Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач у лютому 2025 року звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 21.07.2015 на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дитини, починаючи з 24.06.2015. Позивач посилається на те, що в нього змінився сімейний стан, 23.02.2019 він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у позивача народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У січні 2025 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 суми усіх його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною 18 років. Позивач вказує, що утримання дітей потребує значних витрат, які суттєво з часом вплинули на погіршення матеріального становища платника аліментів, погіршення якого також спричинили епідемія коронавірусної хвороби та введення воєнного стану, що мало своїм підсумком девальвацію гривні. У зв`язку з наведеними обставинами позивач не в змозі сплачувати встановлений раніше судом розмір аліментів. На підставі викладеного, позивач просить суд зменшити розмір аліментів утримуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 21.07.2015 у справі № 690/427/15-ц на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.02.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. До суду 06.03.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовних вимог не визнала зазначивши, що обставини на які посилається позивач не є підставами для зменшення розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 192 СК України. До суду 12.03.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач наполягав на обґрунтованості позовних вимог зазначивши, що в судовому порядку розглядається справа про стягнення аліментів з позивача на утримання другої дитини в розмірі 1/6 частини доходу, тому позивач просить зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 на 1/6, щоб сумарно позивач сплачував аліменти в розмірі 1/3 частини доходу, як передбачено законодавством гарантований розмір стягуваних аліментів в частці доходу на утримання двох дітей. До суду 14.03.2025 від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких відповідач наголосила, що позивач у позові жодним чином не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, що робило би неможливим сплату аліментів у встановленому рішенням суду розмірі, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. До суду 31.03.2025 позивачем подано до суду додаткові пояснення, відповідно до яких відповідач наголосив, що з урахуванням рівності батьківських обов`язків сума визначеного судом матеріального забезпечення дитини [PERSON] із врахуванням заробітної плати позивача, в декілька разів перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум, що безсумнівно не порушує право дитини на гідний рівень життя та відповідає принципу якнайкращого забезпечення її інтересів. Також, відповідач несе витрати на оренду житла, оскільки власного не має, та витрати на утримання дитини від другого шлюбу в розмірі 1/6 частини доходу. Ухвалою суду від 09.04.2025 закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу до розгляду по суті. До суду 08.05.2025 позивачем подано додаткові пояснення разом із рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.05.2025 про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 11.01.2025 до досягнення дитиною повноліття, як доказ зміни майнового стану позивача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовних вимог не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 21.07.2015 на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття дитини, починаючи з 24.06.2015. Позивач посилається на те, що в нього змінився сімейний стан, 23.02.2019 він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу у позивача народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.05.2025 стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 11.01.2025 до досягнення дитиною повноліття, як доказ зміни майнового стану позивача. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач просить зменшити розмір аліментів посилаючись на зміну сімейного та матеріального стану. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин. По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо). По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними. По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки резюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 81 ЦПК України). Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається, зокрема, на те, що утримання дітей потребує значних витрат, які суттєво з часом вплинули на погіршення матеріального становища платника аліментів, погіршення якого також спричинили епідемія коронавірусної хвороби та введення воєнного стану, що мало своїм підсумком девальвацію гривні. У зв`язку з наведеними обставинами позивач не в змозі сплачувати встановлений раніше судом розмір аліментів. У своїй позовній заяві [PERSON] посилається на те, що призначені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.05.2025 аліменти на утримання другого його сина [PERSON] , а також епідемія коронавірусної хвороби та введення воєнного стану, що мало своїм підсумком девальвацію гривні, погіршило його матеріальне становище як платника аліментів. Відтак, він не в змозі сплачувати встановлений раніше рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області розмір аліментів, а тому, на його думку, є підстава для зменшення їх розміру. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи положення статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним погіршенням/покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду відповідну заяву про зменшення/збільшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] послався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу, якого йому необхідно утримувати. А також, що на погіршення його матеріального стану вплинули воєнний стан та економічна ситуація у нашій країні. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак народження у [PERSON] в іншому шлюбі дитини - [PERSON] , [INFO] , та наявність аліментних зобов`язань щодо його утримання, саме по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок появи та утримання іншої дитини. При цьому, надані [PERSON] докази, жодним чином не підтверджують погіршення його матеріального становища, чи стану здоров`я, у тому числі, у зв`язку з введенням воєнного стану та девальвацією гривні, що робило би неможливим сплату аліментів у встановленому рішенням суду розмірі. До того ж, призначений до стягнення з [PERSON] рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 21.07.2015 розмір аліментів (1/4 частини від усіх видів заробітку позивача) відповідає вимогам сімейного законодавства, а зменшення розміру, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Вказане також узгоджується з усталеною судовою практикою, зокрема, з викладеними позиціями у постановах Верховного Суду від 19.06.2024 (справа № 686/22677/23, провадження № 61-5022св24), від 22.07.2024 (справа № 688/4308/23, провадження № 61-5168св24), від 16.09.2020 (справа № 565/2071/19, провадження №61-9460св20). Також варто зазначити, що введення воєнного стану у нашій країні та девальвація гривні не є особистими обставинами, які можуть впливати на матеріальне становище лише позивача. Отже на підставі оцінки наведених позивачем аргументів і наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача про зменшення розміру аліментів, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed