Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , про що 27 липня 2021 року складено відповідний актовий запис №117, місце державної реєстрації Виконавчий комітет Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво Виконавчий комітет Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, дата видачі 27 липня 2021 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцем за заповітом є, [PERSON] та [PERSON] , син та дочка спадкодавця. [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори, з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] . Розглянувши заяву [PERSON] та додані документи, нотаріусом зроблено висновок, що вони суперечать статті 1270 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, якими встановлено, що спадкоємець по закону має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. [PERSON] фактично проживала з [PERSON] по день її смерті [INFO] , вели спільне господарство, що можуть підтвердити свідки. Також відсутні оригінали правовстановлюючих документів. На момент смерті у власності [PERSON] перебувало: - Земельна ділянка площею 4,900 га., що розташована на території КСП «Дніпрова хвиля» Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП від 27 березня 1999 р., кадастровий номер земельної ділянки: 1224881200:01:002:0458; - Земельна ділянка площею 0,0800 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №165085 від 29.05.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 1224881200:02:001:0030. - Земельна ділянка площею 0,2500га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №165084 від 29.05.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 1224881200:02:001:0029; - Житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] ,який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.1990 року. Позивач просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , померлої [INFO] . Визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку площею 4,900 га, що розташована на території КСП «Дніпрова хвиля» Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] померлої [INFO] , на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП від 27 березня 1999 р„ кадастровий номер земельної ділянки: 1224881200:01:002:0458. Визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку площею 0,0800 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , померлої [INFO] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №165085 від 29.05.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 1224881200:02:001:0030. Визнати за [PERSON] (РНОКПП- [NUMBER] ) власності на земельну ділянку площею 0,2500 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №165084 від 29.05.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 1224881200:02:001:0029. Визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.1990 року. Позивач та її представник до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольни. Відповідач до початку підготовчого судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення, просив справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, встановив наступне. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 27.07.2021 року. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: - Земельна ділянка площею 4,900 га., що розташована на території КСП «Дніпрова хвиля» Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП від 27 березня 1999 р., кадастровий номер земельної ділянки: 1224881200:01:002:0458; - Земельна ділянка площею 0,0800 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №165085 від 29.05.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 1224881200:02:001:0030. - Земельна ділянка площею 0,2500 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №165084 від 29.05.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 1224881200:02:001:0029; - Житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 01.02.1990 року. 16.12.2003 року спадкодавцем, [PERSON] , було складено заповіт, згідно якого вона заповіла земельний пай, що розташований на землях Василівської сільської ради, Державний акт 15542 від 27.03.1999 року в розмірі 4,900 га, [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Мироненко Наталією Єгорівною, зареєстровано в реєстрі 16.12.2003 за №187. 16.12.2003 року спадкодавцем, [PERSON] , також було складено заповіт, згідно якого вона заповіла жилий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку за цією ж адресою, державний акт №СВ 006628 від 27 листопада 1996 року в розмірі 0,48 га, в рівних долях: [PERSON] , [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Мироненко Наталією Єгорівною, зареєстровано в реєстрі 16.12.2003 за №186. У відповідності до ч.1, ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1, ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч.1 ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Як наголошує ч.1-2 ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до ч.1-2, ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ст.41 Конституції України, ч. 1 ст.319, ч. 1 ст.321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05,2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2022 року №504/02-31, з якої вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки вона не прийняла спадщину після її смерті. Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Раївською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області від 10.10.2024 року, що громадянка [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (актовий запис про смерть №117 від 27 липня 2021 року), була зареєстрована на території Раївської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . Разом з [PERSON] з 2014 року до моменту її смерті, за даною адресою фактично проживала та здійснювала догляд - [PERSON] , [INFO] (донька), яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.1268 та ч.1 ст. 1269\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає встановленим факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на день відкриття спадщини, а тому вважається такою, що спадщину прийняла. Під час розгляду справи було досліджено в судовому засіданні копію спадкової справи №226/2022 після померлої [INFO] [PERSON] , та встановлено, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] не звертався. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України, відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Спадкоємець [PERSON] використав своє право та спадщину за заповітом на: частину земельної ділянки площею 0,0800 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; частину земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; частину житлового будинку садибного типу, що розташований за адресою [ADDRESS] , не прийняв. Іншим спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом є: позивач [PERSON] , до якої на підставі ч.1 ст. 1275 ЦК України переходить частка [PERSON] . Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а також враховуючи, визнання позову відповідачем, та те що визнання за позивачем права власності на вищевказане майно в порядку спадкування за заповітом не порушуватиме права та інтереси інших осіб, а позивачу в інший спосіб не можливо захистити свої порушені права, тому позовні вимоги підлягаю задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved