Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

У березні 2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з нього на свою користь заборгованість за кредитним договором № 31.03.2024-100000690 від 31.03.2024 року у розмірі 22071,69 грн та судовий збір. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 31.03.2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 31.03.2024-100000690. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит строком на 140 днів. Кредитний договір (оферти) було продовжено шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору 22.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 31.08.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 22 071,69 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10831,63 грн, за процентами в розмірі 8282,15 грн, неустойка у розмірі 2 957,91 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме проведена часткова сплата 07.09.2024 року по вищезазначеному кредитному договору на суму 1 000,00 грн. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10.03.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та 11.03.2025 року справа передана судді (а.с. 31-32). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с. 34). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2025 року витребувано докази у справі (а.с. 66-67). 25.03.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивач не може стягнути з нього неустойку (штрафи, пеню) у розмірі 2 957,91 грн, позивачем не надано доказів видачі кредиту, надані розрахунки суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів (а.с. 38-43). 24.03.2025 року до суду від представника позивача Ларіонова К.О. надійшла відповідь на відзив, у якій просить позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного розрахунку, а позивач додає картку з детальним розрахунком заборгованості, яка є належним та допустимим доказом. Між ТОВ «Споживчий центр» та АТ КБ «Приватбанк» 01.11.2020 укладено договір №4507 про надання послуг в системі LiqPay. Однією з складових предмету вищезазначеного договору є «Масові виплати» це один з методів оплати в системі LiqPay, суть якого полягає в здійсненні переказів грошових коштів від клієнта (тобто позивача - ТОВ «Споживчий центр») на поточні або карткові рахунки юридичних осіб, фізичних осіб та/або фізичних осіб підприємців на підставі одного платіжного доручення та реєстру отримувачів або через виклики системного інтерфейсу (API). Також, разом з подачею позову було надано квитанцію що підтверджує перерахування коштів відповідачу (деталі операції: ID платежу: 2443916237 Номер операції: O_F16E6C209C90574E7F4AB7C274BBD5D83A8F Дата проведення платежу: 2024.03.31 10:12 Призначення платежу: Видача за договором No31.03.2024-100000690 Сума платежу: 16000.0 Валюта платежу: UAH Картка/рахунок: [NUMBER] ) (а.с. 46-48). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 31.03.2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 31.03.2024-100000690 (а.с. 13-18). Пунктами 5, 6 заявки передбачено, що процента ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,82 %=(18463.67/16000)/140*100 %. Згідно з п. 3.1. пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Пунктом 4.3. встановлено, що днем надання кредиту є списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до п. 6.1. позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту, сплата процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Кредитний договір (оферти) було продовжено шляхом укладення додаткового договору до кредитного договору 22.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] (а.с. 19-20). Квитанцією про видачу коштів від 31.03.2024 року підтверджується переказ 16 000,00 грн за кредитним договором № 31.03.2024-100000690 (а.с. 12). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №31.03.2024-100000690 від 31.03.2024 року заборгованість [PERSON] складає 22 071,69 грн, у тому числі: 10 831,63 основний борг, 8 282,15 грн - проценти, 2 957,91 грн неустойка (а.с. 25). Згідно листа АТ «СЕНС БАНК» від 11.04.2025 року вих.№4947-БТ-32.3/2025 року [PERSON] є клієнтом банку та на його ім`я відкрито картку № [NUMBER] рахунок до карти № [NUMBER] (а.с. 75). Згідно виписки по особовому рахунку за 31.03.2024 року АТ «СЕНС БАНК» на рахунок № [NUMBER] [PERSON] 31.03.2024 року о 18:39 грн нараховано 16 000,00 грн (а.с. 76). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. З огляду на статтю 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідачем заявлений розмір заборгованості належними та допустимими доказами не спростований, відповідачем власного розрахунку не наведено, хоча за змістом ч. ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитом і його розміру. У свою чергу відповідачем належних та допустимих доказів на спростування аргументів позивача як щодо укладення між сторонами кредитного договору, погодження всіх істотних умов договору, так і щодо розміру заборгованості не надано. Відповідач доводів позивача про визначену у позові заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не подав. А тому, розглядаючи справу виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 22 071,69 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved