Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 53 846,77 грн, а також судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 570,00 грн. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.01.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір № 22030000108214. 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та позивачем ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 15/12/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № 22030000108214 від 23.01.2019. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в сумі 53 846,77 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку, що позов підлягає задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.01.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 22030000108214, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 49 600,00 грн на умовах строковості, платності і поворотності. Строк кредитування - 24 місяці. 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та позивачем ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 15/12/2021, у відповідності до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів за Кредитним договором № 22030000108214 від 23.01.2019, право на одержання яких належить АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач не належним чином виконувала свої зобов`язання за Кредитним договором № 22030000108214 від 23.01.2019, внаслідок чого перед позивачем за вказаним договором існує заборгованість в сумі 53 846,77 грн, яка складається з: 34 793,50 грн - заборгованість по тілу кредиту; 1 997,99 грн - заборгованість по відсотках; 15 624,00 грн - комісія; 1231,10 грн - збитки від інфляції; 200,18 грн - 3 % річних. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд убачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану вище заборгованість. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7570,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved