Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

У лютому 2025 року [PERSON] (далі - позивач або [PERSON] ) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1 або [PERSON] ), Ковельської міської ради Волинської області (далі - відповідач 2 або Ковельська міська рада) в яком упросить: - встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , який помер [INFO] та дідом [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 46/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] ; - припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 46/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та виділити в приватну власність [PERSON] окремий об`єкт нерухомого майна - зблокований житловий будинок [ADDRESS] , який складається із наступних приміщень - 1-1 коридор площею 3,0 кв. м., 1-2 кухня площею 7,7 кв. м., 1-3 ванна площею 3,9 кв. м., 1-4 кімната площею 14,3 кв. м., 1-5 кімната площею 14,5 кв. м. та господарські будівлі та споруди «В-1» хлів, «в» прибудова, «в1» прибудова, 1/2 огорожі «1», «4» хвіртка. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. Дружина [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Факт родинних відносин, що [PERSON] є сином [PERSON] є повторне свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 18.04.2005. В свідоцтві вказано, що [PERSON] народився [INFO] в с. Бахів, Ковельського району, Волинської області, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщину на все майно, яке йому належало в тому числі і на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті батька [PERSON] , але не переоформив. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] шляхом спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В Ковельській державній нотаріальній конторі Волинської області після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №51/2011. Факт родинних відносин, що [PERSON] є сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, яке йому належало в тому числі і на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті свого батька [PERSON] , яку той успадкував після смерті свого батька [PERSON] , але не переоформили. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач, шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця. [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву нотаріусу. В Ковельській державній нотаріальній конторі Волинської області після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №120/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.03.2021, оригінал якого знаходиться в мене, копія додана до позовної заяви. Після спливу шести місяців після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку. 27 січня 2025 року державний нотаріус повідомила, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та його реєстрації. Згідно з наданими документами померлому належала 1/2 частка житлового будинку, а відповідно до даних КП «Волиньпроект» частка складає 46/100. Також відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин, що померлий [PERSON] є сином померлого [PERSON] . У зв`язку з викладеним нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на частку житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . На підставі наведеного позивач просить суд встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , який помер [INFO] та дідом [PERSON] , який помер [INFO] . Крім цього, позивач просить визнати за [PERSON] право власності на 46/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] ; припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 46/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та виділити в приватну власність [PERSON] окремий об`єкт нерухомого майна - зблокований житловий будинок [ADDRESS] . Як на підставу своїх вимог посилається на положення статей 1217, 1218, 1223, 1261, 1269, 1296 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) статей 81, 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанову Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідач [PERSON] у клопотанні про розгляд справи за його відсутності висловився про визнання позовних вимог [PERSON] Ковельська міська рада Волинської області у заяві про розгляд справи за її відсутності повідомила про відсутність у неї заперечень щодо заявлених позовних вимог. Ухвалою від 20.02.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребував з Ковельської державної нотаріальної контори письмові докази, підготовче засідання у справі призначив на 20.03.2025. 20.03.2025 представник позивача [PERSON] подала до суду клопотання про виклик свідків, мотивуючи його тим, що свідки можуть підтвердити обставини викладенні у позовній заяві. 20.03.2025 суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні до 08.04.2025. Ухвалою суду від 08.04.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду на 28.04.2025. У судовому засіданні 28.04.2025 суд допитав свідків [PERSON] та [PERSON] та оголосив перерву до 08.05.2025. У судове засідання 08.05.2025 учасники справи не з`явились, представник позивач подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити, відповідачі проти задоволення позову не заперечили. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи. Суд ухвалив здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Договором дарування від 31.01.1955 підтверджується факт дарування [PERSON] 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Довідкою від 05.03.1955 підтверджує, що [PERSON] є власником 1/2 будинку [ADDRESS] . Згідно з актовим записом №26 від 20.07.1903 [PERSON] син [PERSON] народився [INFO] в с. Бахів. Розрахунком ідеальної частки в житловому будинку по [ADDRESS] від 26.09.1986 підтверджується, що у зв`язку з перерозподілом співвласнику [PERSON] належить 46/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а співвласнику [PERSON] належить 54/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. [INFO] помер [PERSON] , у віці 84 років, в м. Ковель Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25.09.1987 серії [NUMBER] . Свідоцтвом про народження від 18.04.2005 серії [NUMBER] , виданого повторно, стверджується народження [INFO] [PERSON] батьком якого є [PERSON] , а мамою - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , у віці 76 років, в м. Ковель Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13.08.2010 серії [NUMBER] . Свідоцтвом про народження від 27.06.1977 серії [NUMBER] , видоного повторно, стверджується народження [INFO] [PERSON] батьком якого є [PERSON] , а мамою - [PERSON] . Свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.02.1983 серії [NUMBER] , стверджується факт укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ). [INFO] помер [PERSON] , у віці 58 років, в м. Ковель Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 28.10.2020 серії [NUMBER] . Згідно з договором купівлі-продажу від 28 жовтня 1986 року [PERSON] продав [PERSON] 54/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Відповідно до рішення Ковельської міської ради народних депутатів від 31.10.1991 №286 вулицю Берута в м. Ковель, Волинської області було перейменовано на вул. А. Лазарчука. Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 12.03.2024, №68 виготовленого ФОП [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 121 кв. м., житловою площею 79,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] за технічними даними може бути поділено на два будинки блокованого типу. Одна частина якого може складається із таких приміщень - 1-1 коридор площею 3,0 кв. м., 1-2 кухня площею 7,7 кв. м., 1-3 ванна площею 3,9 кв. м., 1-4 кімната площею 14,3 кв. м., 1-5 кімната площею 14,5 кв. м. та господарські будівлі та споруди «В-1» хлів, «в» прибудова, «в1» прибудова, 1/2 огорожі «1», «4» хвіртка. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2024 було припинено право спільної часткової власності [PERSON] на 54/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Виділено в приватну власність [PERSON] окремий об`єкт нерухомого майна - зблокований житловий будинок [ADDRESS] , який складається з наступних приміщень - 1-1 коридор пл. 6,9 кв.м., 1-2 кладова пл. 2,3 кв.м., 1-3 ванна пл. 4,4 кв.м, 1-4 коридор пл. 4,8 кв. м, 1-5 кімната пл. 14,5 кв. м, 1-6 кімната пл. 14,7 кв. м, 1- 7 кімната пл. 13,0 кв.м, 1-8 кімната пл. 8,9 кв. м, 1-9 кухня пл. 8,1 кв.м. та господарські будівлі і споруди «Б-1» гараж, 1/2 огорожі «1», хвіртка «2», ворота «З», які розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,0482 га з кадастровим номером 0710400000:05:008:0042. Відповідно до листа № 77/01-16 від 27.01.2025 завідуючої Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Луцик Н.А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності на спадкове майно. Копією спадкової справи № 51/2011 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] підтверджується, що: [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 15.07.1983 по 13.08.2010, виписаний у зв`язку зі смертю. На момент смерті був зареєстрований син [PERSON] . 01.02.2011 [PERSON] , який є спадкоємцем після смерті [PERSON] звернувся до Ковельської державної нотаріальної контори із заявою, згідно якої відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Копією спадкової справи № 120/2021 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] підтверджується, що: [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 15.07.1983 по 13.08.2010, виписаний у зв`язку зі смертю, [PERSON] був зареєстрований з 18.07.1983 по 26.10.2020, виписаний у зв`язку зі смертю. 19.03.2021 [PERSON] , яка є спадкоємцем після смерті [PERSON] звернулась до Ковельської державної нотаріальної контори із заявою, згідно якої відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] [PERSON] , яка є спадкоємцем після смерті [PERSON] звернулась до Ковельської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що є сусідами позивача та відповідача [PERSON] .. Свідки повідомили, що у [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON] . Це будинок на два окремі входи. У чвастині будинку де зараз проживає позивач проживав [PERSON] , який помер 1987, разом з ним на час його смерті проживав його син [PERSON] , який помер у 2010 році, на час його смерті з ним проживав [PERSON] , який помер у 2020 році, дружиною якого є позивач. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Як вище встановив суд [PERSON] у 1955 році за договором дарування набув у власність 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції на день смерті [PERSON] ) Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР). Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР до першої черги спадкоємців за законом належать у рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Оцінивши документи про народження [PERSON] та документи про народження [PERSON] , покази свідків, суд дійшов висновку, що [PERSON] , який помер [INFO] , був батьком [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 15.07.1983 по 13.08.2010, виписаний у зв`язку зі смертю. На час смерті [PERSON] відбувся перерозподіл часток у будинку [ADDRESS] , у наслідок якої [PERSON] належало 46/100 частки цього будинку. Отже, [PERSON] після смерті [INFO] свого батька - [PERSON] , проживав у частині будинку, яка була у власності його батька [PERSON] , отже фактично вступив у її володіння, а тому прийняв спадщину, яка складалася з 46/100 частини будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них (ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У судовому засіданні відповідачі визнали позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання [PERSON] та Ковельською міською радою Волинської області позову [PERSON] , на переконання суду, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону, а тому суд не вбачає підстав для відмови у його прийнятті. Суд встановив, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , та є спадкоємцем першої черги. Позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, до якої також увійшло право власності на 46/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , яку спадкодавець успадкував після смерті [INFO] його батька [PERSON] . Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належать мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також маже мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У статі 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Суд встановив, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2024 право спільної часткової власності відповідача [PERSON] будинку [ADDRESS] , що становила 56/100 будинку припинено. Виділено у натурі у власність належні їй 56/100 цього будинку. Зазначене рішення набрало законної сили, не скасоване і не змінене. Як зазначав вище суд, позивач прийняла спадщину, яка складалася з 46/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Інших співвласників будинку [ADDRESS] , окрім позивача та відповідача [PERSON] суд не встановив. Спільна часткова власність не може існувати за наявності лише одного власника, їх має бути декілька. Лише за наявності декількох власників майно може існувати у їх спільній власності. Отже, суд дійшов висновку, що після виділення у власність в натурі 54/100 будинку [ADDRESS] рішенням Ковельського міськрайонного суду, фактично відбувся поділ спільного часткового майна. Після припинення права спільної часткової власності у будинку [PERSON] автоматично припинилося право спільної часткової власності на це майно і у позивача [PERSON] . Отже, на час розгляду цієї справи житловий будинок [ADDRESS] вже не перебуває у спільній частковій власності, а тому суд позбавлений можливості здійснити з неї виділ частки в розмірі 46/100, як того вимагає позивач. Відповідно до ч. 1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 5 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На переконання суду визнання факту родинних відносин не може бути способом захисту у позовному провадженні де позивач просить взнати за ним право на спадкове майно, підставою чого є такий факт. Встановлення судом фактичних обставин (у тому числі факту родинних відносин) є одним з елементів рішення суду, які зазначаються у його мотивувальній частині (п. 1 ч. 4 ст. 265 ЦПК України), і додаткової констатації в резолютивній частині не потребують. Водночас, слід зазначити, що встановлення факту, у тому числі родинних відносин, як окрема вимога, може бути предметом судового розгляду в окремому провадженні, в порядку визначеному Главою 6 ЦПК України. Отже, задоволення позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин у цьому провадженні не призведе саме по собі до відновлення порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача, а тому не є ефективним способом їх захисту, на відміну від вимоги про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: partial