Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

08.01.2025 року до суду звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем тіткою [PERSON] , яка народилась [INFO] в селі Кам`янка Літинського району Вінницької області, та померла [INFO] в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області, на час відкриття спадщини, а саме на день її смерті [INFO] . В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що [INFO] померла його тітка [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно. Він як спадкоємець за законом після смерті тітки, спадкове майно фактично прийняв, оскільки з нею постійно приживав до дня її смерті, здійснив її поховання. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки необхідно підтвердити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем (тіткою) на час відкриття спадщини, через що вимушений звернутися до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 року, визначено склад суду з розгляду заяви: головуючого суддю Сєліна Є.В. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 16.01.2025 року, відкрито провадження за заявою, визначено здійснити її розгляд в порядку окремого провадження, призначено судове засідання. На підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 13.03.2025 року, замінено первісну заінтересовану особою належною заінтересованою особою, а саме приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Саміляк Олену Павлівну, на Махнівську сільську раду Вінницької області. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у заяві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заінтересована особа уповноважений представник Махнівської сільської ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, проти задоволення вимог про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заперечував. Суд, заслухавши вступне слово заявника, покази свідків, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному законом у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Вимогами статей 1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Положеннями частин 3 та 5 статті 1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 25.10.2024 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 2,4158 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Безіменської сільської ради Козятинського району Вінницької області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництво, кадастровий номер 0521480200:06:0030204, яка належала померлій згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 951889, виданого 10.04.2007 року Козятинською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження від 24.11.2006 року № 637, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010780200043. [PERSON] у період часу з 2006 року до дня своєї смерті, яка сталася [INFO] постійно проживала разом із своїм племінником [PERSON] та його сім`єю за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Махнівської сільської ради Вінницької області від 07.03.2025 року № 62, та акт обстеження матеріально-побутових умов, складений 20.03.2025 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області. Дану обставину підтверджують свідки [PERSON] , [PERSON] , які будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань, та приведеними до присяги, в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] постійно проживала разом із своїм племінником [PERSON] та його сім`єю за адресою: [ADDRESS] , по день її смерті, яка сталася [INFO] , здійснив її поховання, та доглядає її майно. [PERSON] звернувся із заявою до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Саміляк О.П. про роз`яснення питання щодо можливості оформлення спадщини за законом після смерті тітки [PERSON] , в якій повідомив, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з померлою, здійснив її поховання, та вступив в управління спадковим майном. На зазначене звернення, приватний нотаріус Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Саміляк О.П. надала лист-роз`яснення від 06.12.2024 року № 370/02-14, в якому рекомендувала [PERSON] звернутися до суду, оскільки відсутні належні докази його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, суд вважає доведеним факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця села Райки Калинівського району Вінницької області, разом із спадкодавцем тіткою [PERSON] , яка народилась [INFO] в селі Кам`янка Літинського району Вінницької області, та померла [INFO] в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області, на час відкриття спадщини, а саме на день її смерті [INFO] . За приписами частин першої-третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved