Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 02 листопада 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 870125809, в якому сторони узгодили розмір кредиту у розмірі 10000,00 грн, умови його надання, визначили порядок та строки повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідач підписав договір електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора. На підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстру боржників № 172 від 08 лютого 2022 року, укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року.Сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 870125809 від 25 серпня 2021 року, визначена у реєстрі прав вимоги № 172 від 28 листопада 2018 року, складала 19880,78 грн. 27 травня 2024 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 27/0524-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 870125809 від 25 серпня 2021 року, визначена у реєстрі прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року, складала 21236,53 грн. 02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 02/12/24-У, у відповідності до умов якого ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги за кредитним договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 870125809 від 25 серпня 2021 року, визначена у реєстрі боржників до зазначеного договору факторингу, складала 21236,53 грн. Згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов?язався повернути отримані кошти, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Проте зобов?язання виконав лише частково, внаслідок чого утворилася заборгованість. Звертаючись до суду, представник позивача зазначив, що після укладення договору про відступлення права вимоги відповідач будь-яких дій, направлених на виконання умов договору не вчиняв, заборгованість не сплатив. У зв?язку з чим загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, право вимоги за яким набув позивач відповідно до договорів факторингу, складає 21236,53 грн. Зазначену суму заборгованості та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн просив стягнути з відповідача у судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 21 січня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 22 січня 2025 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження. 18 лютого 2025 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано закінчення терміну зберігання. 24 лютого 2025 року відповідачу повторно направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження. 11 березня 2025 року до суду повернуто конверт із вкладенням. Згідно даних довідки ф.20, сформованої представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлення вказано відсутність адресата за зазначеною адресою.. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 24 лютого 2025 року на офіційному вебпорталі судової влади України розміщено оголошення, за змістом якого відповідач повідомляється про розгляд цивільної справи за його участі. У зв`язку з наведеним, за встановлення обставин відсутності відповідача за адресою зареєстрованого місця проживання, суд вжив всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у встановленому законом порядку, тому вважає, що про розгляд справи відповідач повідомлений належно. Заяв із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. На підставі статті 274 ЦПК України,\~справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, зважаючи на ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Суд встановив такі фактичні обставини. 02 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 870125809. Додатком № 1 до договору є графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору (а.с. 15 зв.-17, 18). Відповідач 02 листопада 2021 року ознайомився з паспортом споживчого кредиту до договору № 870125809 (а.с. 14-15). Договір та паспорт споживчого кредиту відповідач підписав електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора MNV97Q8F. Відповідно до розділу 4 договору, сторони погодили, що договір є електронним документом, створеним із збереженим в інформаційно телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. У всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження укладення електронного договору до позовної заяви долучені довідка ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо дій позичальника [PERSON] в Інформаційно телекомунікаційній системі від 31 травня 2024 року (а.с.26), Порядок дій споживача в Інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отриммання фінансових послуг під торговельною маркою «Мaniveo», затверджені наказом № 20_11/2021 (а.с. 27-35). Підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті товариства. Копію Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінснсова допомога» позивач долучив до позовної заяви в редакції, що діє з 13 травня 2021 року (а.с. 19-24). Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн, а відповідач зобов?язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Строк кредитування 126 днів. У договорі кредиту погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом у дисконтний період (строк кредитування), яка визначається у розмірі 1,30 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно із даними платіжного доручення від 02 листопада 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало 10000,00 грн отримувачу [PERSON] , код [NUMBER] для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] згідно договору № 870125809 від 02 листопада 2021 року (а.с. 36). Факт переказу коштів та належність зазначеної картки [PERSON] підтверджується даними довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 699 від 02 грудня 2024 року (а.с. 37), повідомленням АТ «Укрсиббанк» № 31-4-01/07-307-БТ від 30 січня 2025 року (а.с. 102). Зі складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості за договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року вбачається, що станом на 08 лютого 2022 року розмір заборгованості відповідача, з урахуванням сплачених відповідачем сум, складав 19880,78 грн, з яких 9480,53 грн заборгованість за тілом кредиту, 10400,25 грн заборгованість за процентами. 23 листопада 2021 року відповідач сплатив на погашення заборгованості 519,47 грн на погашення суми кредиту, 1820,00 грн на погашення суми процентів (а.с. 56-57). 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. 31 грудня 2020 року до зазначеного договору факторингу укладено додаткову угоду № 26 (а.с. 90-93, 94-97). Згідно із даними додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2021 року викладено у новій редакції. Пунктом 2 зазначеного договору факторингу встановлено, що згідно з умовами цього договору клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту 4.1. договору факторингу, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додатковго оформлення не потребує. Додатковими угодами № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, № 32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу № № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено про продовження на рік строку дії договору, зокрема до 31 грудня 2022 року (а.с. 51, 52, 53). Згідно з даними витягу з реєстру прав вимоги № 172 від 08 лютого 2022 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року. Сума заборгованості відповідача за зазначеним кредитним договором, визначена у реєстрі прав вимоги складала 19880,78 грн, з яких 9480,53 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10400,25 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 54-55). 27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги, визначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 58-62). Згідно із пунктом 4.1. договору факторингу, перехід права вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання реєстру прав вимоги. Реєстр прав вимоги підписано 27 травня 2024 року. Відповідно до даних реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року до договору факторингу, ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року. Сума заборгованості станом на 27 травня 2024 року склала 21236,53 грн, з яких 9480,53 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21236,53 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 63-64). З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс» станом на 27 травня 2024 року, вбачається, що за договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 21236,53 грн, з яких 9480,53 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21236,53 грн - сума заборгованості за відсотками. Починаючи з 08 лютого 2022 року до 19 лютого 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» здійснило нарахування процентів за договором у розмірі 1301,75 грн (а.с. 65). 02 грудня 2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 02/12/24-У, за умовами якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги, визначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 58-62). Згідно із пунктом 1.2. договору факторингу, перехід права вимоги заборгованості до боржників відбувається з моменту підписання акту прийому-передачі реєстру боржників. Реєстр боржників підписано 02 грудня 2024 року. Відповідно до даних реєстру боржників від 02 грудня 2024 року до договору факторингу, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року. Сума заборгованості станом на 02 грудня 2024 року склала 21236,53 грн, з яких 9480,53 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21236,53 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 73-74). ТОВ «Юніт Капітал» нарахування після набуття права вимоги не здійснювало, що підтверджується даними виписки з особового рахунку за кредитним договором № 870125809 (а.с. 75). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статті 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання кредитних коштів уклав кредитніий договір з кредитною установою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто одноразового ідентифікатора. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, підписавши кредитний договір електронним підписом, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання коштів у кредит та позику, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, на підставі укладеного електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов?язки, які походять із кредитних договорів. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач обумовили у письмовому вигляді та передбачили порядок та умови отримання коштів у позику, погашення позики, погашення заборгованості за позикою, розмір відсотків, що підлягають сплаті за користування позиченими коштами, в тому числі і при неналежному виконанні договірних зобов`язань. З розрахунків первинного кредитора, платіжного доручення від 02 листопада 2021 року та довідки повідомлення АТ «Укрсиббанк» від 30 січня 2025 року вбачається виконання первинним кредитором зобов?язань за кредитними договорами з перерахування коштів відповідачеві. У статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530\~ЦПК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Умови договорів про розмір кредиту (позики), порядок їх надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за користування коштами, були викладені у підписаних відповідачем кредитних договорах. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підставі наведених положень, суд зазначає, що відступлення права грошової вимоги до відповідача та набуття такого права ТОВ «Юніт Капітал» відбулося відповідно до норм чинного законодавства та договірних умов. Право вимоги за договорами кредиту на підставі договорів факторингу перейшло до позивача. У порушення норм закону та умов договорів позики, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, а саме не здійснив належні платежі для погашення заборгованості, ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ні на рахунок ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ТОВ «Юніт Капітал». Суд ураховує, що матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював кредитні договори з підстав їх непідписання (неукладення) чи неотримання коштів, або ж внаслідок припинення зобов?язання у зв?язку з повним виконанням тощо, а також договір факторингу - в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором. Визначаючи розмір наявної заборгованості та її складові, суд враховує, що загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. З даних розрахунку заборгованості, складених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що вони складені у відповідності до умов кредитного договору та договору факторингу, проценти нараховні в межах визначеного кредитним договором строку кредитування, у розрахунках ураховані сплачені відповідачем кошти. Суму заборгованості за кредитними договорами відповідач не сплатив ні на користь первісного кредитора, ні на користь позивача. Надані позивачем розрахунки заборгованості відповідач не спростовував. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку, що відповідач має заборгованість за кредитним договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року у розмірі 21236,53 грн, з яких 9480,53 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21236,53 грн - сума заборгованості за відсотками. Відомостей про погашення заборгованості матеріали справи не містять, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальному розмірі 21236,53 грн, є обґрунтованими. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов таких висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона\~сама визначає\~стратегію свого\~захисту,\~зміст своїх\~вимог і\~заперечень,\~а також\~предмет та\~підстави позову,\~тягар доказування\~лежить на\~сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил\~статті 263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами, яка складається з суми заборгованості за основними сумами боргу та суми заборгованості за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, підтверджені матеріалами справи. Позивач довів обґрунтованість зазначених позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат У відповідності до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. На підставі частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. Згідно наведеного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Окрім судового збору представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, сплачені за надану правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Згідно з приписами частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов?язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підставі частини третьої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивач надав такі докази: договір про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та АБ «Тараненко та партнери», Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року, додаткова угода № 3 до договору про надання правничої допомоги № 03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року; акт приймання передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956, довіреність від 24 грудня 2024 року (а.с.76-77,77 зв., 78,79,80,81). Згідно із договором про надання правничої допомоги №03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року АБ «Тараненко та партнери» в особі адвоката Тараненка А.І. надало правничу допомогу ТОВ «Юніт Капітал» у тому числі щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 870125809 від 02 листопада 2021 року у розмірі. 03 грудня 2024 року між позивачем та АБ підписано акт за яким АБ надало правничі послуги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 870125809 загальною вартістю 7000,00 грн (складення позовної заяви 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту -500,00 грн, підготовка та подача клопотання про витребування доказів 500,00 грн). Відповідно достатті 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення розміру судових витрат відповідач не подавав. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи ціну позову, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого часу, принципів співмірності та розумності судових витрат, критеріїв реальності адвокатських витрат, критеріїв розумності їхнього розміру, суд вважає, що понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн підлягають стягненню з відповідача. Всього з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 9422,40 грн (2422,40 +7000,00). На підставі викладеного,

Outcome: approved