Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначений судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 20.07.2018 року у справі №569/13295/18 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/13294/18 від 18.12.2018 року, шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. У шлюбі у них народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення суду місце проживання неповнолітньої дитини визначено з матір`ю. 20.07.2018 року Рівненським міським судом Рівненської області винесено судовий наказ у справі №569/13295/18, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу, батько дитини не бере участі у вихованні доньки, не кожного разу вітає її з днем народження, не цікавиться її життям та навчанням в школі. З 2018 року донька перебуває на утриманні позивачки, суми аліментів в такому розмірі не вистачає ні на харчування дитини, ні на розвиток її здібностей та медичного лікування. Заробітної плати позивачки вистачає виключно на оплату комунальних платежів та харчування. З урахуванням інфляції та зміни рівня життя такої суми аліментів є недостатнім для дитини. Окрім того, зазначає, що відповідач не систематично сплачує аліменти, така оплата здійснюється раз в чотири, п`ять а навіть і дев`ять місяців. Борг по аліментах станом на грудень 2024 року становив 14000 гривень. Відповідач є працевлаштованим та отримує заробітну плату, тому вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, відповідатиме чинному законодавству. Представник позивача адвокат Теперик О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/13294/18 від 18.12.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] з матір`ю. Згідно судового наказу від 20.07.2018 року у справі №569/13295/18 стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Нормою ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Суд вважає, що з врахуванням всіх обставин в сукупності в позивача є всі підстави для зміни розміру аліментів, з урахуванням інфляції та зміни рівня життя, а відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, відповідатиме чинному законодавству. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved