Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

В листопаді 2024 року позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього на свою користь додаткові витрати на дитину, [PERSON] , [INFO] , у сумі 127 513,28 грн.. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 04.07.2016 було розірвано. У шлюбі сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2019 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що починаючи з 2019 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 28.10.2024 року становить 10 111,39 грн.. Починаючи з 2016 року відповідач ніяким чином не піклується про спільну дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною. Зазначає, що добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітньої доньки відповідач категорично відмовляється, мотивуючи це тим, що аліментів, які він сплачує достатньо для нормального розвитку дитини. Окрім того, позивачка здійснила додаткові витрати, викликані розвитком здібностей дитини на загальну суму 15 050,00 грн., які були сплачені на рахунок Центр вивчення мов «Мовавимова», що підтверджується відповідними квитанціями. Крім того, згідно договору № 1 про надання освітніх послуг у сфері загальної середньої освіти на навчання в Приватній організації (установа, заклад) «Приватний заклад загальної середньої освіти Київський ліцей «Демократична школа «Альтерра Скул» укладеного між Приватною організацією (установа, заклад) «Приватний заклад загальної середньої освіти Київський ліцей «Демократична школа «Альтерра Скул» та [PERSON] про надання платної освітньої послуги у сфері загальної середньої освіти. За отримання вищевказаних послуг за період з 22.08.2023 по 29.10.2024 позивачкою було сплачено 218 100,00 грн., що підтверджується договором та квитанціями про сплату. В період з 19.06.2024 по 22.06.2024 позивачка здійснила додаткові витрати, викликані змаганням, покупкою професійного обладнання, оскільки дочка професійно займається стрільбою з луку, на загальну суму 2091,75 грн., що підтверджується відповідними квитанціями та копією посадочних документів. Крім того, позивачкою були понесені витрати на медичне обслуговування та діагностику стану здоров`я дочки, на загальну суму 1103,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією та випискою з карткового рахунку позивачки. Також, у зв`язку з необхідністю оздоровлення, розвитку дитини та розширення її кругозору позивачка неодноразово вивозила доньку за кордон, на загальну суму 19 784,82 грн., що підтверджується відповідними документами. Позивачка здійснила додаткові витрати на дочку [PERSON] , [INFO] , на загальну суму 255 026,57 грн., половина з яких підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2024 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2022 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 06.03.2025 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи. Позивачка в судовому засіданні просила задовольнити позов з підстав зазначених в позові та ухвалити відповідне рішення, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні та просив ухвалити відповідне рішення. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 24 липня 2007 року. Від шлюбу сторони мають дитину, дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2010 року. Вбачається, що дитина сторін проживає за зареєстрованим місцем проживання матері, що відповідачем в ході розгляду справи не заперечувалось. 29.01.2019 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва стягнуто із [PERSON] ( [INFO] , уродженець м. Хмельницький, РНОКПП [NUMBER] , проживає: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживає: [ADDRESS] ) аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач просить стягнути додаткові витрати на доньку, оскільки з відповідачем не досягнуто згоди щодо їх розміру. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Сімейне законодавство України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Верховний Суд у постанові від 14 січня 2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно ч. 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як зазначено у п. 18 постанови Пленуму Верховного суду №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути додаткові витрати на дитину, які понесені у зв`язку з відвідуванням дитиною приватного закладу загальної середньої освіти, вивченням англійської мови, професійним займанням дитиною спортом, оздоровленням та відпочинку, оскільки відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Загальна сума понесених додаткових витрат позивачем, яка зазначена у позові 255 026,82 грн., 50% з яких позивач просить стягнути з відповідача. Позивачем на підтвердження понесених витрат надано суду Договір №1 про надання освітніх послуг у сфері загальної середньої освіти від 07.08.2024 року, укладеного між Приватною організацією (установа, заклад) «Приватний заклад загальної середньої освіти Київський ліцей «Демократична школа «Альтерра Скул» та [PERSON] про надання платної освітньої послуги у сфері загальної середньої освіти та платіжні інструкції по оплаті за вказаним договором. Також позивачем надано платіжні інструкції з оплати он-лайн курсів англійської мови в ONLINE Центрів мов «Мова Вимова»; підтвердження витрат на придбання спортивного обладнання для доньки для занять спортом, підтвердження оплачених позивачем ТОВ «Мірум Клінік» та медичної лабораторії «Сінево» за проведені медичні дослідження та підтвердження витрат у зв`язку з необхідністю оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном. Таким чином, на наведені витрати відносяться до додаткових витрат передбачених ст. 185 СК України і понесені в інтересах дитини витрати позивача на освітні послуги та оздоровлення, на загальну суму 255 026,57 грн. З огляду на викладене, з відповідача підлягає стягненню 50 % відсотків витрат понесених позивачем та оплату освітніх послуг, відпочинку та оздоровлення доньки у сумі 127 513,28 грн. Оскільки судом задоволено позов, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1275 грн. 13 коп. судового збору.

Outcome: approved