Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

у березні 2025 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, мотивованою тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина і він є спадкоємцем майна померлого за заповітом, однак про існування заповіту не знав, а тому пропустив строк для прийняття спадщини. Також повідомив, що померлий [PERSON] деякий час був співмешканцем його матері, яка померла [INFO] , але він не пов`язаний родинними зв`язками з ним, а тому не міг претендувати, як спадкоємець на його майно. Державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки пропущено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Так, позивач посилаючись на норми законодавства та практику Великої Палати Верховного Суду звертає увагу на те, що законом передбачена можливість спадкоємцю за певних умов прийняти спадщину, а саме якщо строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин. У зв`язку з викладеним позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю в три місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 2,3). Ухвалою від 25.03.2025 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами загального позовного провадження (а.с. 11). 16.04.2025 року суд замінив первісного відповідача у справі, а саме: Нехворощанську сільську раду Полтавського району Полтавської області на належного відповідача Михайлівську сільську раду Полтавського району Полтавської області (а.с.18). Ухвалою від 05.05.2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 27). У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема позивач шляхом доставки повідомлення у додаток «Вайбер», яке отримане ним 05.05.2025 року (а.с.30), позивач надіслав заяву, у якій просить розглянути дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.25). Відповідач повідомлявся шляхом доставки електронних документів до його електронного кабінету, які доставлені 05.05.2025 року (а.с.28,29), надіслав заяву, у якій просить провести судове засідання, призначене на 13 год. 00 хв. 26.05.2025 року без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.31). Ураховуючи викладене, суд розглянув справу за відсутності її учасників та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що [INFO] в селищі Машівка, Полтавського району Полтавської області у віці 69 років помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). [PERSON] , на випадок своєї смерті склав заповіт, в якому він заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом буде мати право [PERSON] повністю (а.с.6). Постановою державного нотаріуса Машівської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Русняк Р.В. №162/02-31 від 25.04.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлого [INFO] [PERSON] на все майно, як такому, що пропустив шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.5). Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , а тому строк для прийняття спадщини сплив 01 січня 2020 року. \~ \~ \~ \~За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини\~\~(статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). \~ \~ \~ \~Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272\~\~ ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~статті 63\~Закону України\~«Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). До таких висновків дійшла\~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24). Крім того, стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Як зазначив позивач, він пропустив визначений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту, так як не пов`язаний родинними зв`язками з померлим, а тому вважав, що не може претендувати, як спадкоємець на його майно, але при цьому у 2024 році звернувшись до Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області у власних справах дізнався про наявність заповіту на його ім`я. Отже, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому йому потрібно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та відповідно позов задовольнити. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved