Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила 02.12.2022 року (т. 2 а.с. 3-6), 26.12.2022 року (а.с. 86-92 т. 2), 26.12.2022 року (а.с. 111-113 т. 2 ), 26.01.2023 року (а.с. 43-50 т.3) до [PERSON] , [PERSON] , Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, третя особа -\~Адміністрація Державної прикордонної служби України, про зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги\~позивачка обґрунтовує\~тим,\~що відповідачі\~з 28.10.2017\~року за\~корупційного сприяння\~посадових осіб\~Державної прикордонної\~служби України\~активно використовують\~в судах,\~органах влади,\~публічних місцях,\~офіційному листуванні\~та повсякденному\~житті підроблені\~документи на\~ім`я [PERSON] \~на так\~званий «пором\~" [INFO] "»,\~чим завдають\~їй глибокої\~моральної шкоди,\~принижують її\~людську гідність,\~завдають їй\~значної матеріальної\~шкоди,\~а також\~глибокої шкоди\~її психічному\~та фізичному\~здоров`ю.\~Під поняттям\~«підроблені документи\~на ім`я\~ [PERSON] \~на так\~званий «пором\~« [INFO] » розуміються:\~так званий\~«Акт технічного\~нагляду судна»\~від 15.11.2015на ім`я [PERSON] ; видане на підставі підробленого «Акту» так зване «свідоцтво про право власності на судно» на ім`я [PERSON] , щодо так званого «порому « [INFO] »; виданий на підставі підробленого «Акту» так званий «Судновий патент» на ім`я [PERSON] , щодо так званого «порому « [INFO] »; так званий «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, створений з імітацією підпису [PERSON] та використанням підробленої печатки. Внаслідок умисного використання відповідачами та третіми особами підроблених документів у судах та інших органах влади створюється небезпека для життя та здоров`я невизначеній кількості жителів Ізмаїльського району Одеської області. Крім того, відповідачі завдали та продовжують завдавати позивачці глибокої моральної шкоди, а також шкоди обороноздатності та національним інтересам України (особливо під час воєнної агресії Росії проти України) через завідомо неправдиві публічні твердження про те, що документи на так званий «пором « [INFO] » на ім`я [PERSON] , начебто не є підробленими. Крім того, вказані вище дії та бездіяльність відповідачів мають виключно умисний характер та цілеспрямовано здійснюються відповідачами та третіми особами з метою: 1. Використання підроблених документів на ім`я [PERSON] так званий «пором [INFO] » відповідачами та третіми особами, для вчинення злочинів, потерпілою від яких є ТОВ «Злагода» (директор [PERSON] та інші жителі Ізмаїльського району Одеської області). 2. Експлуатації так званого «порому [INFO] » з використанням підроблених документів на ім`я [PERSON] відповідачами та третіми особами, потерпілою від чого є ТОВ «Злагода» (директор [PERSON] та інші жителі Ізмаїльського району Одеської області). Легалізації відповідачами та третіми особами доходів, отриманих злочинним шляхом з використанням так званого «порому [INFO] » на підставі підроблених документів на ім`я [PERSON] . 4. Підриву відповідачами та третіми особами обороноздатності та обороноспроможності України. 5. Сприяння відповідачами та третіми особами організації нелегального (незаконного) каналу постачання через Державний кордон України предметів (включаючи заборонені предмети, зброю, наркотичні засоби) в Ізмаїльському районі Одеської області. 6. Сприяння відповідачами та третіми особами організації нелегального (незаконного) каналу торгівлі людьми в Ізмаїльському районі Одеської області. 7. Посягання на перспективи європейської інтеграції України. 8. Посягання на перспективи євроатлантичної інтеграції України. 9. Підриву державної влади в Ізмаїльському районі Одеської області. 10. Підриву авторитету державної влади в Ізмаїльському районі Одеської області. Позивачка зазначає, що внаслідок умисних дій відповідачів та третіх осіб, пов`язаних з використанням підроблених документів на так званий «пором\~ [INFO] », в Ізмаїльському районі Одеської обласні створено вкрай негативну й небезпечну криміногенну обстановку, оскільки безкарне використання відповідачами та іншими особами підроблених документів на так званий «пором [INFO] » вкрай негативно впливає на стан правопорядку в Ізмаїльському районі Одеської області та Одеській області в цілому, створює для жителів Ізмаїльського району Одеської області та Одеської області хибне враження про начебто відсутність державної влади в районі та сприяє вчиненню злочинів необмежено великою кількістю осіб. Крім того, внаслідок перманентного використання підроблених документів з 28.10.2017 на так званий «пором « [INFO] »», відповідачами та іншими особами упродовж періоду з 28.10.2017, безперервно вчиняються дії, пов`язані з використанням підроблених документів на так званий «пором « [INFO] »» на ім`я [PERSON] та підвищується криміногенна небезпека в районі, що завдає їй моральної шкоди та примушує жити у постійному страху та стресі. З урахуванням викладеного позивачка просить суд: - зобов`язати кожного із відповідачів утриматися від використання у будь-якій формі підроблених документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором [INFO] », а саме: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом [PERSON] ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаного [PERSON] та [PERSON] , у тому числі в офіційних відповідях та офіційному листуванні від імені органів Державної прикордонної служби України; - припинити використання відповідачами у будь-якій спосіб підроблених документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором [INFO] », а саме: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом [PERSON] ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаний [PERSON] та [PERSON] ; - не надавати сприяння будь-якій особі у використанні у будь-якій формі підроблених документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором [INFO] », у тому числі: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом [PERSON] ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаний [PERSON] та [PERSON] »; - спростувати публічні твердження відповідачів про те, що документи на так званий «пором [INFO] » на ім`я [PERSON] (так званий «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом [PERSON] і так званий «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаний [PERSON] та [PERSON] » начебто не є підробленими. Постановити окрему ухвалу за фактом використання та підроблення документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором\~ [INFO] \~», а саме: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом [PERSON] ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаного [PERSON] та [PERSON] . Постановити окрему ухвалу за фактом перебування у вільному обігу підроблених документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором [INFO] », у тому числі: 1) так званого «Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом [PERSON] ; 2) так званого «Договору купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаного [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 02.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та розпочато підготовче провадження у справі (а.с.12 т.2). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2023 року, клопотання\~ [PERSON] \~про прийняття уточненої позовної заяви та залучення співвідповідачів по справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [INFO] , про зобов`язання вчинити певні дії\~ задоволено частково. Залучено до участі у справі в якості співвідповідачів по справі:\~ [PERSON] , [PERSON] . В задоволенні клопотання [PERSON] щодо прийняття уточнення позовних вимог до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Головного управління Національної гвардії України, [INFO] та залучення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Головного управління Національної гвардії України, [INFO] в якості співвідповідачів відмовлено (а.с. 196-197 т.3). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 27.02.2023 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] (а.с. 193-195 т.3) Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с.160 т.4). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2024 року клопотання\~ [PERSON] \~про залучення співвідповідачів по справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Адміністрація Державної прикордонної служби України, про зобов`язання вчинити певні дії\~ задоволено частково. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача по справі Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України (ідентифікаційний код юридичної особи 41886120) (а.с.153, 157-158 т.6). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2024 року, у задоволенні клопотань\~ [PERSON] про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору\~по справі за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Адміністрація Державної прикордонної служби України, про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с.154, 155-156 т.6). Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу, про причини не явки не повідомила. Представник позивачки адвокат Ягунов Д.В., та представник відповідача - Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України не прийняли участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Кобак Р.І. в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання були сповіщені належним чином, про причини неявки не повідомили. 27.07.2023 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] надали суду відзив на позовну заяву (а.с.112-118 т.4), в якому вказали, що оскільки підробка документів є правопорушенням за яке передбачена кримінальна відповідальність,\~остаточне доведення факту\~підроблення документів\~повинно відбуватися виключно за результатом розгляду кримінального провадження та винесення обвинувального вироку, в той час як позивачка не надала суду жодних доказів на підтвердження факту наявності обвинувального вироку, яким підтверджено\~підроблення документів. Також, позивачкою не надано доказів на підтвердження того, яким саме чином ними\~активно використовуються\~підроблені документи\~та відповідно на підтвердження вказаних обставин не наводиться жодних доказів. Так само, позовна заява не містить відомостей про які саме\~публічні твердження\~йдеться в позовній заяві та відповідно на підтвердження цих обставин не наводиться жодних доказів, окрім голослівних тверджень. Також зазначили, що аналіз позовної заяви дозволяє дійти висновку про відсутність відомостей про конкретне право позивачки, яке нібито було порушено ними, а отже й про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Також повідомляють суд про наявність цивільної справи №500/2395/18 за позовом [PERSON] , ТОВ «Злагода» до СФГ «Чебана П.Г., СФГ «Ніколенко І.С.. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , Деравна служба морського та внутрішнього водного транспорту та судноплавства України про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Звернення [PERSON] до суду з даним позовом спрямовано виключно на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі. Представник відповідача, Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України\~ в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був сповіщений належним чином, про причини неявки не повідомив. 30.09.2024 року надав суду відзив, в якому вказав, що, по-перше, позовна заява [PERSON] не містить позовних вимог висунутих (звернених) до Адміністрації судноплавства, що в цілому та по своїй суті є цілком логічним, адже, відсутній будь-який юридичний зв`язок або зобов`язання між Адміністрацією судноплавства та позивачкою, однак [PERSON] з невідомих на те причин та підстав обрала (визначила) одним із Відповідачів саме Адміністрацію судноплавства. По-друге: позивачка не обґрунтовує обставини, які на думку позивачки, своєю діяльністю (дією або бездіяльністю) порушив її права, а саме, Адміністрацію судноплавства. По третє: як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] фактично просить визнати факт вчинення кримінального правопорушення. Відтак обставини які зазначає [PERSON] в позовній заяві є цілковито абсурдними та жодним чином не пов`язані з будь-якими її цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням чи припиненням. Відповідно до частини першої статті 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори, що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Тому, наведені [PERSON] в позовній заяві обставини, на думку Адміністрації судноплавства, повинні вирішуватись в порядку кримінального процесуального законодавства та в рамках вже діючого досудового розслідування у кримінальних провадженнях №12017160150003076 та № 72023160000000047. По четверте: відповідно до частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою. Відповідно до Положення про Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 212 (далі Положення), Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України Адміністрація судноплавства є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури і який реалізує державну політику у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства. В силу підпункту 5 пункту 3 Положення, основними завданнями Адміністрації судноплавства, поміж інших, є здійснення державного нагляду у сферах морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства. До компетенції Адміністрації судноплавства не відноситься вирішення питань, порушених у позовній заяві. Відповідно до статті 178 ЦПК, відзив містить всі необхідні обґрунтування заперечень проти позову, а також надані документи і докази, що підтверджують ці заперечення. Заявник у цьому випадку не вважає, що Державна служба морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України є належним відповідачем у цій справі, оскільки її повноваження та функції не охоплюють питання, що порушуються в позові. З огляду на вищезазначене, та враховуючи наші доводи, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони не мають правового підґрунтя та не відповідають дійсності (а.с.15-20, 54-59 т.7). Представник третьої особи, Адміністрації державної прикордонної служби України в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був сповіщений належним чином, надав заяву в якій у зв`язку з перебуванням представника Адміністрації державної прикордонної служби України у частині основної щорічної відпустки, просив відкласти розгляд справи на іншу дату. Суд зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята\~статті 14 ЦПК України). Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста\~статті 14 ЦПК України). Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей\~ЦПК України\~офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Вказаний висновок також узгоджується із правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01.06.2022 року у справі № 761/42977/19 та від 26.10.2022 року у справі № 761/877/20. При цьому, згідно ч.5\~ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Крім того, Верховним Судом у постанові від 20.01.2023 року у справі №465/6147/18 зазначено, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989 року). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 року у справі № 759/14068/19. Клопотань про відкладення, з поважних причин, розгляду справи, від сторін до суду не надходило. Водночас, представником третьої особи, Адміністрації Державної прикордонної служби України надано заяву в якій у зв`язку з перебуванням представника Адміністрації державної прикордонної служби України у частині основної щорічної відпустки, просив відкласти розгляд справи на іншу дату. Відповідно до статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Отже, у разі неможливості представника учасника справи взяти участь у судовому засіданні, такий учасник не позбавлений права взяти участь у судовому засіданні, призначивши іншого представника. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім наявних прав, особи, що беруть участь у справі, наділені також певними обов`язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. При цьому процесуальні права і обов`язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов`язки іншої особи, яка бере участь у справі. Відповідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Права на розгляд справи судом протягом розумного строку належать як позивачу, так і відповідачу. Частиною 4 статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому вирішені справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи від сторін, ненадання третьої особою доказів неможливості залучення іншого представника для участі у справі, а також з урахуванням того, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та інших учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша\~статті 16 Цивільного кодексу України). Вказані норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Разом з цим, приписами процесуального права також визначено (стаття 4 ЦПК України), що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на вказані положення\~статті 4 ЦПК України\~і статей\~15,\~16 ЦК України\~підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).). Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. У постанові ВП ВС від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Згідно ч.5\~ст. 177 ЦК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. У відповідності до положень ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено в\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається\~зі змісту\~позовної заяви,\~позивачка обґрунтовує\~свої вимоги\~тим,\~що відповідачами\~та третіми\~особами,\~використовуються підроблені\~документи,\~що завдає\~їй глибокої\~моральної шкоди,\~а також\~створює реальну\~загрозу для\~її життя\~та здоров`я,\~а також\~для національної\~безпеки України,\~національної безпеки\~країн Європейського\~Союзу та\~НАТО через\~використання підроблених\~документів ім`я\~ [PERSON] \~на так\~званий «пором\~« [INFO] »\~на ділянці\~Державного кордону\~України (особливо\~під час\~воєнної агресії\~Росії проти\~України),\~а також\~створює небезпеку\~для життя\~та здоров`я\~невизначеній кількості\~жителів Ізмаїльського\~району Одеської\~області,\~та невизначеній\~кількості жителів\~Одеської області,\~у зв`язку\~з чим\~вона просить\~суд зобов`язати\~кожного із відповідачів утриматися від використання у будь-якій формі підроблених документів на ім`я [PERSON] на так званий «пором [INFO] », припинити їх використання відповідачами у будь-якій спосіб та не надавати сприяння будь-якій особі у їх використанні, а також спростувати публічні твердження відповідачів про те, що документи на так званий «пором [INFO] » на ім`я [PERSON] (так званий «Акт технічного нагляду судна» від 15.11.2015 за підписом [PERSON] і так званий «Договір купівлі-продажу судна» від 14.02.2003, начебто підписаний [PERSON] та [PERSON] » начебто не є підробленими. Позивачка при зверненні до суду з даним позовом, не обґрунтувала, яке її суб`єктивне право чи охоронюваний законом інтерес порушено або не визнається особами, до яких пред`явлено позов. Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо використання документів та їх публічні твердження, навіть якщо інші особи вважають їх неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права. Водночас, позивачкою не надано допустимих та належних доказів на підтвердження факту завдання їй шкоди діями відповідачів, та яким чином порушується її право чи охоронюваний законом інтерес. Приймаючи до\~уваги вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що позивачкою\~не надано\~допустимих та\~належних доказів\~на підтвердження\~факту порушення\~її права\~чи охоронюваного\~законом інтересута завдання їй шкоди діями відповідачів. При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 року у справі № 910/6091/19 та від 29.08.2023 року у справі №910/5958/20). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України, про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити. Доводи викладені позивачкою, в тому числі у клопотаннях та заявах по суті справи, не мають правового значення з огляду на недоведеність порушеного права позивачки. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Щодо вимог позивачки про винесення судом окремої ухвали, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні таких вимог у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ст. 328 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що у задоволенні позову судом відмовлено, судові витрати покладаються на позивачку.

Outcome: dismissed