Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. У березні 2024 року Публічне акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» ( далі -ПАТ НАСК «ОРАНТА», позивач ) звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просили стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки у розмірі 23000,00грн. та сплачений судовий збір в розмірі 3028,00грн. Свої вимоги мотивували тим, що 16.05.2024 року між ПАТ НАСК «ОРАНТА та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортного засобу № АП 0544151 (далі Договір страхування). Предметом якого є страхування транспортного засобу «РЕНО», державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 31.08.2024 року о 18год.50хв. в смт. Баришівка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «РЕНО», державний реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу ЗАЗ 21093 реєстраційний [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова\~відповідальність транспортного\~засобу «ЗАЗ\~21093\~реєстраційний [NUMBER] ,\~ яким\~керував [PERSON] на момент вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди станом на 31.08.2024 року застрахована не була. Згідно Постанови Баришівського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року у справі 355/1781/24 [PERSON] водія транспортного засобу ЗАЗ 21093 реєстраційний [NUMBER] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП. ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 23 000,00грн. ПАТ НАСК «ОРАНТА» перейшло право вимоги до відповідача на підставі\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 108 Закону України «Про страхування»\~- в порядку суброгації на суму 2300,00 грн. На теперішній час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати позивача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Позиції сторін . Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутність, не заперечували проти винесення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, \~про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином- поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.31 ), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав відзив. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до \~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~\~ ч.1ст.6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~ його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Диспозиція частини восьмої\~статті 178 ЦПК України\~визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, на підставі наданих сторонами доказів, встанови наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 16.05.2024 року між ПАТ НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортного засобу № АП 0544151. Предметом якого є страхування транспортного засобу «РЕНО», державний реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.9) Предметом даного Договору страхування були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «РЕНО», державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 31.08.2024 року о 18год.50хв. в смт. Баришівка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «РЕНО», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ЗАЗ 21093 реєстраційний [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно Постанови Баришівського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року у справі 355/1781/24 [PERSON] , водія транспортного засобу ЗАЗ 21093 реєстраційний [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП. (а.с.10) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ЗАЗ 21093», реєстраційний номер [NUMBER] не була забезпечена полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується пошуковим запитом по базі МТСБУ щодо наявності забезпечення на автомобіль «ЗАЗ 21093», реєстраційний номер [NUMBER] на дату ДТП 31.08.2024р. (а.с.17) Також, згідно листа-відповіді Міністерства у справах ветеранів України від 20.12.2024 року, станом на 27.01.2025 року інформація про надання статусу учасника бойових дій [PERSON] в Реєстрі відсутня.( а.с.18) До ПАТ НАСК «ОРАНТА» звернувся страхувальник із заявою щодо виплати страхового відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору АП 0544151. (а.с.5) Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень, згідно страхового акту № К-24-33-16713/1 розмір страхового відшкодування становить 23000,00 грн. (а.с.6) ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 2300,00грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 50468 від 17.09.2024 року.(а.с.7) Таким чином, в розумінні ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Нормативно-правове обґрунтування та висновки суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно статті 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у\~ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з наведеними положеннями до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до\~ст. 980 ЦК України\~та\~ст. 4 Закону України «Про страхування»\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація\~це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу\~це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також\~статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до\~статті 993 ЦК\~і\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення\~статті 515 ЦК\~суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі №6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.\~261, ст.\~262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до\~ ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи судом встановлено, що по вині відповідача [PERSON] , який 31.08.2024 року о 18год.50хв. в смт. Баришівка керував транспортним\~засобом а ЗАЗ\~21093\~реєстраційний [NUMBER] ,відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «РЕНО», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Його вина встановлена Постановою Баришівського районного суду Київської області від 26 листопада 2024 року, яка на теперішній час є чинною і якою [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за\~ст. 124 КУпАП. Згідно з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні вище зазначеного ДТП доведена та повторному доказуванню по цивільній справі не\~підлягає. Крім цього судом безспірно встановлено, що на момент вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди станом на 31.08.2024 року цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. Матеріалами справи підтверджено, що в результаті ДТП застрахований автомобіль «РЕНО», державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля склала 23000,00 грн. Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. Отже, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Таким чином, до ПАТ НАСК «ОРАНТА» перейшло право вимоги до відповідача на підставі\~ст. 993 ЦК України\~та\~ст. 108 Закону України «Про страхування»\~- в порядку суброгації на суму 2300,00 грн. На теперішній час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати позивача. За таких підстав суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ПАТ НАСК «ОРАНТА» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, у розмірі 2300,00 гривень. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3028,00 грн судового збору. На підставі \~викладеного,

Outcome: approved