Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між ним та відповідачем було укладено договір №3237819133/397229 від 22.03.2021 року, відповідно до умов якого, ним було отримано позику. Ознайомившись з змістом договору позики вважає такий недійсним, так як такий ним не було підписано. Відповідач скористався тим, що йому як позичальнику, бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг. В оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Просить задоволити позовні вимоги. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 26.11.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст.\~12\~ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою\~ст. 203 ЦК України. Згідно ч.ч. 1 - 3, 5\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 26.11.2024 року витребовувались у Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» примірник договору позики №3237819133/397229 від 22.03.2021 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ». На час розгляду справи ухвала Франківського районного суду м.Львова від 26.11.2024 не виконана, витребувані докази не надані. Згідно з ч.10 ст.84ЦПК\~України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи, що відповідачем на виконання ухвали суду не надані докази, що підтверджують укладання кредитного договору з позивачем та наявність заборгованості за ним,

Outcome: dismissed