Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фоя Лідія Андріївна про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, в якій позивач після зміни предмету позову просить визнати недійсним договір від 30.09.2015 року про дарування земельної ділянки площею 0,279 га за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , та посвідчений нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Фоєю Л.А., реєстровий № 2252, а також визнати недійсним договір від 30.09.2015 року про дарування житлового будинку загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , та посвідчений нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Фоєю Л.А., реєстровий № 2255, та скасувати записи про право власності на зазначене нерухоме майно, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона на підставі зазначених договорів дарування передала у власність [PERSON] (на момент укладення договорів [PERSON] ) земельну ділянку площею 0,279 га та житловий будинок загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . наразі відповідач використовує зазначене нерухоме майно не за призначенням, збудувала забудови без дотримання норм техніки безпеки, які можуть стати загрозою також для сусідніх земельних ділянок. Є багато дефектів та пошкоджень будинку в зв`язку з недбалим відношення до майна, що призводить до його руйнації. Також відповідач не доглядає за земельною ділянкою, в зв`язку з постійним знаходженням за кордоном, що призводить до забруднення та безповоротної втрати подарунка. Відповідно до ч.2 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Вищезгадані правочини повинні бути визнані недійсними у зв`язку з тим, що у момент його здійснення не були дотримані вимоги актів цивільного законодавства. Тож оскільки відповідач створює загрозу втрати дарунка, що має для позивача велику немайнову цінність, оскільки раніше вона була власником вказаного майна, доглядала за ним, та з ним пов`язані певні спогади, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 18 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, на виконання вимог ухвал зазначені недоліки позивачем було усунуто. 06 вересня 2023 року ухвалою судді прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Фої Лідії Андріївни належним чином завірену копію договору дарування між [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки площею 0,27 га з побудованою на ній будівлею за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06 серпня 2024 року задоволено клопотання позивача та прийнято заяву позивача та змінено предмет позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Фоя Л.А. про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, та постановлено в подальшому розглядати справу з урахуванням зміненого предмету позову. 30 квітня 2024 року від представника відповідача адвоката Горленко А.С. надійшов відзив на позовну заяву, 23 серпня 2024 року від нього ж надійшов відзив на позовну заяву зі зміненим предметом, в яких зазначено, що відповідач, заперечує проти позову та вважає, що позовні вимоги являються незаконними, безпідставними та необґрунтованими належними доказами, а тому необхідно відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. 30 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем, яка на той момент носила дівоче прізвище [PERSON] , було укладено договори дарування земельної ділянки площею 0,0279 га та житлового будинку загальною площею 65,3 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач внаслідок укладення зазначених вище договорів дарування є законним власного подарованого майна та належним чином виконує обов`язки щодо утримання цього майна. Зауважив, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тому, що в момент вчинення оспорюваних правочинів сторонами не було дотримані вимоги, встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Враховуючи викладене відсутні будь-які підстави для визнання недійсним зазначених договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку, а також для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на це майно та скасування відповідних записів. Окрім того, заявив про попуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. При цьому представник позивача в судовому засіданні наполягав на визнання оспорюваних договорів недійсними відповідно до положень ч. 2 ст. 727 ЦК України. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є подругою позивача та періодично приїжджає до неї у гості в с. Лютіж. Знає, що в будинку, що розташований поруч з позивачем проживала тітка [PERSON] , однак вона поїхала приблизно за рік до повномасштабного вторгнення. Після цього за вказаним домоволодінням ніхто не доглядає та воно знаходиться в занедбаному стані. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 30 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Фоєю Л.A. та зареєстрований в реєстрі за №2252. За умовами договору (п.1.1. договору) на умовах, викладених у цьому договорі дарувальник (позивач) подарував, а обдарований (відповідач) прийняв безоплатно у дарунок земельну ділянку площею 0,0279 га у межах згідно з планом, що розташована на території: [ADDRESS] , та надана дарувальнику для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер земельної ділянки: 3221885201:03:111:0179. Згідно п. 1.3. договору дарування земельної ділянки, відповідно до ст. 722 ЦК України право власності у обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Сторони домовилися, що під передачею майна за цим договором слід вважати символічну передачу речі. Прийняттям земельної ділянки вважатиметься одержання обдарованим примірника цього договору після його нотаріального посвідчення. Відповідно до п. 4.4. договору дарування земельної ділянки сторони підтверджують, що на момент укладення цього договору вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, усвідомлюють значення своїх дій і можуть керувати ними; розуміють природу цього правочину, свої права та обов`язки за ним; під час укладення цього договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається сторонами відповідно до справжньої їхньої волі, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; сторони однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки; у сторін відсутні заперечення щодо кожної з умов договору; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивними); цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним); сторони бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються цим договором , про свідчать їх особисті підписи на договорі.\~ Право власності відповідача на зазначену земельну ділянку було належним чином зареєстроване, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу 44793538 від 30.09.2015. Згідно вказаного витягу 30 вересня 2015 року на підставі договору дарування земельної ділянки, серія та номер: 2252, від 30.09.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Фоєю Л.А. внесено запис про право власності №11395569 Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24888647 від 30.09.2015 року. Крім того, в цей же день, 30 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Фоєю Л.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2255. За умовами договору дарування житлового будинку (п. 1) дарувальник (позивач) подарував, а обдарований (відповідач) прийняв безоплатно у дарунок житловий будинок номер [ADDRESS] . Відповідно до п. 9 договору дарування житлового будинку сторони підтверджують, що на момент укладення цього договору вони усвідомлюють значення своїх дій і можуть керувати ними; вони розуміють природу сього правочину, свої права та обов`язки за ним; сторони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; під час укладення цього договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається сторонами відповідно до справжньої їхньої волі, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин у сторін відсутні заперечення щодо кожної з умов Договору; умови Договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивними); цей правочин не приховує інший правочин (не є удаваним); сторони бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються цим Договором, про що свідчить їх особисті підписи на договорі. Відповідно до п. 12 договору дарування житлового будинку цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення. Згідно п. 14 договору дарування житлового будинку, відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Право власності відповідача на зазначений житловий було належним чином зареєстроване, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу 44793538 від 30.09.2015. Згідно вказаного витягу 30 вересня 2015 року на підставі договору дарування житлового будинку, серія та номер:2255, від 30.09.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Фоєю Л.А. внесено запис про право власності №11395597 Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24888647 від 30.09.2015 року. Після укладення зазначених вище договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку, відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] внаслідок укладення 20 липня 2018 шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Положеннями ст.16 ЦК України передбачено, зокрема, спосіб захисту цивільних прав та інтересів шляхом визнання правочину недійсним. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч. 1 ст. 717 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Натомість стаття\~727\~ЦК України регулює підстави розірвання договору дарування на вимогу дарувальника, та зазначені в цій статті обставини, не є підставою для визнання договорів дарування недійсними, про що просить позивач. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Посилання позивача на те, що договори дарування земельної ділянки та будинку повинні бути визнані недійсним у зв`язку з тим, що в момент їх укладення не були дотримані вимоги актів цивільного законодавства не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позивачем суду не було надано жодних доказів на підтвердження тому, що в момент вчинення правочинів (укладення договорів дарування земельної ділянки та житлового будинку) позивачем та/або відповідачем не були дотриманні вимоги, встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України, так само як і порушення вимог частин другої-третьої, п`ятої та шостої ст. 203 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позивачем не було надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. З урахуванням наведеного, вбачаються необґрунтованими доводи позивача про наявність підстав для визнання недійсними укладених між сторонами договорів дарування. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договорів дарування нерухомого майна слід відмовити. З урахуванням положення статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені позивачами відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed