Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 143 209,38 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено Кредитні договори №1001985119902 від 04.10.2021 року, відповідно до якого відповідач отримала у позивача кредит у розмірі 75 000 грн. та №2002073682401 від 18.01.2022 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 29 958,31 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим у неї перед позивачем станом на 06.10.2024 року наявна заборгованість, яка становить 143 209,38 грн., а відтак позивач був змушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою від 09.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухваленя заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Заяв, клопотань з процесуальних питань та відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Суд вважає за можливим проводити розгляд справи на підставі наявних в ній доказів без участі сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитні договори: 04.10.2021 кредитний договір №1001985119902, за яким позичальнику видано кредит у сумі 75 000 грн.; 18.01.2022 кредитний договір №2002073682401, за яким позичальнику кредит у сумі 29 958,31 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 року склала: 1) по кредитному договору від 04.10.2021 № 1001985119902 - 94 454,53 грн., з яких: 56 236,16 грн. - заборгованість за кредитом; 11,6 грн. - заборгованість процентами; 38 206,77 грн. - заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 18.01.2022 року № 2002073682401- 48 754,85 грн., з яких: 29 689,99 грн. - заборгованість за кредитом; 19 064,86 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 06.10.2024 року склала 143 209,38 грн. Згідно з вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, банк свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредити у розмірі, встановленому договорами. Як слідує з письмових матеріалів справи, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договорами. Таким чином, в порушення умов договорів кредиту, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконала. 07.10.2024 року відповідачу було направлено письмову вимогу-повідомлення за №вих.КНО-44.2.2/561, згідно якої позивач вимагав повернути кредитні кошти в досудовому порядку. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Доказів, на спростовання викладених позивачем обставин та розміру заборгованості відповідача перед позивачем за кредитними договорами, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved