Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

У грудні\~2024\~року товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» (далі\~за текстом\~ Європейська\~агенція)\~звернулося до\~суду з\~позовом до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 42958,97 грн, яка складається: за договором позики №76119237 в розмірі 33012,50 грн, з яких 9500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 23512,50 грн сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №2036049614 в розмірі 4447,30 грн, з яких 3268,57 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,57 грн сума заборгованості за відсотками та 1178,16 грн сума боргу по комісії; за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору №2036049614, в розмірі 5499,17 грн, з яких 4500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 999, 17 грн сума заборгованості за відсотками. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем у березні 2021 року та січні 2024 року було укладено зазначені вище договори з товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі за текстом Безпечне агентство) та акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі за текстом ОТП Банк), відповідно до умов яких він отримав грошові кошти, які вчасно не повернув. На підставі договорів факторингу позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками зазначених вище товариств, включно і до відповідача. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення позичених коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача в заяві до суду просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги повністю, мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів переходу до нього права вимоги за договорами та перерахування відповідачу грошових коштів. Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить наступного висновку. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). Статтями 1046, 1049 ЦК передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Встановлено, що 31.03.2021\~між ОТП\~Банк та відповідачем було укладено кредитний договір №2036049614 /а.с.23-26/, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 9818 грн (9328 грн на придбання товару; 490 грн додаткові послуги). Дата остаточного повернення кредиту 30.09.2022 (п.1.1). Тип процентної ставки фіксований 0,01% (п.1.2). Датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання останнім кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця і на придбання товару. (1.4). Для обслуговування кредитної лінії в межах даного договору на ім`я відповідача було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , видано картку № [NUMBER] , яку він отримав особисто 31.03.2021. Згідно паспорту споживчого кредиту ліміт картки встановлюється в розмірі 4500 грн, строк кредитування 36 місяців з правом пролонгації. Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, графіки платежів та розрахунок загальної вартості кредиту відповідачем підписано особисто. Шляхом підписання вказаного договору/Заяви анкети [PERSON] підтвердив, що перед укладенням кредитного договору банк надав йому в повному об`ємі інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в тому числі шляхом надання доступу до такої інформації на офіційному сайті банку. 31.03.2021, згідно рахунку-фактури №СФGIT-0001003230, на рахунок продавця ТОВ «Комфі-Трейд» було перераховано 11328 грн (2000 грн початковий внесок власного платежу позичальника та 9328 грн кредитних коштів) як оплату за товар, що підтверджується копіями чеків, долученими до справи. Додані до договорів анкета-заява на кредит, графік платежів за договором і паспорт споживчого кредиту містять розмір суми кредиту, процентну ставку, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору. Перед укладенням договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування. Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що при укладенні договору №2036049614 сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із нього. Відповідач, підписавши договір №2036049614, не лише погодив його умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, відсотки, строк та умови кредитування, але й скористався кредитом. 13.10.2023 між ОТП Банк та Європейською агенцією укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до якого ОТП Банк передало позивачу грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому /а.с.34-35/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 13.10.2023 до договору факторингу № 13/10/23 Європейська агенція набула права грошової вимоги до відповідача: за кредитним договором №2036049614 в сумі 4447,30 грн, з яких 3268,57 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,57 грн сума заборгованості за відсотками та 1178,16 заборгованість по комісії /а.с.36/; за номером карткового рахунку № [NUMBER] в сумі 5499,17 грн, з яких 4500грн за основною сумою боргу та 999,17 грн сума заборгованості за відсотками /а.с.37/. 17.01.2024 між Безпечним агентством та відповідачем було укладено договір позики\~№76119237, який підписаний [PERSON] електронним підписом Haq7OWUei1 /а.с.7-9/. Предметом договору є отримання грошових коштів у розмірі 9500 грн строком на 30 днів по 15.02.2024, зі сплатою процентів 2,5 % в день; знижена процентна ставка/день становить 0,75%, процентна ставка в день у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,70%. Згідно умов договору кредит надається шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника/ п.1./. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом обміну електронними повідомленнями. 14.06.2021 між Безпечним агентством та Європейською агенцією укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого Безпечне агентство передало (відступило) позивачу грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому /а.с.11-12/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 20.06.2024 до договору факторингу № 14/06/21 Європейська агенція набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 33012,50 грн, з яких 9500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 23512,50 грн сума заборгованості за відсотками /а.с.16/. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу. Останнім є операція з переуступки першим кредитором прав вимоги боргу третьої особи другому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу першому кредиторові. За змістом ст.ст.1077, 1078 ЦК України фактор вправі передати в розпорядження клієнта лише право дійсної грошової вимоги. При цьому відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються. Зазначеними вище договорами факторингу передбачені умови, що клієнт гарантує і відповідає перед фактором за дійсність грошових вимог, які є дійсними, і клієнт зобов`язується передати фактору документи по боржниках протягом 30 днів з моменту підписання акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників. Отже, за змістом наведених нормативних актів і договорів позивач як фактор мав право отримати від клієнтів, ОТП Банку та Безпечного агентства, докази існування заборгованості за укладеними договорами із відповідачем. Принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє сторону спору, у першу чергу позивача, від обов`язку доведення перед судом тих обставин, на які вона посилається у підтвердження своїх вимог або заперечень (ст.81 ЦПК України). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Оскільки кредитодавець (ОТП Банк) та позичальник ( [PERSON] ) досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання договору №2036049614 ЦК України та уклали його, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. Суду не було надано доказів, які б підтверджували належне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором №2036049614 та які б спростовували суму заборгованості, оскільки Договір є дійсним та ніким не оспорений. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. З огляду на погоджені умови кредитування, проведений позивачем розрахунок заборгованості, заявлений до стягнення з відповідача, вірний. Доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором №2036049614 не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить висновку про задоволення позову в цій частині. Посилання представника відповідача про недоведеність переходу прав вимоги за договорами факторингу, укладеними між позивачем та банком і Безпечним агентством, є безпідставними, нічим не підтвердженими та спростовуються матеріалами справи. Що стосується\~позовних вимог\~про стягнення\~заборгованості в\~розмірі 33012,50\~грн за\~договором позики\~№76119237\~від 17.01.2024, укладеним між Безпечним агентством та відповідачем, то позивач не подав суду будь-яких документів про перерахування коштів на користь відповідача, як і не надав доказів про рух коштів на рахунку відповідача, що унеможливлює перевірити наявність чи відсутність загальної заборгованості по тілу позики. Документи, які містять інформацію про розмір заборгованості [PERSON] не є належними доказами фактичного отримання грошей відповідачем або здійснення розрахункових операції в його інтересах. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст.12 ЦПК України), який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним ніж протилежний. Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Суд вважає, що неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики №76119237 від 17.01.2024, зокрема первинного документу, який підтверджує отримання відповідачем кредитних/позичених коштів, є підставою для висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях і клопотання про витребування судом відповідних доказів в банківських установах представник позивача не заявив, хоча не був позбавлений такого права як при подачі позову, так і під час розгляду справи по суті. Резюмуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт виникнення заборгованості відповідача за договором №76119237 від 17.01.2024 та її розмір, що є підставою для відмови позовних вимог в цій частині. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: partial