Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. Позов мотивовано тим, що сторони з 23 березня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що після народження сина він постійно проживає з нею, в квартирі, яку вона вимушена наймати як ВПО, тому що власного житла не має. З жовтня 2024 року відносини з відповідачем розладилися, сторони не спілкуються. З січня 2025 року [PERSON] жодної матеріальної допомоги ні на забезпечення позивачки, ні на утримання та забезпечення дитини не надає. В зв`язку з відсутністю коштів, позивачка була вимушена вийти на підробіток, та працює касиром в мережі магазинів АТБ. Зазначила, що відповідач не є людиною з інвалідністю, не має на утриманні інших дітей, батьків. За таких обставин позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином трьох років. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що сторони в справі [PERSON] та [PERSON] з 23 вересня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Дитина проживає разом матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 08.03.2024 № 5612-5003154618 та від 13.07.2023 №5612-5002860598. Відповідач проживає окремо, зареєстрованим місцем його проживання є: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 17 березня 2025 року №1202724. Відповідач, проживаючи окремо, участі в утриманні дитини, її вихованні та розвитку не бере, доказів надання відповідачем допомоги на утримання дитини та дружини матеріали справи не містять. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов`язку батьків утримувати дитину та обов`язку чоловіка утримувати жінку в разі проживання з нею їхньої дитини. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 183\~цього ж\~Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст.\~182\~СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня 2024 року - 2563 грн. На момент ухвалення рішення дитині [PERSON] , [INFO] , виповнився один рік. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено не виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини, а тому це майнове право є порушеним та підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей до їх повноліття, визначений законодавством України прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання матеріальної допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан свого здоров`я, підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, суду не надав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, встановлені обставини в їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, про який клопоче позивач. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст.182 СК України. Суд зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). При цьому, суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, то суд враховує, що нормами статті 84\~СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням того, що дитина віком до трьох років проживає з матір`ю, а доказів утримання позивача відповідач не надав, суд також дійшов висновку, що підлягає задоволенню позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини та, з урахуванням встановлених обставин, стягнення аліментів на утримання дитини та відсутності доказів про неможливість утримувати дружину, вважає справедливим встановити аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення сином трьох років. Визначений судом розмір аліментів підлягає стягненню в контексті ст.\~191\~СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 14 березня 2025 року. На підставі п.1 ч.1 ст.\~430\~ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved