Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

В січні 2025 року [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права на приватизацію квартири [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що разом зі своїми неповнолітніми дітьми зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] . Позивачка є наймачем квартири, яка не є приватизованою. 11 січня 2024 року [PERSON] звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради щодо передачі у приватну власність квартири та додала усі необхідні документи, в чому їй було відмовлено із посиланням на відсутність відомостей про реєстрацію [PERSON] з 8 квітня 1997 року по 5 травня 2008 року та [PERSON] з 15 вересня 2018 року по 27 березня 2019 року, а також документів, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Позивачка вказує, що постійно проживала в квартирі, наймачем якої є, станом на 1997 рік вона була семирічною дитиною та чому мати не зареєструвала її в квартирі невідомо. В 2008 році позивачка отримала паспорт та була зареєстрована в квартирі, відповідно, оскільки не мала паспорту та не була ніде зареєстрованою позивачка не могла бути внесена в списки на отримання житлових чеків за будь-якою адресою. [INFO] у неї народився син [PERSON] , оскільки позивачка довго хворіла, перенесла кілька операцій, тож змогла зареєструвати місце проживання дитини лише в березні 2019 року. Відмітки в паспорті позивача та у свідоцтві про народження дитини про використання житлових чеків відсутні. А тому позивач просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 17 січня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в підготовче судове засідання з викликом сторін. Ухвалою від 26 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 2 квітня 2024 року від Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради надійшов до суду відзив на позовну заяву в якій вказують, що права позивача не порушені, а підставою відмови у приватизації квартири послужило ненадання необхідних документів у повному обсязі, тож вважають, що позивачем невірно обраний спосіб захисту. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак представником подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак скористались своїм правом на подачу відзиву на позов. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпропетровської ради від 19 лютого 2016 року №98 змінено договір найму на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з випискою наймача [PERSON] на дочку [PERSON] , склад сім`ї 4 особи: [PERSON] син, [PERSON] донька, [PERSON] син. Як слідує з відповіді КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР від 2 листопада 2021 року №11654 станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційних справах відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований балансовою належністю за Комунальним виробничим житловим ремонтно експлуатаційним підприємством Самарського району. Відповідно до довідки №4461 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та її діти- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур листом від 29 грудня 2023 року №14/5-16656 повідомили, що за наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16 січня 1990 року по 8 квітня 1997 року. Відповідно до листів Дніпровської гімназії №11 та №27 ДМР домашня адреса учениці [PERSON] зазначено [ADDRESS] (а.с.14,15). Як слідує з листа Департаменту житлового господарства ДМР від 31 січня 2024 року №3/16-490 підставою у відмові надання [PERSON] у наданні адміністративної послуги, а саме приватизації квартири [ADDRESS] було ненадання необхідних документів у повному обсязі, зокрема заява на приватизацію оформлена неналежним чином, копії документів, видані органом ДРАЦС засвідчені неналежним чином, довідка про склад сім`ї, витяги з реєстру територіальної громади, згода на обробку персональних даних оформлені неналежним чином, відсутня копія документа, що посвідчує особу, довідка про присвоєння РНОКПП, витяг з реєстру територіальної громади, копія рішення не засвідчена належним чином, відсутні відомості про реєстрацію та документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду [PERSON] з 8 квітня 1997 року по 5 травня 20008 року, [PERSON] з 15 вересня 2018 року по 27 березня 2019 року. Статтями\~16,\~328 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Відповідно до приписів ст.ст.\~3,\~4 ЦПК України\~захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За правилами\~ст. 345 ЦК України\~фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. У ч. 3\~ст. 9 ЖК УРСР\~визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені\~ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч.ч. 4, 5\~ст. 5 зазначеного Закону\~право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього\~Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно з п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський Суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі п. 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Таким чином, тривалий час проживання особи у житловому приміщенні, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції. Приписами\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові [див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)]. Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого\~наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 зазначеного Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Відповідно до частини одинадцятої\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до п.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно з пунктом десятим статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебуваютьу аварійномустані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача, яка діє в своїх інтересах та інтересах сина не розповсюджується. Схожий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц, а також постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 755/17528/17, від 24 травня 2021 року у справі № 296/2566/18, від 31 серпня 2022 року у справі ^ № 758/9406/19, від 19 червня 2023 року у справі № 295/2637/20. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як слідує з відповіді відповідача, підставою у відмові надання адміністративної послуги, а не відмови у приватизації, є ненадання позивачкою необхідних документів у повному обсязі, а саме відповідачем перелічено у шести пунктах недоліки поданої заяви та доданих/не доданих документів. При цьому, позивач звертаючись до суду виділяє, як на обґрунтування позову, саме недоліки зазначені у пункті 6 листа відповідача щодо розгляду заяви [PERSON] урахуванням досліджених доказів, суд вважає звернення позивача до суду з позовом передчасним, за умови відсутності доказів усунення недоліків, які перелічені в листі Департаментом. При цьому, суду надано лист АТ «Ощадбанк» [PERSON] щодо використання/невикористання житлових чеків за приватизацію державного житлового фонду, в якому повідомлено про відсутність запитуваної інформації та роз`яснення щодо розпорядника такої інформації, проте позивачем суду не надано доказів звернення за такою інформацією або ж відмови органу від її надання. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову зважаючи на значний перелік недоліків поданих документів, або ж взагалі не доданих та вичерпного переліку підстав для відмови в приватизації квартири, який розширеному тлумаченню не підлягає, що в даному випадку не мало місця.

Outcome: dismissed