Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Від [PERSON] до Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави надійшла позовна заява з вимогами: - встановити факт самостійного виховання та утримання ним дочки [PERSON] та сина [PERSON] , без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері [PERSON] чи інших осіб. На обґрунтування позову зазначено, що 04.12.2009 [PERSON] та [PERSON] у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зареєстрували шлюб. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] та [INFO] син [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 02.02.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з батьком [PERSON] , самостійно ним виховуються та повністю перебувають на його утриманні. Матір дітей [PERSON] з жовтня 2020 року перебуває на обліку та періодичному лікуванні в КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер», а надалі в КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради". Основне захворювання шизоафективний розлад, змішаний тип, стан деномненсації. Внаслідок свого захворювання [PERSON] позбавлена можливості самостійно виховувати та доглядати дітей, адже під час періодів загострення захворювання, вона стає небезпечною для оточуючих, потребує госпіталізації з лікуванням та внаслідок цього створює небезпеку не лише для себе, а й для їх дітей. Мати внаслідок свого захворювання та постійного перебування на лікуванні, не виявляє заінтересованості в подальшій долі дітей, не цікавиться їх успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток в необхідному обсязі, зокрема харчуванні, медичного догляду, лікування дітям, що негативно впливає на них, не забезпечує необхідного фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає їм доступ до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Позивач є єдиним піклувальником їх дочки та сина, здійснює за ними самостійно постійний догляд, якого вони потребують, самостійно здійснюю їх утримання та виховання. Фактично він є одиноким батьком, що самостійно виховує власних дітей, намагається забезпечити гідні, а особливо безпечні умови проживання, забезпечити сина та дочку відпочинком та оздоровленням. Однак, на сьогоднішній день, через військову агресію російської федерації на території всієї України введений військовий стан, ситуація в Україні продовжує бути небезпечною, що негативно впливає зокрема і на психічний стан його дітей. Виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років на сьогоднішній день забороняється. З огляду на вищевикладене, для отримання правової підстави для періодичного перетину державного кордону України, безпечного безперешкодного пересування по території України, для забезпечення своїм дітям належного відпочинку та оздоровлення, культурного, духовного соціального розвитку, а також у разі виникнення такої необхідності безпечного тимчасового проживання, він повинен довести факт самостійного утримання та виховання неповнолітньої дитини, тобто визнати за собою одноосібне самостійне виховання та утримання своїх дітей. Задоволення даної позовної заяви необхідне позивачу для реалізації права на свободу пересування та можливості виїзду за кордон України, в позасудовий порядок вирішити спірне питання неможливо. З відповідною заявою позивач звернувся до Служби у справах дітей Подільської районної в м. Полтави ради та надав копії всіх документів. Проте Листом № 05.1-16/147 від 22.08.2024 Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтава ради відмовила йому. Аргументи учасників справи. Від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позовних вимог. Третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради письмових пояснень на позов не надала. 20.02.2025\~від представника\~третьої особи [INFO] Симоненка В.Г. надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких зазначено що позов не підлягає задоволенню. В матеріалах справи є клопотання матері яка не заперечує задоволення позовних вимог, тобто не заперечує, щоб її права були припинені, проте вказане суперечить закону, який покладає солідарну відповідальність батьків на виховання дітей і письмова відмова від своїх обов`язків є нікчемною та не може бути прийнята судом. Так само не може бути прийнято судом медичні документи, що надані до суду, які, нібито, на певному етапі життя матері підтверджують її хворобу. Хвороба матері не є підставою вважати, що чоловік самостійно виховує та утримує малолітніх дітей, крім того у медичному висновку прописані рекомендації щодо медикаментозного лікування та повторного звернення до лікаря, і наразі невідомо який стан матері. Крім того, у матеріалах справи відсутній позитивний висновок щодо можливості самостійного виховання батьком дітей при наявності матері. Постановою КМУ № 560, на яку посилається позивач, встановлюється перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: «рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини…)». З наведеного вбачається, що з 18 травня 2024 року Закон прямо передбачає\~можливість отримання\~рішення суду\~про встановлення\~певного юридичного\~факту - самостійного виховання дитини в судовому порядку, а також окремо, альтернативно - рішення суду про позбавлення батьківських прав. Підставами для такого факту є обставини, що визначені для позбавлення батьківських прав, а саме ухилення від виконання обов`язків із виховання та утриманню дитини. Тобто якщо дії матері свідомі вона має можливість займатися дитиною, але не хоче цього робити (винні дії чи бездіяльність матері). Якщо навіть і мати хворіє, то не можливо це вважати свідомим ухиленням від виконання нею батьківських обов`язків. Очевидно, що в умовах перерахованих вище, можна дійти до висновку що дитина виховується батьком без матері - відповідно така ситуація є підставою для встановленням юридичного факту самостійного виховання дитини в судовому порядку. Позивач не навів аргументацію, яка б дозволяла прийти до висновку, що позивач самостійно виховує та утримує малолітніх дітей. Крім того, дружина позивача не була позбавлена батьківських прав, не була визнана недієздатною, не визначено рішенням суду місце проживання дітей, що дає можливість прийти до висновку про безпідставність позовних вимог. Рух справи. Ухвалою суду від 12.12.2024 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.01.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи [INFO] . Зобов`язано Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради надати суду висновок щодо розв`язання спору встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем [PERSON] малолітніх: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері [PERSON] чи інших осіб. Ухвалою суду від 24.03.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кумечко М.С. не прибули, від адвоката Кумечко М.С. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої\~особи [INFO] Симоненко В.Г. в письмових поясненнях від 20.02.2025 просив розгляд справи провести без участі представника [INFO] . Представник третьої особи Служби у\~справах дітей\~виконавчого комітету\~Подільської районної\~у м.\~Полтаві ради у судове засідання не з`явився, від заступника голови ради з питань діяльності виконавчого органу Дубець Н. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 04.12.2009 зареєстрували шлюб, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області було складено актовий запис № 252 від 04.12.2009. Рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 02.02.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а. с. 14) [INFO] народилася [PERSON] , батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис про народження № 368 від 19.04.2011 (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 19.04.2011. (а. с. 20) [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис про народження № 518 від 31.05.2012 (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 31.05.2012. (а. с. 18) Позивачу на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 28.08.2019 та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2019. (а.с. 11-12, 13) Відповідачка [PERSON] та спільні діти сторін: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані такими, що проживають за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 15, 19, 21) З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КП "Полтавський обласний психоневрологічний диспансер", вбачається, що [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз - шизоафективний розлад змішаний тип, стан декомпенсації. (а. с. 17). Довідкою КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР" Відокремленого підрозділу-обласної консультативної психоневрологічної поліклініки зі стаціонаром № 1 від 17.04.2025 № 2135/33.1.-15 підтверджується, що з 2021 року [PERSON] , [INFO] , надається психіатрична допомога, діагноз [PERSON] постійно приймає підтримуюче лікування. (а. с. 92) На підтвердження звернення до служби у справах дітей виконавчого комітету подільської районної у м. Полтаві ради з приводу надання довідки про те, що на утриманні позивача перебувають малолітні діти, [PERSON] долучено заяву та лист служби у справах дітей виконавчого комітету подільської районної у м. Полтаві ради від 22.08.2024 № 05.1-16/147. (а. с. 23, 24) Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним дочки [PERSON] та сина [PERSON] , без будь-якої сторонньої допомоги та без участі матері [PERSON] чи інших осіб. Зазначає, що встановлення даного факту необхідно для реалізації права на свободу пересування та можливості виїзду за кордон України. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався. Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. Перелік обставин та інших поважних причин для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації зазначений у ст. 23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Пунктом 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Відповідно до ч. 1 п. 4 додатку 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» №560 від 16.05.2024 документами, що підтверджують право на відстрочку жінок та чоловіків, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої (таких) дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, є свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. У силу ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав. З врахуванням вищенаведених норм сімейного законодавства слід дійти висновку, що обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання, утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання, утримання дитини, то факт одноосібного виховання, утримання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Матеріали справи свідчать, що неповнолітня дочка [PERSON] та малолітній син [PERSON] зареєстровані в будинку, який належить на праві власності позивачу, та проживають разом з матір`ю, яка також зареєстрована за даною адресою. Батько зареєстрований за іншою адресою. При цьому, позивача не можна вважати таким, що утримує дітей без матері, адже остання має повний перелік прав та обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Мати не може відмовитися від своїх обов`язків. У матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про повну відсутність участі матері у вихованні та утриманні дітей так само як і докази про позбавлення її батьківських прав або визнання її недієздатною. У даному випадку відсутні підстави стверджувати, що позивач самостійно утримує спільних дітей сторін. Разом з тим, на думку суду, заявлені [PERSON] вимоги про встановлення факту направлені не на захист прав неповнолітніх дітей, а пов`язані з небажанням виконання військового обов`язку, проходженням військової служби та реалізацією права на відстрочку від призову на військову службу. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Розглянувши заяву відповідачки про визнання позову, суд доходить висновку про відмову у прийнятті визнання відповідачкою позову, оскільки у даній справі визнання відповідачкою позову суперечить законодавству України, законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відсутні, а отже і визнання відповідачкою позову в даному випадку не впливає на прийняття рішення у даній справі. Судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed