Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» Гаврилюк О.С., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 19.09.2016 між ФОП [PERSON] та [PERSON] , укладено договір №60069270002, про отримання товарів в системі «Плати Пізніше ТМ», відповідно до якого постачальник передав відповідачу в оренду на умовах лізингу товар - телефон мобільний «Комплект ГБО на автомобіль Mazda WPV, VIN: [NUMBER] », встановленою вартістю 18 570, 67 грн. Згідно п.1.1., п.1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше №2016061403 від. 14.06.2016 року всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на корить позивача в момент підписання договору 19.09.2016 року. Внаслідок порушення умов вказаного договору у відповідача виникла заборгованість, яка складає 20\~686, 16 грн. у тому числі: 12\~940, 01 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 7\~746, 15 грн. сума штрафних санкцій нарахованих відповідно до положень п.8.2.-8.4. Договору. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості, яку він в добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» заборгованості в сумі 20 686, 16 грн., а також витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 13.01.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, натомість у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відзив на позов чи зустрічний позов не подав. При таких обставинах, враховуючи позицію представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 19.09.2016 між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено договір 60069270002 «Про отримання товарів в системі Плати Пізніше ТМ». Згідно з вказаними умовами Договору відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Комплект ГБО на автомобіль Mazda WPV, VIN: [NUMBER] » , загальною вартістю 18\~570, 67 грн. Передача товару відповідачу засвідчена його підписом на договорі. Адресою експлуатації товару визначеною у Договорі є: Дніпропетровьска область, м. Дніпропетровськ, вул.. Таджицька, буд. 18. Умовами пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів, а саме щомісяця рівними частинами до 20 числа поточного місяця. Умови пакету фінансування: Платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): становить 10 %. Кількість місячних платежів (крім першого): 9. Розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами 1 857 грн. 06 коп. Вид договору: надання товару прямий лізинг; надання послуг розстрочення пакету. Перехід права власності до клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором. Згідно з п. 1.1., п. 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ № 2016061403 від 14.06.2016 року всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання договору. Про відступлення прав вимоги за Договором відповідач повідомлений у письмовій формі, згідно з п. 1.1. Договору. На день подання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 20\~686, 16 грн., з яких: 12\~940, 01 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 7\~746, 15 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 8.2.-8.4. Договору. Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 807 ЦК України визначено, що предметом договору лізингу може бути непоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об`єкти, а також інші речі, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з вимогами ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved