Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду через свого представника адвоката Лукавського А.В. в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме факту проживання однією сім`єю її, [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] , в господарстві по [ADDRESS] в період із 25 жовтня 2016 року по 26 грудня 2023 року. В обґрунтування вимог заяви зазначає, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), зареєстрована за місцем проживання та проживала в належному її житловому будинку по [ADDRESS] . Дочка позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), котра проживала в АРК Крим, після розірвання шлюбу із [PERSON] переїхала проживати до заявниці , що підтверджується випискою із погосподарської книги від 25.04.2024 року, № 93. В [ADDRESS] одиноко проживав [PERSON] , [INFO] . Даний будинок належав його бабі [PERSON] , яка померла [INFO] . Батьки [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] разом із ним проживали в с.Гонорівка Піщанського району, де були зареєстровані за місцем проживання. Після пожежі, орієнтовно в 1999 році, якою було знищено їх будинок в с.Гонорівка, сім`я у всьому складі переїхала на проживання до будинку батьків [PERSON] по [ADDRESS] , де проживали по день своєї смерті, але залишалися зареєстрованими за місцем проживання в с.Гонорівка. Після смерті [PERSON] . [PERSON] , оскільки йому на той час виповнилося 15 років і він проживав у даному будинку разом із батьками, фактично прийняв спадщину і після смерті батьків залишився проживати в будинку по [ADDRESS] .У відповідності до чинного законодавства [PERSON] приватизовано присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] , а на житловий будинок по [ADDRESS] спадщину не оформляв через відсутність документів на нього. Сам [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання по [ADDRESS] , але проживав в с.Трибусівка в будинку, що належав його бабі. 25 жовтня 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб із дочкою заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серіїї- [NUMBER] , виданим виконкомом Трибусівської сільської ради 22.10.2016 року. При реєстрації шлюбу дочці присвоєно прізвище « [PERSON] ». Після реєстрації шлюбу дочка заявниці перейшла проживати в будинок по [ADDRESS] , де проживав [PERSON] . За згодою і допомогою [PERSON] її, [PERSON] , також перевезли на проживання в будинок [PERSON] , де вони проживали однією сім`єю по день смерті [PERSON] . До будинку [PERSON] . [PERSON] перевезла належні її речі домашнього вжитку, пральну машину, телевізор, домашню птицю, запаси зерна та палива, тощо. На час укладення шлюбу із дочкою [PERSON] , будучи призваним по мобілізації до ЗСУ 23.04.2015 року і звільнений зі служби згідно наказу командира в/ч [NUMBER] № 204 від 22.07.2016 року, перебував під слідством за скоєний, під час військової служби, злочин передбачений ч.1 ст.414 КК України, за який вироком Волноваського районного суду Донецької області від 15.02.2017 року засуджений до двох років позбавлення волі із іспитовим строком на 1 рік. Після переїзду в господарство [PERSON] , стало очевидним, що житловий будинок і господарські будівлі перебувають у занедбаному стані, потребують значного ремонту. Оскільки ні донька, ні зять коштів на ремонт не мали, заявник за власні кошти організувала проведення ремонту житлового будинку. В будинку за її кошти було проведено ремонт житлових кімнат, позивач [PERSON] влаштувала собі окрему кімнату, в будинку змонтовано опалення, водопровід , душову кабіну, туалет та водовідведення. Усі будівельні матеріали було придбано за кошти позивача. Згодом [PERSON] стало відомо, що будинок по [ADDRESS] , в якому проживав [PERSON] і який належав його бабі [PERSON] , ним не було оформлено і на нього не було правоустановлюючих документів. Також було встановлено, що в Трибусівській сільській раді при житті [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] . Як повідомив [PERSON] , про наявність заповіту йому не було відомо, сам заповіт у нього відсутній, тому, на звернення [PERSON] , секретарем Трибусівської сільської ради 14.07.2020 року [PERSON] було видано дублікат заповіту [PERSON] від 21.10.1997 року. В 2017 році [PERSON] за свої кошти придбала телицю у жительки с.Трибусівки [PERSON] , яку доставила в господарство [PERSON] , де вони продовжували її утримувати. За час проживання в господарстві [PERSON] позивачем за власні кошти на потреби сім`ї було придбано телевізор, пилесос, мультиварку, хлібопічку, швейну машинку, морозильну камеру, мотоблок та іншу домашню техніку. Заявник також допомогла власними зусиллями та коштами [PERSON] оформити спадок після смерті матері на майно, оскільки зять не мав коштів на його оформлення, внаслідок чого [PERSON] оформлено спадщину на земельні ділянки та виготовлено технічну документацію і приватизовано присадибну земельну ділянку. Фактично із власних коштів [PERSON] оплачувала, частково, послуги за користування електроенергією та послуги водопостачання, від імені [PERSON] заявник укладала та підписувала договори на водопостачання господарства по [ADDRESS] . Проживаючи в будинку [PERSON] , між заявницею та її зятем [PERSON] склалися сімейні стосунки, [PERSON] , не маючи жодних родичів, ставився до неї, як до матері, а вона, відповідно, як до сина.По можливості, [PERSON] виконувала різну домашню роботу, усі свої доходи у вигляді пенсії, орендної плати за землю, додаткові виплати, як ветерану праці, тощо поступали в бюджет сім`ї і використовувалися в інтересах сім`ї. Донька [PERSON] та дружина [PERSON] не працювала і не мала будь-якого доходу, крім доходу від домашнього господарства, яким вони спільно займалися. 20.04.2022 року [PERSON] було мобілізовано до ЗСУ. [INFO] померла донька заявниці [PERSON] і дружина [PERSON] - [PERSON] . У зв`язку зі смертю дочки стан здоров`я [PERSON] різко погіршився і, оскільки вона потребувала стороннього догляду, 19.02.2023 року [PERSON] звільнено із військової служби за сімейними обставинами. Після звільнення [PERSON] запас, вони проживали із [PERSON] однією сім`єю в господарстві по [ADDRESS] оскільки його було поранено, а заявник хворіла загальним захворюванням, вони піклувалися один про одного. Через поранення [PERSON] не міг виконувати роботу, пов`язану із фізичним навантаженням, потребував лікування. Оскільки коштів, достатніх для лікування у [PERSON] не було, [PERSON] проводила його лікування за власні кошти. [PERSON] байдуже ставився до свого здоров`я і заявник, як мати, контролювала його лікування, наймала транспорт для відвідування лікарні, купляла необхідні ліки, продукти харчування, тощо. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2023 року на а.с.14. [PERSON] здійснила поховання [PERSON] , так як у нього не було будь-кого із близьких чи інших членів родини, як могли б зайнятится його похованням. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, присадибні земельні ділянки та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Заповіту померлим [PERSON] складено не було, спадкоємці, визначені ст.ст.1261,1263,1265,1266 ЦК України відсутні, тому, враховуючи, що із померлим заявник прожила однією сім`єю більше п`яти років і, згідно ст.1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги за законом, в установлений законом строк, [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори, після вивчення наданих [PERSON] документів, відмовлено у заведенні спадкової справи через те, що між [PERSON] та померлим [PERSON] відсутні родинні стосунки, а реєстрація за різними місцями проживання не свідчить про проживання однією сім`єю більше п`яти років та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання із померлим однією сім`єю більше п`яти років. Із даного питання нотаріусом 18.09.2024 року надано письмове роз`яснення. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2024 року дану заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Ухвалою суду від 01 листопада 2024 року в даній цивільній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання на 14 годину 30 хвилин 28 листопада 2024 року, яке в подальшому відкладено, востаннє до 19 травня 2025 року до 16 год. 00 хв. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, зазначила, що постійно з 2016 року проживала з донькою [PERSON] та зятем [PERSON] в його будинку по [ADDRESS] , вели спільне господарство, просила встановити факт спільного її проживання зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] на час відкриття спадщини. У покійного зятя не було родини, окрім дружини, покійної також дочки [PERSON] та її, тещі [PERSON] . Представник заявника адвокат Лукавський А.В. в судовому засіданні заву підтримав, просив її задовольнити та встановити юридичний факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заінтересована особа Студенянська сільська рада в судове засідання свого уповноважного представника не направила, сільським головою Кирнасівським О.П. через підсистему «Електронний суд» 26 березня 2025 року подано заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних письмових матеріалів на розсуд суду. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що проживає в [ADDRESS] та [PERSON] доводилася її сусідкою, оскільки проживала також по [ADDRESS] у хаті свого зятя [PERSON] до грудня 2023 року до його смерті. Перед цим [PERSON] похоронила свою доньку [PERSON] . Покійний [PERSON] проживав зі своєю тещею [PERSON] , власної сім`ї не мав, батьки померли, дітей не мав, дружина також померла. Вони проживали в батьківській хаті [PERSON] , вели спільне господарство, робили ремонт будинку, жили дружно, [PERSON] багато витрачала коштів на ремонт будинку, тримали господарство, теличку, кози, мали теплицю. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його сусідкою, він її добре знає. [PERSON] проживає по [ADDRESS] , однак раніше вона проживала по [ADDRESS] у хаті свого зятя [PERSON] до грудня 2023 року до його смерті. [PERSON] , її покійна донька [PERSON] та зять [PERSON] дійсно приживали однією сімє`ю, приблизно десять років тому діти [PERSON] забрали до себе, вели спільне господарство. Свідок часто возив [PERSON] до райцентру для закупів різної побутової техніки, будівельних матеріалів для ремонту будинку зятя. [PERSON] воював, потім був списаний зі служби, довго хворів та згодом помер. У покійного не було родини, [PERSON] була його єдиною родичкою та здійснила його поховання. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, заслухавши учасників справи та пояснення свідків, приходить до наступного висновку. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] зареєстрована за місцем проживання та проживає в належному її житловому будинку по [ADDRESS] , що доводиться витягом з реєстру територіальної громади на а.с.9. Дочка позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) ( свідоцтво про народження [NUMBER] на а.с.11), котра проживала в АР Крим, після розірвання шлюбу із [PERSON] переїхала проживати до заявниці, що підтверджується випискою із погосподарської книги від 25.04.2024 року, № 93 н а.с. 50. В [ADDRESS] ) одиноко проживав [PERSON] , [INFO] . Даний будинок належав його бабі [PERSON] , яка померла [INFO] . Батьки [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] разом із ним проживали в с.Гонорівка Піщанського району, де були зареєстровані за місцем проживання. Після пожежі, орієнтовно в 1999 році, якою було знищено їх будинок в с.Гонорівка, сім`я у всьому складі переїхала на проживання до будинку батьків [PERSON] по [ADDRESS] , де проживали по день своєї смерті, але залишалися зареєстрованими за місцем проживання в с.Гонорівка. Після смерті [PERSON] . [PERSON] , оскільки йому на той час виповнилося 15 років і він проживав у даному будинку разом із батьками, фактично прийняв спадщину і після смерті батьків залишився проживати в будинку по [ADDRESS] .У відповідності до чинного законодавства [PERSON] приватизовано присадибну земельну ділянку по [ADDRESS] , а на житловий будинок по [ADDRESS] спадщину не оформляв через відсутність документів на нього. Сам [PERSON] був зареєстрований за місцем проживання по [ADDRESS] , але проживав в с.Трибусівка в будинку, що належав його бабі. 25 жовтня 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб із дочкою заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серіїї- [NUMBER] , виданим виконкомом Трибусівської сільської ради 22.10.2016 року на а.с.13. При реєстрації шлюбу дочці присвоєно прізвище « [PERSON] ». Після реєстрації шлюбу дочка заявниці перейшла проживати в будинок по [ADDRESS] , де проживав [PERSON] . За згодою і допомогою [PERSON] її, [PERSON] , також перевезли на проживання в будинок [PERSON] , де вони проживали однією сім`єю по день смерті [PERSON] . До будинку [PERSON] . [PERSON] перевезла належні її речі домашнього вжитку, пральну машину, телевізор, домашню птицю, запаси зерна та палива, тощо. На час укладення шлюбу із дочкою [PERSON] , будучи призваним по мобілізації до ЗСУ 23.04.2015 року і звільнений зі служби згідно наказу командира в/ч [NUMBER] № 204 від 22.07.2016 року, перебував під слідством за скоєний, під час військової служби, злочин передбачений ч.1 ст.414 КК України, за який вироком Волноваського районного суду Донецької області від 15.02.2017 року засуджений до двох років позбавлення волі із іспитовим строком на 1 рік. Після переїзду в господарство [PERSON] , стало очевидним, що житловий будинок і господарські будівлі перебувають у занедбаному стані, потребують значного ремонту. Оскільки ні донька, ні зять коштів на ремонт не мали, заявник за власні кошти організувала проведення ремонту житлового будинку. В будинку за її кошти було проведено ремонт житлових кімнат, позивач [PERSON] влаштувала собі окрему кімнату, в будинку змонтовано опалення, водопровід , душову кабіну, туалет та водовідведення. Усі будівельні матеріали було придбано за кошти позивача. Згодом [PERSON] стало відомо, що будинок по [ADDRESS] , в якому проживав [PERSON] і який належав його бабі [PERSON] , ним не було оформлено і на нього не було правоустановлюючих документів. Також було встановлено, що в Трибусівській сільській раді при житті [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] . Як повідомив [PERSON] , про наявність заповіту йому не було відомо, сам заповіт у нього відсутній, тому, на звернення [PERSON] , секретарем Трибусівської сільської ради 14.07.2020 року [PERSON] було видано дублікат заповіту [PERSON] від 21.10.1997 року. За час проживання в господарстві [PERSON] позивачем за власні кошти на потреби сім`ї було придбано телевізор, пилесос, мультиварку, хлібопічку, швейну машинку, морозильну камеру, мотоблок та іншу домашню техніку. Заявник також допомогла власними зусиллями та коштами [PERSON] оформити спадок після смерті матері на майно, оскільки зять не мав коштів на його оформлення, внаслідок чого [PERSON] оформлено спадщину на земельні ділянки та виготовлено технічну документацію і приватизовано присадибну земельну ділянку. Фактично із власних коштів [PERSON] оплачувала, частково, послуги за користування електроенергією та послуги водопостачання, від імені [PERSON] заявник укладала та підписувала договори на водопостачання господарства по [ADDRESS] . Проживаючи в будинку [PERSON] , між заявницею та її зятем [PERSON] склалися сімейні стосунки, [PERSON] , не маючи жодних родичів, ставився до неї, як до матері, а вона, відповідно, як до сина.По можливості, [PERSON] виконувала різну домашню роботу, усі свої доходи у вигляді пенсії, орендної плати за землю, додаткові виплати, як ветерану праці, тощо поступали в бюджет сім`ї і використовувалися в інтересах сім`ї. Донька [PERSON] та дружина [PERSON] не працювала і не мала будь-якого доходу, крім доходу від домашнього господарства, яким вони спільно займалися. 20.04.2022 року [PERSON] було мобілізовано до ЗСУ. [INFO] померла донька заявниці [PERSON] і дружина [PERSON] - [PERSON] . У зв`язку зі смертю дочки стан здоров`я [PERSON] різко погіршився і, оскільки вона потребувала стороннього догляду, 19.02.2023 року [PERSON] звільнено із військової служби за сімейними обставинами. Після звільнення [PERSON] в запас, вони проживали із [PERSON] однією сім`єю в господарстві по [ADDRESS] оскільки його було поранено, а заявник хворіла загальним захворюванням, вони піклувалися один про одного. Через поранення [PERSON] не міг виконувати роботу, пов`язану із фізичним навантаженням, потребував лікування. Оскільки коштів, достатніх для лікування у [PERSON] не було, [PERSON] проводила його лікування за власні кошти. [PERSON] байдуже ставився до свого здоров`я і заявник, як мати, контролювала його лікування, наймала транспорт для відвідування лікарні, купляла необхідні ліки, продукти харчування, тощо. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] \~помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.12.2023 року на а.с.14. [PERSON] здійснила поховання [PERSON] , так як у нього не було будь-кого із близьких чи інших членів родини, як могли б зайнятится його похованням, що підтверджується довідкою Студенянської сільської ради № 300 від 27.12.2023 року на а.с. 49. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, присадибні земельні ділянки та земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Заповіту померлим [PERSON] складено не було, спадкоємці, визначені ст.ст.1261,1263,1265,1266 ЦК України відсутні, тому, враховуючи, що із померлим заявник прожила однією сім`єю більше п`яти років і, згідно ст.1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги за законом, в установлений законом строк, [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори, після вивчення наданих [PERSON] документів, відмовлено у заведенні спадкової справи через те, що між [PERSON] та померлим [PERSON] відсутні родинні стосунки, а реєстрація за різними місцями проживання не свідчить про проживання однією сім`єю більше п`яти років та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання із померлим однією сім`єю більше п`яти років. Із даного питання нотаріусом 18.09.2024 року надано письмове роз`яснення, наявне в матеріалах справи на а.с. 54. Викладені обставини справи доводяться також іншими, дослідженими в судовому засіданні, доказами, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON] на а.с. 12, витягом із наказу командира в/ч на а.с.15, витягом з наказу командира в/ч № [NUMBER] на а.с.16, довідкою про обставини травми на а.с. 17, вироком Волноваського районного суду Донецької області від 15 лютого 2017 року на а.с. 18, 19, документами про надання та оплату житлово-комунальних послуг домогосподарства по [ADDRESS] на а.с. 20-46, довідкою Студенянської сільської ради про фактичне місце проживання на а.с. 47, довідкою про перейменування вулиці на а.с. 48, дублікатом заповіту на а.с.51, свідоцтвом про смерть [PERSON] на а.с.52, витягом зі Спадкового реєстру на а.с.53. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Разом з тим, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц. Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, зазначене не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявник просить встановити факт проживання однією сім`єю із [PERSON] який помер [INFO] , в період із 25 жовтня 2016 року по день його смерті, посилаючись на ст. 1264 ЦК України та вказуючи, що встановити такий факт її необхідно для оформлення спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має правове значення для спадкування у четверту чергу відповідно до ст. 1264 ЦК України. Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц та від 10 січня 2019 року у справі 484/747/17 та інших рішеннях із аналогічих питань сформовано позицію, згідно якої відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно із п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкритгя спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Виходячи із позиції Верховного Суду в численних ідентичних справах доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; зазначення чоловіка/жінки майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями іншого; спільна участь у питаннях життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту; спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, догляду за місцем поховання, довідки органу ЖКХ, довідки органу місцевого самоврядування, виписки із погосподарських книг, показання свідків, якими можуть бути родичі, сусіди, спільні друзі, тощо. Слід зазначити, що наведені Верховним Судом позиції/рекомендації щодо змісту доказів не є абсолютними, а носять загальний характер і не обмежують обов`язку суду щодо оцінки наданих доказів , які, у кожному конкретному випадку є різними за своїм змістом, кожен із яких не має будь-яких переваг і підлягає оцінці в сукупності із іншими доказами. Згідно положень Глави 5 ЦПК України (Докази і доказування) при вирішенні справи судом має бути встановлена належність, допустимість, достовірність та достатність доказів (ст.ст.77,78,79,80 ЦПК України) та надана оцінка за внутрішнім переконанням суду, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справи в касаційному порядку Верховний Суд наголошує на необхідності застосування стандарту доказування. Зокрема Верховний Суд зазначає, що виходячи із практики ЄСП/1 поняття стандарту доказування має використовуватися коректно із розумінням негативних наслідків, встановлення надмірного, надзвичайного і заздалегідь недосяжного стандарту доказування є недопустимим. Встановлення судом надзвичайного і заздалегідь недосяжного стандарту доказування ЄСП/1 у своїй практиці визначив це як ознаку свавільності судового рішення. У справі «Хамідов проти Росії» ЄСПЛ поклав в основу свого рішення про порушення державою-відповідачем статті 6 Конвенції висновок про те, що національні суди встановили для заявника надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування (extreme\~and\~unattainable\~standard\~of\~proof). Схожим чином у справі «Дюльдін та Кіслов проти Росії» ЄСПЛ відзначив, що суди застосували незвично високий стандарт доказування (unusually\~high\~standard\~of\~proof). Критерії розмежування зловживання (свавілля), недбалості та добросовісної поведінки», аналізуючи серед інших також ці рішення ЄСПЛ, Верховний Суд дійшов до висновку, що серед прикладів судових рішень, які можна вважати свавільними, можуть бути названі рішення, у яких суд покладає на сторону надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування. Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю, а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити дані юридичні факти, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved