Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, якою просить встановити факт належності їй правовстановлюючих документів: 1) договору купівлі-продажу земельної ділянки №7, площею 0.062 га, розташованої на землях, що заходяться у віданні виконкому Люботинської міської ради, надану для садівництва в садівничому товаристві «Смородське-2» Люботинської міської ради , посвідченого 03.08.2001 ПН ХРНО Гонтаренко С.Л., реєстр №1511; 2) державного акту на право приватної власності на землю ІV-XP №052754, виданого 08.08.2001 Люботинською міською Радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4487. Свої вимоги мотивує тим, що в договорі купівлі-продажу земельної ділянки №7, площею 0.062 га, розташованої на землях, що заходяться у віданні виконкому Люботинської міської ради, надану для садівництва в садівничому товаристві «Смородське-2» Люботинської міської ради та в державному акті на право приватної власності на землю ІV-XP №052754, виданого 08.08.2001 Люботинською міською Радою народних депутатів помилково вказано прізвище заявника « [PERSON] », тоді як її прізвише [PERSON] » Встановлення факту належності заявнику, вищевказаних документів необхідно для оформлення документів по відчуженню земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,062 га, розташованої на землях, що знаходяться у віданні виконкому Люботинської міської ради, наданої для садівництва у садівничому товаристві «Смородське-2», та яка належить заявнику на праві власності. Зазначене стало підставою звернення до суду. 10.03.2025 судом постановлено ухвалу про прийняття заяви, відкриття провадження та призначення справи до розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду заяви повідомлялись належним чином та своєчасно, однак, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Садівничого товариства «Смородське-2» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлялись належним чином та своєчасно. Від представника Садівничого товариства «Смородське-2» Лопаткіна Є.Л. 01.05.2025 надійшла заява, в якій просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Люботинської міської ради Харківської області до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки не повідомлені. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Судовим розглядом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , місце народження: місто Харків, має паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданого Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 11.01.2008. (а.с.7) Згідно картки фізичної особи платника податків ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова від 21.01.2008 [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] , наданий Державною податковою адміністрацією України згідно з даними, заповненими нею в обліковій картці. (а.с. 8) У свідоцтві про шлюб [NUMBER] , виданий Палацем одруження «Орджонікідзевський» 20.11.1982, заповненого російською мовою, зазначено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 20.11.1982. Після укладення шлюбу, дружині присвоєне прізвище « [PERSON] » (а.с.9). Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, з реєстру територіальної громади м. Харкова, виданою 24.02.2025, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] . Довідка складена українською мовою (а.с. 12) Як вбачається з довідки від 13.04.2022 №6342-5001021066 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , паспорт зразка 1993 року [NUMBER] , виданий Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 11.01.2008, має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , та фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 13) Проте, як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки №7, площею 0.062 га, розташованої на землях, що заходяться у віданні виконкому Люботинської міської ради, надану для садівництва в садівничому товаристві «Смородське-2» Люботинської міської ради , посвідченого 03.08.2001 ПН ХРНО Гонтаренко С.Л., реєстр №1511 (а.с. 5) та державного акту на право приватної власності на землю ІV-XP №052754, виданого 08.08.2001 Люботинською міською Радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4487 (а.с.6), прізвище заявника зазначене як « [PERSON] ». З огляду на наведене, необхідно встановити факт належності вищевказаних правовстановлюючих документів заявнику [PERSON] для укладення договору купівлі- продажу земельної ділянки. В своїй сукупності перелічені докази, а також збіг прізвища, імені, по батькові, місяця та року народження заявника, адреси її реєстрації, зазначені в її паспорті та інших документах з даними, що містяться в договорі купівлі-продажу земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0.062 га, посвідченого 03.08.2001 ПН ХРНО Гонтаренко С.Л., реєстр №1511 та державному акту на право приватної власності на землю ІV-XP №052754, виданого 08.08.2001 Люботинською міською радою Харківської області підтверджують факт належності вказаних документів [PERSON] . Згідно п.6 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа Верховного суду України 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п.12постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Суд звертає увагу, що заявник звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту належності їй договору купівлі-продажу та державного акту на право приватної власності на землю в яких допущено не вірне написання прізвища, і такі заяви розглядаються виключно в порядку окремого провадження. А тому суд переконаний, що встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, а навпаки породжує для заявника юридичні наслідки. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved