Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

позивач -\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Ел.Ен.Груп» звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за кредитним договором №746558 від 20.05.2024 в розмірі 13800,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1800,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 8000,00 грн. заборгованість за пенею, сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.05.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір №746558. 29.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір факторингу №291024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за договором №746558 від 20.05.2024 перейшло ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Згідно п.2.1 договору відповідач отримав позику у розмірі 4000,00 грн. на строк 30 днів (п.2.3 договору). Дата повернення позики (останній день) 19.06.2024. Денна процентна ставка/день % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності протягом первісного строку кредитування) складає 1,5%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період воєнного стану у період існування такого обмеження) 3,0%. Пеня, %/день - 3,0%. Орієнтована реальна річна процентна ставка 9089,90%. Орієнтовна загальна вартість позики - 5800,00 грн. Згідно договору позики №746558 від 20.05.2024 грошові кошти були перераховані на електронний платіжний засіб № [NUMBER] . Цей договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства. Факт перерахування коштів підтверджується платіжною інструкцією/операцією №a4ac9ded-a8ca-40d7-bff1-01425dbb2a18 від 20.05.2024, з якої вбачається, що ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» перерахувало на користь [PERSON] на картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 4000,00 грн. Договір позики №746558 був підписаний 20.05.2024 о 17:00 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 121CzS в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monto.com.ua. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за договором №746558 від 20.05.2024 станом на 29.10.2024 становить 13800,00 грн., яка складається з: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1800,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 8000,00 грн. заборгованість за пенею. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту порушених прав, а саме повернення кредитних коштів. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив справу розглянути у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про день розгляду справи повідомлявся належним чином - рекомендованим повідомленням вих..№0610246201580. Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із договору про споживчий кредит №4746558 від 20.05.2024 судом встановлено, що 20.05.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір №746558. 29.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір факторингу №291024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за договором №746558 від 20.05.2024 перейшло ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Згідно п.2.1 договору відповідач отримав позику у розмірі 4000,00 грн. на строк 30 днів (п.2.3 договору). Дата повернення позики (останній день) 19.06.2024. Денна процентна ставка/день % (застосовується у відповідності до умов програми лояльності протягом первісного строку кредитування) складає 1,5%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день % (не застосовується в період воєнного стану у період існування такого обмеження) 3,0%. Пеня, %/день - 3,0%. Орієнтована реальна річна процентна ставка 9089,90%. Орієнтовна загальна вартість позики -5800,00 грн. Згідно договору позики №746558 від 20.05.2024 грошові кошти були перераховані на електронний платіжний засіб № [NUMBER] . Цей договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства. 20.05.2024 [PERSON] ознайомився із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.10-13). 20.05.2024 [PERSON] електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту, згідно якого видано кредит у сумі 4000,00 грн., на строк 30 днів, мета отримання кредиту придбання товарів для задоволення власних потреб, спосіб надання кредиту безготівковим шляхом (а.с.15-16). Із копії платіжної інструкції №a4ac9ded-a8ca-40d7-bff1-01425dbb2a18 від 20.05.2024 встановлено, що ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» перерахувало на користь [PERSON] на картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 4000,00 грн. (а.с.9). Із розрахунку заборгованості судом встановлено, що загальний розмір заборгованості складає 13800,00 грн., з яких 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1800,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 8000,00 грн. заборгованість за пенею (а.с.19-21). Із довідки про укладення договору (Ідентифікацію) судом встановлено, що договір позики №746558 був підписаний [PERSON] 20.05.2024 о 17:00 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 121CzS в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monto.com.ua (а.с.14). Із копії вимоги судом встановлено, що 29.11.2024 за вих.№29/11-48 на адресу [PERSON] , ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» направлено вимогу про сплату заборгованості у розмірі 13800,00 грн. (а.с.17). 29.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» було укладено договір факторингу №291024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за договором №746558 від 20.05.2024 перейшло ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (а.с.31-38). Із копії витягу з акту приймання-передачі прав №1 від29.10.2024 до договору факторингу №291024 від 29.10.2024, встановлено, що сума боргу [PERSON] на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором №746558 від 20.05.2024 складає: 13800,00 грн., з яких 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1800,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами (а.с.39). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Матеріали справи містять платіжне доручення від 20.05.2024 (а.с.9) згідно якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 20.05.2024 здійснило переказ коштів [PERSON] у сумі 4000,00 грн. на картку № [NUMBER] . Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 4000 гривень 20 травня 2024 року. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 13800 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №98 від 24.02.2025 (а.с.8), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного: Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Частиною другою статті 141ЦПКУкраїни визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137ЦПКУкраїни за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правової допомоги №4 від 02.12.2024, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та адвокатом Боденко А.А, ордер серії АХ №1243352 від 02.03.2025, детальний опис робіт виконаних адвокатом від 05.12.2024 та акт прийому-передачі послуг до договору про надання правової допомоги №4 від 02.12.2024. Оскільки позивачем в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 7000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.

Outcome: approved