Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON] свідоцтва серії [NUMBER] від 24 грудня 1983 року про укладення з [PERSON] шлюб, який було зареєстровано 24 грудня 1983 року Відділом РАЦС Свердловського МВК Ворошиловградської області, актовий запис №866, в якому допущено помилку в написанні дати народження нареченої [PERSON] замість правильної дати « [INFO] » зазначено неправильну дату « [INFO] ». Заява обґрунтована тим, що заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням Фонду відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність страхового стажу, а саме до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] від 26 жовтня 1979 року, оскільки не підтверджено зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Такий висновок ґрунтується на тому, що свідоцтво про укладення шлюбу від 24 грудня 1983 року не підтверджує зміну прізвища, оскільки в свідоцтві вказана дата народження [INFO] , що не відповідає паспортним даним заявниці. З метою позасудового порядку виправлення помилки у свідоцтві про шлюб заявниця звернулася до Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, який повідомив про неможливість внесення відповідних змін до свідоцтва про шлюб, оскільки паперові носії інформації (архів) знаходиться на тимчасово окупованій території України, доступ до перших та других примірників паперових носіїв актових записів цивільного стану за 1983 року немає та відповідно неможливо перевірити дані паперових носіїв. Заявниця зазначає, що допущена технічна помилка у даті народження [PERSON] у свідоцтві про шлюб від 24 грудня 1983 року та неможливість внести до нього відповідні виправлення у позасудовому порядку перешкоджає у реалізації прав на оформлення пенсії за віком. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2025 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року відкрито провадження у справі № 753/7308/25, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 21 травня 2025 року. Сторони у судове засідання не прибули. Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 35 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження від 20 грудня 1961 року серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] у с. Паньківка Білокуракинського району Луганської області, про що відповідними органами реєстрації актів цивільного стану складено відповідний актовий запис № 55. Згідно з паспортом громадянина України № [NUMBER] датою народження [PERSON] вказано [INFO] , місцем народження - с. Паньківка Білокуракинського району Луганської області. Вказані відомості про дату та місце народження також підтверджуються довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 05 березня 2025 року. Копією сторінок паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується дата народження [PERSON] [INFO] у с. Паньківка Білокуракинського району Луганської області, реєстрацію її шлюбу [INFO] з [PERSON] . У трудовій книжці [PERSON] від 26 жовтня 1979 року [NUMBER] вказано дату її народження [INFO] , а також наявна відмітка про зміну прізвища [PERSON] на [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Водночас, як слідує із свідоцтва про укладення шлюбу від 24 грудня 1983 року серії [NUMBER] у даті народження [PERSON] органом реєстрації актів цивільного стану допущено технічну помилку та замість правильної дати «12 грудня 1961 року» помилково було зазначено «29 березня 1961 року». 03 лютого 2025 року заявниця звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві № 262240030586 від 10 лютого 2025 року заявниці було відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність страхового стажу. Як вказано у цьому рішенні, за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] від 26 жовтня 1979 року, оскільки не підтверджено зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 грудня 1983 року не підтверджує зміну прізвища, оскільки в свідоцтві вказана дата народження [INFO] , що не відповідає паспортним даним заявниці.. З метою виправлення помилки у свідоцтві про шлюб у позасудовому порядку заявниця звернулася до Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, який листом від 10 квітня 2025 року № 59/33.2-80 повідомив про неможливість внесення відповідних змін до свідоцтва про шлюб, оскільки паперові носії інформації (архів) знаходиться на тимчасово окупованій території України, доступ до перших та других примірників паперових носіїв актових записів цивільного стану за 1983 року відсутній та відповідно неможливо перевірити дані паперових носіїв. Як вказує заявник встановлення факту належності їй цього свідоцтва є необхідним для реалізації її прав на оформлення пенсії за віком. Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо оформлення пенсії за віком. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 12 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану, до якого звернулася заявниця, повідомив про неможливість внесення відповідних змін до свідоцтва про шлюб, оскільки паперові носії інформації (архів) знаходиться на тимчасово окупованій території України, доступ до перших та других примірників паперових носіїв актових записів цивільного стану за 1983 року відсутній та відповідно неможливо перевірити дані паперових носіїв. Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Оцінивши надані заявницю докази, суд дійшов до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність захисту прав заявника шляхом встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва серії [NUMBER] від 24 грудня 1983 року про укладення з [PERSON] шлюбу, який було зареєстровано 24 грудня 1983 року Відділом РАЦС Свердловського МВК Ворошиловградської області, актовий запис № 866, в якому допущено помилку в написанні дати народження нареченої [PERSON] замість правильної дати « [INFO] » зазначено неправильну дату « [INFO] ». Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності свідоцтва саме [PERSON] неможливо. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого свідоцтва дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право на призначення пенсії. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved