Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

21.04.2024 року до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що 09.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4125298 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АБ «УКРГАЗБАНК». За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4125298 від 09.11.2023 року у період з 09.11.2023 року по 26.07.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 37800 грн. У зазначений період відповідачем здійснено на рахунок первісного кредитора оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 2730 грн. Станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості Відповідача за Договором № 4125298 від 09.11.2023 року склала: тіло кредиту 7000 грн., заборгованість за процентами 35070 грн., загальною сумою 42070 грн. 26.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Станом на дату укладення Договору факторингу 26.07.2024 року строк дії Договору № 4125298 від 09.11.2023 року не закінчився. Тому у межах строку Договору, укладеного між Первісним кредитором та [PERSON] , ТОВ «Українські Фінансові Операції» у період з 26.07.2024 року по 03.11.2024 року (100 календарних днів) здійснило нарахування процентів у сумі 14000 гривень. Просили стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованість загальною сумою 56070 гривень, яка складається з: сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 7000 грн., суми заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором 35070 грн., суми заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 100 календарних днів 14000 грн сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00грн. Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.04.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та жодних заперечень щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надсилав, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти чого у поданій заяві не заперечив представник позивача. Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст.\~247\~ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.526,\~527,\~530,\~546,\~549,\~550,\~556 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 1177 від 19.03.2019 року, видане Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має ліцензію на діяльність фінансової компанії з надання коштів та банківських металів у кредит, яка була видана Національним банком України від 21.03.2024 року. ТОВ «Українські фінансові операції» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000362 від 15.09.2021 року, видане Національним банком України, має ліцензію на діяльність фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металів у кредит та надання послуг факторингу, яка була видана НАЦКОМФІНПОСЛУГ від 26.01.2017 року. На підставі зазначеного ТОВ «Українські фінансові операції» має право укладати договори факторингу. 09.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4125298 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АБ «УКРГАЗБАНК». Сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту\~кредит, сума кредиту складає 7000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів з 09.11.2023 року по 03.11.2024 року.. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку№\~ [NUMBER] , емітовану Банком АБ «УКРГАЗБАНК», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» № 831-2607 від 26.07.2024 року. 26.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача. На виконання вимог\~ст.18\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, листом від 29.07.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «Українські Фінансові Операції» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення(SMS- повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень. Враховуючи вищезазначене, Відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором № 4125298 від 09.11.2023 року у період з 09.11.2023 року по 26.07.2024 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 37800 грн. У зазначений період відповідачем здійснено на рахунок первісного кредитора оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 2730 грн. Станом на 26.07.2024 року загальна сума заборгованості Відповідача за Договором № 4125298 від 09.11.2023 року склала: тіло кредиту 7000 грн., заборгованість за процентами 35070 грн., загальною сумою 42070 грн. 26.07.2024року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Станом на дату укладення Договору факторингу 26.07.2024 року строк дії Договору № 4125298 від 09.11.2023 року не закінчився. Тому у межах строку Договору, укладеного між Первісним кредитором та [PERSON] , ТОВ «Українські Фінансові Операції» у період з 26.07.2024 року по 03.11.2024 року (100 календарних днів) здійснило нарахування процентів у сумі 14000 гривень. Таким чином, сума боргу відповідача становить 56070 гривень. У матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, де викладено інформацію, яка надавалась відповідачу до укладення договору про споживчий кредит, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки, що є додатком 1 до Договору та інформаційне повідомлення, що є Додатком 2 до Договору. Вказані документи підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України\~«Про електронні\~довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Скріпивши Заяву підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів та повернути Кредит та сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі Щомісячних платежів. Згідно зі ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526,527\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором належним чином не виконував. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми коштів. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Тобто після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст.\~625\~ЦК України (3% річних). Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст.1048 та ст.625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до статті 1048\~ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Підписуючи договір, відповідач погодився на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У цьому випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку Договором та у погодженому сторонами розмірі. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг у розмірі 56070 гривень. Відповідно дост. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію договору про надання юридичних послуг № 0108/24-А від 01.08.2024 року; Детальний опис робіт (наданих послуг) № 412598 від 11.12.2024 року , копію акту приймання-передачі наданих послуг № 412598 до Договору № 0108/24-А від 01.08.2024 року від 11.12.2024 року, в якому зазначено загальну суму 10000,00 грн. Суд вважає, що понесені позивачем витрати у зв`язку з пред`явленням позову та розглядом справи в суді, є обгрунтованими, та підтверджені матеріалами справи. Беручи до уваги порядок подачі доказів, невелику складність судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, тому доцільним є стягнути з відповідача 10000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved