Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Заявниця [PERSON] , через свого представника звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті спадковдавця [PERSON] , [INFO] , місце народження: село Ольхи Соснівського району Тамбовської області, яка померла [INFO] у м. Москва РФ. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] 16 листопада 2017 року склала заповіт, посвідчений Одинадцятою державною нотаріальною конторою м.Києва, яким заповіла заявниці частину квартири [ADDRESS] , що належить їй на підставі приватної власності. [INFO] [PERSON] померла у м. Москва РФ. Проте отримати документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», або ж витребувати свідоцтво про смерть заявниця не може, оскільки з РФ розірвані всі дипломатичні контакти. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . В судове засідання заявниця не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи за їх відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] 16.11.2017 року склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS] заповідала заявниці [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 01.06.2024 97750092 Органом ЗАГС Москви №92 Багатофункціональним центром надання державних послуг району Крюково вбачається, що [PERSON] , громадянка України, [INFO] , місце народження - Тамбовська область, Сосновський район, с. Ольхи, померла [INFO] в РФ, м. Москва (а.с. 6). Згідно з наданими Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацією №19/17386-25-Вих від 03.03.2025, відомостями щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянка України [PERSON] , у період з 01.01.2020 по 31.05.2024 на потязі №342 сполучення Кишинів - Москва перетнула державний кордон у пункті пропуску Хутір Михайлівський в напрямку виїзду 04.03.2020. Інша інформація відсутня. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.22 Закону України «Про міжнародне приватне право» до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Згідно із ч.1 ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Аналогічно регламентовано зазначене питання у п.7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940, відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми не застосовуються у правовідносинах за участю РФ , оскільки Законом України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» від 01.12.2022 зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР. У цій справі встановлено, що смерть спадкодавця [PERSON] настала [INFO] в м. Москва РФ; однак заявниця не має змоги отримати оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця. Крім того, [PERSON] позбавлена можливості звернутися із заявою про видачу їй свідоцтва про смерть [PERSON] на території РФ та апостилювання цього документа відповідними органами. З наданих доказів вбачається, що [PERSON] є громадянкою України. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. В цій справі заявниця, як спадкоємиця за заповітом позбавлена можливості засвідчити в позасудовому порядку факт смерті спадкодавця, громадянки України [PERSON] на території РФ, де було видано свідоцтво про смерть російського зразка, що не визнається в Україні. З наведених вище підстав, оскільки фактично за відсутності оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] , заявниця, як спадкоємець за заповітом, позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви про встановлення факту смерті. На підставі викладеного та

Outcome: approved