог заяви з огляду на наступне. 06 липня 2005 року мати заявниці - [PERSON] та батько [PERSON] придбали будинок [ADDRESS] куди і переїхали мешкати з міста Орджонікідзе, Дніпропетровської області разом із своєю донькою [PERSON] . Сумуючи за містом в якому батько прожив багато років, а також за друзями які залишилися в місті Орджонікідзе, [PERSON] , часто без попередження рідних, зникав на декілька днів, їздив до попереднього міста проживання, але завжди повертався до дому. В листопаді 2020 року [PERSON] , добровільно, без жодного примусу зі сторони інших мешканців будинку, взявши з собою гроші та документи, пішов з дому та до теперішнього часу не повернувся. З того часу будь який контакт (листування, телефоні дзвінки) з Заявником та рідними [PERSON] не підтримує, в місці свого постійного проживання не з`являться. З приводу зникнення [PERSON] заявник зверталась до поліції - до Заявника приходили працівники поліції та опитували, але до теперішнього часу її батька не знайшли. Згідно з довідкою ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за вих. №43-8/50-143у від 22 лютого 2024 року з 30.11.2020 року [PERSON] знаходиться в державному розшуку та розшукується ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, як особа, яка безвісно зникла. Отже, батько заявника [PERSON] відсутній у місці простійного проживання більше 4-х років та відсутні будь-які відомості про місце його перебування. 21 лютого 2024 року Заявник звернулася за правовою допомогою до адвоката Адвокатського об`єднання «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» Клименко І.І. 05 березня 2024 року з метою з`ясування факту смерті [PERSON] , а також отримання ним пенсії та перетину державного кордону України, адвокатом Клименко І.І. були направлені адвокатські запити до Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Згідно з відповіддю Соборного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на адвокатський запит вих. № 40 від 05 березня 2024 року актового запису про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян - не виявлено. Відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на адвокатський запит № 41 від 05.03.2024 року в наданні інформації про перетинання [PERSON] державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями протягом 2020-2024 років - відмовлено та зазначено, що запитувана інформація буде надана на виконання відповідного рішення суду про витребування зазначеної інформації. Згідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.03.,2024р. на адвокатський запит № 39 від 05.03.2024р. [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію до 31.01,2020р. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.08.2020р. виплату пенсії [PERSON] припинено в зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. [INFO] мати заявника [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла, після її смерті відкрилась спадщина у вигляді наступного нерухомого майна: Житловий будинок загальною площею 91,3 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 06.07.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. за реєстровим № 2547. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 57705158, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3049838012020; Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, кадастровий номер 1221488000:03:003:0103, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.07.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. за реєстровим № 2549. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 57704744, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3049825212214; Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,15 га, кадастровий номер 1221488000:03:003:0102, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.07.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. за реєстровим № 2549. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 57704519, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3049813012214; 31.08.2024р., в межах встановленого законом строку на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецької В.Е. із заявою про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа № 68224044. 04 грудня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Верховецької В.Е. із заявою про видачу на її ім`я Свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] і на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] на вище перелічене майно. 04.12.2024р. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 285/02-31 приватний нотаріус Верховецька В.Е. відмовила спадкоємцю [PERSON] у видачі Свідоцтв про право на спадщину, оскільки згідно Довідки № 2009, виданої виконкомом Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області 17.08.2021р. на день смерті [PERSON] разом з нею за однією адресою проживав [PERSON] [INFO] , з яким з 23.08.1969р. перебуває у зареєстрованому шлюбі. Заява про відмову від спадщини від [PERSON] не надходила, отже чоловік спадкодавця спадщину прийняв фактично так як постійно проживав разом із спадкодавцем за однією адресою. В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. На цьому також наголошено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20. Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд зокрема розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Подібні правові висновки викладені Верховним Судом в Постанові від 21 листопада 2022 року по справі № 758/15003/21. Оголошення батька заявниці [PERSON] , [INFO] померлим необхідно Заявниці для зняття його з реєстраційного обліку та оформлення спадщини після смерті матері Заявника - [PERSON] нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Інших спадкоємців після смерті матері Заявника немає. Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені уст. 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. [PERSON] у місці свого постійного проживання, як і в будь-якому іншому місці не з`являвся впродовж останніх чотирьох років, отже, на даний час є всі підстави для оголошення його померлим. Жодних підстав вважати, що [PERSON] переховується від правоохоронних органів, кредиторів та будь яких третіх осіб з метою уникнення відповідальності, немає. Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до статті 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У статті 315 ЦПК України закріплено, що у судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Пунктом 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року було витребувано у Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська 26, м. Київ, 01601) інформацію стосовно перетину державного кордону України [PERSON] , [INFO] , в період часу з листопада 2020 року по 17 лютого 2025 року. У відповідь на ухвалу суду, яка надійшла 26 лютого 2025 року від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України вказано, що у державних реєстрах відсутня інформація про перетин кордону [PERSON] в період часу з листопада 2020 року по 17 лютого 2025 року. Згідно ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Статею 47 ЦК України передбачено, що за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Так рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання; відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до пункту 1 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі №644/6785/18 (провадження № 61-434св19) зазначено, що «суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право». Враховуючи вище викладені обставини, які засвідчені достатніми, належними та допустимими доказами, долученими до матеріалів даної справи, виходячи з положень ч.1 ст.306 ЦК України, беручи до уваги, що рішення про оголошення [PERSON] померлим, необхідне Заявнику для визначення правової приналежності речей і майна, а також для визначення прав на договірні майнові права особи і зняття з реєстраційного обліку, суд вважає всебічно доведеними вище викладені обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, що мають юридичне значення для розгляду даної справи і вирішення її по суті, а дану заяву вважати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Заявник усвідомлює, що відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явиться, або якщо будуть одержані відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасує рішення суду про оголошення фізичної особи безвісті зниклою/померлою. Відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. На підставі наведеного,

Outcome: approved