Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 04 квітня 2023 року надійшла позовна заява, у якій представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] просить: припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку у спільному майні, а саме квартирі [ADDRESS] , винести рішення про виплату компенсації та визнання права власності позивача на всю квартиру. В обґрунтування позову представник зазначає, що позивач є власником 3/4 частки цієї квартири, що підтверджується договором дарування №134 від 28.05.2015. Право власності на 1/4 частку квартири після смерті [PERSON] успадкувала його донька [PERSON] , але вона не оформила свої спадкові права (не отримала свідоцтво про право на спадщину). Позивач та відповідач не є членами однієї родини, між ними склались неприязні стосунки. Відповідач ніколи не проживала у цій квартирі та не здійснює утримання за її вартістю, не сплачує комунальні послуги. Водночас у квартирі зареєстрований чоловік позивачки. Позивачка пропонувала відповідачці виплатити вартість її частки 1/4 квартири, проте відповідачка чіткої відповіді не надавала. Позивачка несе витрати на утримання квартири, що й стало підставою для звернення до суду. Представник позивача та позивач в судове засідання надали клопотання, що позовні вимоги підтримють повністю. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме в частині визнання права власності на частину будинку, яка перейшла у власність по спадщині. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2023 було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.10.2023 закрито підготовче провадження у цивільній справі та справу призначено до судового розгляду. Ухвалами судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2023, 31.05.2023, 08.08.2023, 03.10.2023, 18.12.2023, 05.02.2024, 21.03.2024, 20.05.2024, 27.08.2024, 06.11.2024, 16.12.2024. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд вивчивши\~та дослідивши\~матеріали справи,\~з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до таких висновків. Відповідно до договору дарування 3/4 часток квартири від 28.05.2015, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 134, дарувальник передав безоплатно обдарованій у власність 3/4 частки квартири під номером [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2015, індексний номер витягу 38226627, встановлено, що [PERSON] належить 3/4 частки квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон щодо відчуження об`єктів нерухомості від 16.03.2023, номер інформаційної довідки 325973523, [PERSON] володіє 3/4 часткою квартири [ADDRESS] (сторінка 9). Зі змісту домової книги, призначеної для реєстрації мешканців будинку [ADDRESS] , а також із довідки про реєстрацію місця проживання особи, з`ясовано, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (сторінки 10-11). Зі звіту незалежної оцінки майна, проведеного 21.03.2023, щодо двокімнатної квартири площею 41,44 м?, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з`ясовано, що її ринкова вартість становить 271 000,00 гривень. Зокрема, вартість 3/4 частки цієї квартири, яка належить [PERSON] , оцінена в 203 250,00 гривень. Вартість 1/4 частки становить 67 750,00 гривень (сторінки 13-32). З витягу з Реєстру спадкових справ № 38795224 від 04.11.2024, встановлено, що реєстрація спадкової справи проведена під номером 56726676, а у нотаріусі № 57/2014. Спадкодавцем є [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом №57/2014, внесеним до реєстру під №237, встановлено, що спадкоємцем майна, зазначеного у цьому свідоцтві, є донька померлого [PERSON] [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/4 (жеребвої частки) квартири [ADDRESS] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Знам`янським відділом Одеської залізниці 07.04.1995, ця квартира належала спадкодавцю [PERSON] на підставі розпорядження від 07.04.1995 №2018, зареєстрованого в Помічнянській дільниці №3 Кіровоградського міжміського бюро технічної інвентаризації (реєстраційний номер 4/1). Загальна площа квартири 41,44 кв.м, житлова 30,32 кв.м. Право на 1/4 частки цієї квартири підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (сторінка 113). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №75039657 від 07.12.2023 встановлено, що: Тип реєстрації видача свідоцтва про право на спадщину; Номер у спадковому реєстрі 56726676; Спадкодавець [PERSON] ; Спадкоємець [PERSON] ; Спадкове майно квартира площею 30,32 кв.м, загальною площею 41,44 кв.м., розташована у [ADDRESS] , за адресою: [ADDRESS] (сторінка 114). З витягу з Державного реєстру речових прав №357434377 від 07.12.2023 встановлено, що: Власність спільна часткова; Розмір частки 1/4; Власник [PERSON] (сторінка 115). Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон щодо відчуження об`єктів нерухомості від 12.03.2025, номер інформаційної довідки 417528882, що квартира [ADDRESS] є у спільній частковій власності, а саме: 1/4 частки квартири належить [PERSON] , 3/4 - належить [PERSON] (а.с.153-154). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Суд зазначає, що власником 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частиною 1 статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 (пункт 43) звернула увагу на те, що стаття 365 ЦК свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3). Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність підстав для припинення права власності у спірному майні, про що вона повинна надати докази, при цьому, відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень і спростовують відповідні вимоги. Суд зазначає, що 3/4 частки від загальної площі квартири 41,44 кв.м. становить: 3/4?41,44=31,08?кв.м. Тобто, частка у 3/4 відповідає приблизно 31,08 кв.м. житлової площі.Водночас 1/4 частки від загальної площі 41,44 кв.м. становить:1/4?41,44=10,36 кв.м. Тобто, одна четверта частки приблизно 10,36 кв.м. житлової площі. Зі звіту незалежної оцінки майна, проведеного 21.03.2023, щодо двокімнатної квартири площею 41,44 м?, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з`ясовано, що її ринкова вартість становить 271 000,00 гривень. Зокрема, вартість 3/4 частки цієї квартири, яка належить [PERSON] , оцінена в 203 250,00 гривень. Вартість 1/4 частки становить 67 750,00 гривень (сторінки 13-32). ?Вказаний звіт містить належне обгрунтування, опис проведеного дослідження, застосовані методики, тощо. Будь-яких обставин, які б свідчили про необ`єктивність чи неправильність вказаного звчіту судом не встановлено. Як вбачається з платіжного документу від 07 березня 2025 року №3709-2836-0761-881 [PERSON] внесено на на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області 67 750 гривень для стягнення на користь відповідачки. Таким чином, суд встановив, що спірна двокімнатна квартира не може бути реально поділена між сторонами. До досудового врегулювання спору сторони не дійшли з урахуванням кількості кімнат у квартирі, кількості співвласників та необхідності визначення порядку користування квартирою. Вирішення цього питання ускладнюється тим, що виділення будь-якої кімнати у користування не відповідатиме часткам кожного із співвласників. З урахуванням трьох підстав, передбачених статтею 365 Цивільного кодексу України, зокрема, що спірна квартира є неподільною, спільне володіння і користування нею є неможливим через наведені обставини, суд вважає, що припинення права власності відповідача на його частку не спричинить істотної шкоди її інтересам, оскільки відповідачка тривалий час у квартирі не проживає. Позивач вніс у депозитний рахунок вартість належної відповідачу частки. Враховуючи це, суд дійшов висновку, що єдиним можливим варіантом вирішення спору між сторонами є припинення права власності відповідачки на її частку із стягненням у її користь вартості такої частки як компенсації. З огляду\~на зазначені\~обставини,\~суд приходить\~до висновку,\~що право\~власності \~ [PERSON] на\~1/4\~квартири [ADDRESS] \~необхідно припинити,\~стягнувши з\~ [PERSON] \~в користь\~відповідачки грошову компенсацію вартості частки спірної квартири та визнати за нею право власності на цю частку. Відповідно до ст.ст. 183, 317, 321, 322, 346, 355, 358, 365 ЦК України та

Outcome: approved