Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У січні 2025 року позивач ТОВ "Інвестбудгаличина" звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . На утриманні позивача з 26 жовтня 2020 року знаходиться будинок [ADDRESS] , для мешканців якого надаються житлово-комунальні послуги. Наказом ТОВ «Інвестбудгаличина» № 9 від 01.06.2020 затверджено тариф для житлового комплексу «Традиція» у розмірі 11,83 грн за 1 кв.м. Згідно наказу № 10 від 01.05.2023 затверджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для житлового комплексу «Традиція» у розмірі 10,96 грн за 1 кв.м. Позивач, який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території на підставі договору про договору про передачу в управління багатоквартирного житлового будинку та додаткової угоди до нього, зобов`язання виконує належним чином. Натомість, відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23.07.2024 становить 58 472,43 грн та яку просить позивач стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 10.02.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивач належним чином та у встановлений строк усунув вказані недоліки. Ухвалою суду від 13.02.2025 провадження по справі відкрито, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ст. 279 ЦПК України). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,1 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 55). Згідно додаткової угоди № б/н від 06.06.2023 до Договору № ПІ261020 від 26.10.2020 укладеного між ТОВ "ТД "Оріон-Експорт" та ТОВ "Інвестбудгаличина" про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку, сторони домовились, що датою передачі будинку в управління Управителя є дата підписанння Акта приймання-передачі житлового будинку в управління (а. с. 49-53). Наказом ТОВ «Інвестбудгаличина» № 9 від 01.06.2020 затверджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг у житловому комплексі «Традиція» у розмірі 11,83 грн за 1 кв.м. (а. с. 48). Наказом № 10 від 01.05.2023 затверджено тариф на послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння у отриманні комунальних послуг у житловому комплексі «Традиція» у розмірі 10,96 грн за 1 кв.м. (а. с. 47). [PERSON] як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг згідно ст. ст. 156, 162 ЖК України зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у відповідача за період з 01.07.2021 по 23.07.2024 утворилась заборгованість, яка станом на 23.07.2024 становить 58 472,43 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 54). Відповідно до довідки про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг по квартирі № 406 , відповідачем 29.07.2021, 07.09.2021, 08.09.2021, 18.10.2021, 04.11.2021, 26.11.2021, 26.12.2021, 31.01.2022, 03.02.2022 та 27.09.2022 здійснено оплати на загальну суму 27 885,18 грн. З урахуванням часткової сплати боргу відповідачем сума боргу складає 32 597,97 грн. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконує належним чином свій обов`язок щодо сплати за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем за період з 01.07.2021 по 23.07.2024 утворилась заборгованість у розмірі 32 597,97 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач не виконувала свій обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг як власник квартири у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 32 597,97 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 3 028,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано копію Договору про надання правничої допомоги № SO 6163 від 11.07.2024, додаток № 2 до Договору про надання правничої допомоги № SO 6163 від 11.07.2024, в якому згідно п. 4 зазначено розмір основного гонорару у розмірі 3 500,00 грн. У зв`язку з наведеним суд стягує з відповідача на користь позивача 3 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved