Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №23030, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Акордбанк» заборгованість у розмірі 43 693,01 грн. Згідно з постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. про стягнення на заробітну плату від 20 грудня 2021 року, з позивача за виконавчим провадженням №66940333 від 24 вересня 2021 року, на момент звернення з позовною заявою було стягнуто на користь ПАТ «КБ «Акордбанк» кошти в розмірі 14 920,82 грн. 23 жовтня 2024 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 205/7041/24 було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «КБ «Акордбанк» та визнано вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. На теперішній час належне позивачу майно безпідставно утримується відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені майнові права позивача щодо розпорядження власністю. На підставі викладеного представник позивача звернувся до суду з цим позовом, в якому просив зобов`язати ПАТ «КБ «Акордбанк» повернути [PERSON] стягнуті за виконавчим написом №23030 від 16 червня 2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., грошові кошти у розмірі 14 920,82 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., судовий збір - 1\~211,20 грн., а також стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. на користь [PERSON] витрати стягнуті на проведення виконавчих дій у розмірі 250 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01 квітня 2025 року представником відповідача направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив ухвалити рішення, яким відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що позивач, отримавши кредитні кошти, своїх зобов`язань з поверненню кредиту не виконує. Вважає, що вимога позивача про стягнення з банку коштів не є законним способом реалізації позичальником свого права. Вказує, що справа не є складною для адвоката, який декларує достатню правову кваліфікацію, виходячи з принципу добросовісності не є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4\~000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ПАТ «КБ «Акордбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача Ільїн О.М. сформував у системі «Електронний суд» заяву з проханням розглянути справу без участі сторін, в якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просив їх задовольнити. Представником відповідача ПАТ «КБ «Акордбанк» в системі «Електронний суд» було сформовано клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, відмовивши у повному обсязі в позовних вимогах. Третя особа у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, будь-яких заяв про відкладення чи розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 24 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. відкрито виконавче провадження №66940333 з виконання виконавчого напису, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., який зареєстрованого за реєстровим номером №23030, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Акордбанк» з заборгованості в загальному розмірі 43\~693,01 грн. (а. с. 13-15). Матеріалами справи\~підтверджено,\~що 15\~січня 2024\~року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. винесено постанову, якою звернуто стягнення на доходи боржника (а. с. 16-18). В матеріалах\~справи також\~наявна постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника [PERSON] їх розмір 250 грн. (а. с. 19-21). Також судом встановлено, що з [PERSON] у рамках виконавчого провадження №66940333 було стягнуто: за лютий 2024 року 4\~594,53 грн. (платіжна інструкція №201 від 12 березня 2024 року); за березень 2024 року 4 594,53 грн. (платіжна інструкція №355 від 11 квітня 2024 року); за квітень 2024 року 5\~731,76 грн. (платіжна інструкція №460 від 09 травня 2024 року) (а. с. 22-24). З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року у справі №205/7041/24, яке набрало законної сили 23 листопада 2024 року, задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «КБ «Акордбанк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 23030 від 16 червня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Акордбанк» заборгованості за кредитним договором №СІК-161118/003-07 від 16 листопада 2018 року в загальному розмірі 43 693,01 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 922/643/19). Отже, обставини, встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2024 року у справі №205/7041/24, мають преюдиціальне значення та не доказуються при розгляді вказаної справи. Частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Тобто, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. В постанові Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 463/7127/22 зазначено, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Схожі за змістом правові позиції містяться також у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18 та від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Суд звертає увагу, що судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду, тому заперечення відповідача в цій частині є безпідставними. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому судом враховано, що відповідачем у своєму відзиві на позов, не заперечується отримання ним суми в заявленому позивачем розмірі, яка стягнута з позивача в ході здійснення виконавчого провадження, з виконання виконавчого напису, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищезазначене, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності,

Outcome: partial