Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя через свого представника адвоката Сімонець Є.О. із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Роман Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що у лютому 2025 року позивач дізнався із додатку «ДІЯ» про наявність відносно нього виконавчого провадження [NUMBER], відкритого на підставі виконавчого напису від 01.02.2021, реєстровий №17231, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельник Р.І. Із автоматизованої системи виконавчих проваджень також встановлено, що зазначений виконавчий напис вчинений про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в сумі 15860,00 грн, за кредитним договором від 19.07.2013, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Зазначає, що позивач дійсно у 2013 році укладав Кредитний договір з ПАТ «Дельта Банк», проте виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі. Жодних нотаріально посвідчених кредитних договорів з ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвечт Україна» не укладав. 17.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження,постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій. 29.11.2023 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Р.І. було винесено постанову про прийняття виконавчого провадження [NUMBER] до виконання. Вважає, що виконавчий напис (реєстровий номер №17231) від 01.02.2021, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 14.03.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно з відкриттям провадження суддею задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича копії матеріалів справи, завірені належним чином, щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса №17231 від 01.02.2021, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість у розмірі 15860,00 гривень за кредитним договором від 19.07.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк». 24.04.2025 від представника ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «Росвен Інвест Україна») Максима КАШПУРА до суду надійшла заява про визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, клопотання про врегулювання спору за участю судді; клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участі судді. Треті особи , будь-яких заяв чи клопотань не надали. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., був вчинений виконавчий напис № 17231 про стягнення з [PERSON] , заборгованості за кредитним Договором № 004-99940-120713 від 19.07.2013 укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору № 2251/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020 року до ТОВ «Росвен Інвест Україна». Загальна сума до стягнення становить 15360,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] від 071.02.2021 року з примусового виконання виконавчого напису № 17231. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.02.2021 року № [NUMBER]. 29.11.2023 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Р.І. прийняв до виконання вказане виконавче провадження. Відповідно до рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 25.03.2024 відповідач змінив свою назву (найменування) на Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС". Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відтак, вчиняючи оспорюваний виконавчий напис нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 №23. Аналогічний правовий висновок наведено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 17231 від 01.02.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року )». Оскільки суд дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного виконавчого напису вимогам закону з підстав недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, що відповідає правовому висновку Верховного Суду, тому судом не надавалась оцінка іншим аргументам позовної заяви (п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України). Судом враховується позиція відповідача, щодо визнання позовних вимог, адже таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України З огляду на вищевказане, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків сплаченої суми судового збору за подання позову - 605,60 гривень. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень, суд доходить таких висновків. Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Представник відповідача направив на адресу суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вважає, що витрати, які позивач поніс під час розгляду справи не є співмірними з ціною позову, значенням для сторін, складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Судом встановлено з ордеру на надання правничої допомоги серії АР №1224748, що він виданий на підставі Договору 16/02-25 про надання професійної правничої допомоги, за яким позивач сплатив 5000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №@2PL836128. Однак, позивачем не надано ані самого Договору, ані Акту виконаних робіт із детальним описом виконаних робіт (наданих) послуг, що позбавляє суд визначити за які самі послуги сплачена зазначена сума та встановити чи дійсно ці послуги були надані позивачу. Крім того, суд враховує, що справа відноситься до категорії малозначних справ, розглядалась в порядку спрощеного провадження, представник позивача особисто не приймала участь в судових засіданнях, направляючи до суду заяви про розгляд справи без її участі, а представник відповідача визнав позов. На підставі зазначеного, суд вважає задовольнити вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на оплату правничої допомоги частково, а саме в розмірі 3000,00 гривень, оскільки зазначена сума є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Outcome: partial