Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -16.09.2021 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір №707240 про надання споживчого кредиту; -таким чином на підставі платіжного документу [PERSON] були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000грн.; -відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин; -28.08.2023 між Первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надалі Позивачем) укладено Договір факторингу №2808-23, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №707240 від 16.09.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; -таким чином до позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідачки за Кредитним договором №707240 від 16.09.2021; звернувся до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №707240 від 16 вересня 2021 року в сумі 21974грн.43коп., судовий збір у розмірі 2422грн.40коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000грн.. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві /а.с.1-15/ позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу в відсутність представника позивача, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином /а.с.104, 106/, відзиву на позовну заяву не надала. Заяви про розгляд справи в її відсутність від відповідачки до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження по справі тощо/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність представника позивача та відповідачки, без фіксування судового процесу. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. 16 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (надалі - Товариство) та [PERSON] (надалі Споживач) було укладено договір №707240 про надання споживчого кредиту (надалі - Договір), згідно з яким Товариство надало відповідачці кредит в сумі 20000грн. строком на 334 днів з кінцевим терміном повернення 16.08.2022 (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору /а.с.35-43/. Сторони погодили, що процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку кредитування 100% річних. Договір між сторонами укладено у вигляді електронного договору, який був підписаний з використанням електронного підпису відповідачки одноразовим ідентифікатором. Також відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, який містив інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту /а.с.42-43/. Кредитні кошти надано відповідачці в безготівковій формі шляхом перерахування (утримання) у розмірі 20000грн. на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 26.09.2023, вих. №2646_230926173726, яким останнє підтвердило успішне перерахування коштів 16.09.2021 (номер транзакції в системі iPay.ua 108864644) (а.с. 20), а також у розмірі 5000грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Згідно з даними розрахунку заборгованості [PERSON] частково здійснював сплату заборгованості за Договором (а.с.28). На підставі договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язалося їх прийняти та сплатити ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» суму фінансування за таке відступлення /а.с.17-18, 25, 70-81/. Як вбачається із витягу з додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 - позивач набув право вимоги також за Договором до відповідачки. По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі ст.526 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Положеннями частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У відповідності з ст. 610- 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором, відповідачкою не виконані. Заборгованість [PERSON] станом на 28.08.2023 (витяг з Додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року /а.с.28/ складає: 21974грн.43коп. /в т.ч.: 14663грн.27коп. -заборгованість за тілом кредиту, 7311грн.16коп. - заборгованість по відсоткам/ та підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.76-81 ЦПК України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 ЦК України. Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу /п.1 частини третьої статті 133 ЦПК України/. Положеннями статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 ЦПК України: для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування даних витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача надав суду: договір №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року (надалі Договір про надання правової допомоги), додаткову угоду №0033958000641 від 27.06.2024. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Маньковською А.В., акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27.06.2024 (надалі - Акт виконаних робіт), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10 від 02.11.2023 /а.с.19, 21-22, 29-31, 33, 65-69/. Так, загальна вартість послуг представника позивача за Договором про надання правової допомоги та Актом виконаних робіт складає 6000грн., з них: 2250грн.00коп. - аналіз обставин спірних правовідносин та надання рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів, 3000грн.00коп. - складання позовної заяви, 750грн.00коп. - формування додатків до позовної заяви (письмові докази). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 6000грн.. Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору по справі у сумі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідачки відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved