Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як дитина, позбавлена батьківського піклування з 08 березня 2024 року. Відповідно до актового запису № 1417 від 05 грудня 2023 року батьками дитини записані, [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. У лютому 2024 до ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області звернулась громадянка [PERSON] , яка повідомила про факт залишення малолітньої дитини [PERSON] у сторонньої особи, яка через мережу інтернету збирає кошти на її утримання та лікування. Малолітню [PERSON] було виявлено у громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , знайомої матері дитини, [PERSON] . [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживає в її сім`ї з 30 грудня 2023 року, оскільки її мати, [PERSON] , залишила їй доньку та зникла у невідомому напрямку. Матеріально утримувати дитину [PERSON] не допомагала, не цікавилась її розвитком та станом здоров`я. Оскільки дівчинка потребувала лікування, [PERSON] через мережу інтернету збирала кошти на її утримання. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 02 квітня 2024 року № 147 малолітній [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.05.2024 № 204 над [PERSON] встановлено опіку і її опікуном призначено [PERSON] . Дитина проживає в сім`ї опікуна. [PERSON] , за весь час перебування дитини в сім`ї опікуна, не виявила інтересу до долі доньки. Мати жодного разу не цікавилась місцем її перебування, розвитком, станом здоров`я, тощо. Вона жодним чином не виявила бажання змінити ситуацію, виправити свої помилки. З приводу повернення їй дитини на виховання до органу опіки і піклування не звертається. Дані обставини свідчать про ігнорування матір`ю потреб малолітньої [PERSON] , що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2024 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії актового запису № 1417 від 05 грудня 2023 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 05 грудня 2023 року № 00042593538 відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесені до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до копії листа т.в.о. начальника СЮП ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 15 лютого 2024 року начальнику ССД Шевченківського району м. Харкова було повідомлено, що до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення гр. [PERSON] , яка повідомила про факт залишення малолітньої дитини [PERSON] у сторонньої особи, яка через мережу інтернету збирає кошти на її утримання та лікування. Малолітню [PERSON] було виявлено у громадянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , знайомої матері дитини, [PERSON] . З копії пояснень [PERSON] від 19 лютого 2024 року вбачається, що [PERSON] проживає в її сім`ї з 30 грудня 2023 року, оскільки її мати, [PERSON] , залишила їй доньку та зникла у невідомому напрямку. Матеріально утримувати дитину [PERSON] не допомагала, не цікавилась її розвитком та станом здоров`я. Оскільки дівчинка потребувала лікування, [PERSON] через мережу інтернету збирала кошти на її утримання. Відповідно до копії акту Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 06 березня 2024 року [PERSON] 14 лютого 2024 року було вилучено із несприятливого середовища та влаштовано до комунального некомерційного підприємства ХОР «Обласна дитяча клінічна лікарня». Згідно копії рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.04.2024 № 147 малолітній [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно копії рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.05.2024 № 204 над [PERSON] встановлено опіку і її опікуном призначено [PERSON] . Як зазначає представник позивача у позовній заяві, [PERSON] за весь час перебування [PERSON] в сім`ї опікуна, не виявила інтересу до долі доньки. Мати жодного разу не цікавилась місцем її перебування, розвитком, станом здоров`я, тощо. З приводу повернення їй дитини на виховання до органу опіки і піклування не звертається. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частинами 1-2, 4 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судовим розглядом встановлено, що мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] , байдужа до здоров`я та розвитку своєї дитини, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі частки всіх видів доходів відповідача але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України. Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених сімейним Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved