Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У серпні 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач дізнався, що вищевказане нерухоме майно позивача знаходиться під арештом (архівний запис), реєстраційний номер обтяження № 1223227, що зареєстрований 06 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Народного суду м. Бровари № б/н, об?єкт обтяження: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , власником якої зазначений [PERSON] . З відповіді на запит адвоката з`ясовано, що вироком Броварського міського суду Київської області від 05 січня 1994 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 141 КК України (у редакції 1961 року), призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі з утриманням у ВТК загального режиму з конфіскацією майна. Однак, вказане обтяження накладено помилково, оскільки [PERSON] ніколи не був власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . Згідно відомостей АСВП, виконавчі провадження, де боржником є позивач [PERSON] , на примусовому виконанні у відділі станом на 10.07.2024 не перебувають. З наведених вище підстав, враховуючи те, що наявне обтяження позбавляє [PERSON] права у повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним йому нерухомим майном на власний розсуд, позивач просив зняти обтяження, зареєстроване у реєстрі за № 1223227. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову та залучено до участі в справі в якості співвідповідача - Головне управління Державної податкової служби у Київській області. У встановлений ухвалою суду строк, відповідачами відзиву на позовну заяву не подано. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру в ЖБК «Юність» від 22 жовтня 1996 року за № 256, виданого на підставі рішення Броварського міськвиконкому, двокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване за позивачем [PERSON] , що підтверджується Довідкою КП БМР «Броварське бюро технічної інвентаризації» № 1602 від 17.12.2024. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 384919939 від 30.06.2024, у реєстрі зареєстроване обтяження арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1223227 зареєстрований: 06.08.2004 11:54:17 за №1223227 реєстратором: Броварська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м. Бровари, об?єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адрес: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер: 3201235KIEV469, Архівна дата: 06.12.2000, дата виникнення: 13.04.1994, № реєстра: 6, внутр. № 1901А9272DF13330675C, коментар: б/н на с.20. На підтвердження заявлених вимог [PERSON] також додані копія Витягу з реєстрової книги заборон Броварської міської державної нотаріальної контори за 1989-1999-2000 роки та копія витягу з Алфавітної книги реєстрації заборон 1956-1995 роки. Згідно Виписки з вироку Броварського міського суду Київської області від 05 січня 1994 року, у провадженні суду перебувала кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 141 КК України. Вищевказаним вироком від 05 січня 1994 року у справі № 1-8/1999 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного злочину та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі з утриманням у ВТК загального режиму, конфіскацією майна. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 22 грудня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до листа Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 62227 від 10.07.2024, представник позивача зверталася до відділу у липні 2024 року з питань зняття наявного обтяження, де їй роз`яснено, що згідно відомостей АСВП виконавчі провадження, де боржником є позивач [PERSON] , на примусовому виконанні у відділі не перебувають, виконавче провадження, що перебувало на виконанні згідно запису про обтяження № 1223227 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесеного на підставі ухвали, б/н, Народний суд м. Бровари, зареєстрованого 06.08.2004 Броварською міською державною нотаріальною конторою, знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання виконавчих документів. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У силу ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/1247/18 (провадження № 12-99гс19) і підстав для відступлення від неї немає. Верховний Суд неодноразово зазначав, що якщо позивач оскаржує арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року, то у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року, а також положеннями чинного цивільного процесуального законодавства. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суд зазначає, що у даному випадку [PERSON] не може у будь-якому іншому порядку, ніж у судовому, зняти наявне обтяження, зобов`язати відділ державної виконавчої служби чи нотаріальну контору зняти заборону з належного йому нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником якого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначений [PERSON] . За таких умов, коли виконавче провадження не існує, а посадові особи не можуть винести будь-яку постанову поза межами виконавчого провадження, належним способом захисту в цьому випадку є скасування обтяження, накладеного на майно боржника в судовому порядку через неможливість захисту прав особи у позасудовому порядку. З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що спірне обтяження накладено на нерухоме майно, власником якого зазначено [PERSON] , й останній помер [INFO] , й жодних виконавчих проваджень у провадженні виконавчої служби не перебуває, матеріали кримінального провадження у суді не збереглись, так як були знищені, даний спір необхідно вирішувати у цивільному судочинстві, адже іншого порядку вирішення даного спору законодавством не встановлено.

Outcome: approved