Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

01.05.2025 позивачка [PERSON] , в особі адвоката Павчука С.І., звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на вступ у володіння майном. Також просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 35,70 кв.м., житловою площею 26,80 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , посилаючись на неможливість реалізації спадкових прав в нотаріальному порядку. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06.05.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання, витребувано матеріали спадкової справи. Відповідач відзив на позов не подав. Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст.200 ЦПК України). У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін та ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні, оскільки для цього наявні законні підстави. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.01.2002 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS] . Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року. Таким чином, враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , до спірних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.ст.524-526 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Положеннями ст.ст.548, 549 ЦК УРСР визначено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном і зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Заповіт на випадок смерті [PERSON] в Спадковому в реєстрі відсутній. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.04.2005 року (а.с.18), свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13.06.1974 року народження (а.с.19). Відповідно до довідок Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №277, №278 від 10.04.2025 року (а.с.16,17) [PERSON] постійно проживала по [ADDRESS] . Донька [PERSON] - [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна померлої матері, після відкриття спадщини вступила у володіння ним та користується до теперішнього часу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , і є такою, що прийняла спадщину. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння [ADDRESS] , позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №40/02-31 від 28.02.2025 (а.с.20). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] що підтверджується довідкою №369 від 26.08.2024 (а.с.21), записами по господарської книги №9 (22-26). З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що спадкодавиця [PERSON] набула право власності на спірний житловий будинок з погосподарськими будівлями, проте не зареєструвала його належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно відомостей, які наведені у технічному паспорті, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] побудований у 1948 році (а.с.13-15). Враховуючи викладене, встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а після її смерті [INFO] права на вищевказане домоволодіння в порядку спадкування на підставі ст.ст.548-549 ЦК УРСР перейшли до його спадкоємиці [PERSON] . Крім того, встановлено, що за життя [PERSON] набула прав власника на дане домоволодіння, але належними чином не оформила право власності, правовстановлюючий документ на вищевказане домоволодіння не отримала. У зв`язку з цим, позивачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , за відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я спадкодавиці позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через органи нотаріату. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачкою своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved