Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 07 січня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" звернулося до Обухівського районного суду Київської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором позики № 79184641 від 20.07.2024 у розмірі 20 532 гривень 00 копійок та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 гривень 00 копійок,\~ а також судові витрати на професійну правничу\~ допомогу в розмірі 7 100 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 20.07.2024 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено договір позики № 79184641 шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано одноразовим ідентифікатором відповідачки, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 12000 грн 00 коп. строком на 30 днів шляхом перерахування на картковий рахунок\~ № [NUMBER] .Фіксована процентна ставка 0,75 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70 % в день. Однак, відповідачка не виконала свої зобов`язання по договору в зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позикодавцем, яка станом на 20.07.2024 становить 20 532,00 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 12 000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими відсотками 2700,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 5 832,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 справу передано для розгляду судді Обухівського районного суду Київської області Кравченку М.В. (а.с. 47). Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області Кравченка М.В. від 10.01.2025 матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, передано на розгляд до Богуславського районного суду Київської області за підсудністю (а.с. 48-49). 14 лютого 2025 року вказана справа надійшла до Богуславського районного суду Київської області, та цього ж дня автоматизованою системою документообігу суду згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа розподілена для розгляду судді Тітову М.Б. (а.с. 56). Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 18.02.2025 відкрито провадження у даній цивільній справі та ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 59). Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просить суд розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.1-7). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи був повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України судову повістку відповідачці було надіслано за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Згідно відомостей відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області від 06.03.2025 № 23-23/843/2025, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 64). Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що адресована відповідачу повістка про виклик до суду на 26.05.2025, повернута до суду з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Тобто відповідачка, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце судового засідання згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки та у встановлений судом строк не надіслала відзив на позовну заяву. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Беручи до уваги те, що явка до суду є правом, а не обов`язком сторони у справі, суд враховуючи положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №79184641, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Згідно пунктів 1, 2 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Сума позики складає 12 000,00 грн. Кредит надається на строк 30 днів. Процентна ставка (базова)/день фіксована та становить 0,75%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%; пеня 2,7%; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17 %; (а.с. 6-11). Відповідно до п. 5.2, 5.3 Договору Позичальник до моменту підписання договору ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з офіційними Правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ 1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Правилами надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Згідно з п. 22 Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до п. 24 Договору позики, його укладено у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію", про що свідчить п. 29 Договору позики, який містить в тому числі прізвище, ім`я та по батькові відповідачки [PERSON] , її РНОКПП, адресу місця проживання, реквізити паспорта, адресу електронної пошти та інформацію щодо реквізитів рахунка, на який [PERSON] просила перерахувати суму позики. Відповідачка [PERSON] одноразовим ідентифікатором підписала також Паспорт споживчого кредиту та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с.9, 10-11). При підписанні договору позики особу відповідача було ідентифіковано, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.22). Згідно довідки АТ «Таскомбанк», підтверджено, що Банком було здійснено перекази грошових коштів на рахунок одержувача [PERSON] , а саме: 20.07.2024 19:30:00, картка отримувача: [NUMBER] , сума зарахування: 12 000,00 грн., відправник: "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (а.с. 23). Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, заборгованість [PERSON] станом на 20.07.2024 становить 20 532, 00 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 12 000,00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими відсотками 2 700,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 5 832,00 грн. (а.с.25-29). Спірні правовідносини виникли між сторонами, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договорам, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерція» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 20.07.2024 вищевказаного кредитного договору між відповідачкою та позивачем, невиконання відповідачкою своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договорів недійсним не визнано. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, як і жодних доказів на спростування її обов`язку повернення кредитних коштів, процентів за користування ними у розмірі, зазначеному позивачем. Оскільки позивач довів належними доказами факт укладення відповідачкою договору позики, невиконання його умов відповідачкою, а також розмір боргу, правильність якого відповідачем не оспорено, суд дійшов висновку про задоволення повністю позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" заборгованості за договором позики у розмірі 20 532,00 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: копію договору №03-08/2023 від 03.08.2023 про надання правничої допомоги, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та адвокатським об`єднанням «Правовий Діалог», копію додаткової угоди №2 від 31.10.2024 до договору про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03.08.2023, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, акт приймання передачі наданої правової допомоги від 25.11.2024, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6416 адвоката Ушакевич М.П., платіжна інструкція №9ba67d від 28.11.2024. За встановлених обставин, зважаючи на те, що документи, що свідчать про наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про доведеність витрат на правничу допомогу в заявленій сумі, як такої, що є пов`язаною з даною справою, вважає їх співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, такою, що підтверджена належними та допустимими доказами розрахунку таких витрат. Отже, в порядку ст.141 ЦПК України, із відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 гривень, та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100, 00 гривень, а всього 10128,00 гривень.

Outcome: approved