Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом до суду звернувся [PERSON] , до Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Наталія Володимирівна. Позов мотивований тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] у віці 73 роки, відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 20 квітня 2002 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Карпилівської сільської ради народних депутатів Козелецького району Чернігівської області Гладким П.І. від 23.03.1995 року, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатимете на день смерті і за законом матиме право заповідала [PERSON] . Останній являється внуком померлої. Згідно з Довідкою, виданою Деснянською селищною радою від 11.02.2025 року № 51 вбачається, що [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном до виповнення 6-місячного строку з дня відкриття спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємець доглядав за прибудинковою територією, сплачував комунальні та інші платежі, обробляв город, проводив ремонтні роботи. Відповідно до Довідки Деснянської селищної ради від 11.02.2025 року (Виписка з погосподарської книги за 1977-1979 рр.) в домогосподарстві, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] (голова домогосподарства), [INFO] . Житловий будинок був побудований в 1964 році відносився до категорії робітничий двір. Відповідно до Довідки Деснянської селищної ради від 11.02.2025 року (Виписка з погосподарської книги за 1980-1982 рр.) в домогосподарстві, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] (голова домогосподарства), [INFO] . Житловий будинок був побудований в 1964 році відносився до категорії робітничий двір. Відповідно до Довідки Деснянської селищної ради від 11.02.2025 року (Виписка з погосподарської книги за 1983-1985 рр.) в домогосподарстві, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] (голова домогосподарства), [INFO] . Житловий будинок був побудований в 1964 році; відносився до категорії робітничий двір. Відповідно до Довідки, виданої Деснянською селищною радою № 67 від 04.03.2025 року [PERSON] доглядала за прибудинковою територією, сплачувала комунальні та інші платежі, обробляла город, проводила ремонтні роботи житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] з 1986 року по день її смерті - [INFO] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована в будинку, який перейшов їй як спадок від сестри [PERSON] , а саме, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Деснянською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області № 52 від 11.02.2025 року, де зазначається, що померла [PERSON] була зареєстрована на день смерті одна. Однак, до кінця своїх днів вона опікувалася будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Деснянської селищної ради № 67 від 04.03.2025 року. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 квітня 1990 року вона стала власницею житлового будинку в [ADDRESS] , як спадкоємиця за законом після смерті сестри [PERSON] . В Свідоцтві помилково зазначено, що [PERSON] була головою колгоспного двору. Це спростовується довідкою, виданою Деснянською селищною радою № 382 від 18.09.2023 року, де чітко вказано, відповідно до погосподарської книги за 1991 1995 рр., Т.3, що двір був робітничий. А це значить, що [PERSON] за життя була робітником, а не відносилась до членів колгоспного двору. Так, будинок, який перейшов у спадок [PERSON] від сестри [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] раніше було успішно оформлено приватним нотаріусом Ткаченко Н.В., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав (індексний номер витягу 353805151, дата та час формування 09.11.2023 16:30:56) на позивача. Тобто, це підтверджує, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її онук [PERSON] . Інших спадкоємців нема та будь-які спори з приводу спадкового майна відсутні. На сьогодні, право власності в КП «Ніжинське МБТІ» щодо садибного житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , ні за ким не зареєстровано, що підтверджується Довідкою, виданою КП «Ніжинське МБТІ» № 50 від 14.02.2025 року. Внук померлої [PERSON] ,наразі, обробляє городи за адресою по [ADDRESS] , встановив нову огорожу, ремонтує будинок і Деснянська селищна рада абсолютно не заперечує, що позивач володіє та користується даним домоволодінням. Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , виготовлено КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (КП «Ніжинське МБТІ») від 14 лютого 2025 року на замовлення [PERSON] (рідної сестри позивача). Тип технічної інвентаризації первинний. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2025 року № 02-31/43, виданої приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме, на житловий будинок в [ADDRESS] . Житловий будинок по [ADDRESS] не є спірним, однак, через відмову в оформленні спадкового майна нотаріусом та зміни в законодавстві інших шляхів, крім як звернення до суду за захистом своїх прав через суд позивач не вбачає. Так, позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Деснянської селищної ради, Чернігівського району, Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечень не має. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] у віці 73 роки, відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Карпилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 20 квітня 2002 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Карпилівської сільської ради народних депутатів Козелецького району Чернігівської області Гладким П.І. від 23.03.1995 року, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатимете на день смерті і за законом матиме право заповідала [PERSON] . Останній являється внуком померлої. Згідно з Довідкою, виданою Деснянською селищною радою від 11.02.2025 року № 51 вбачається, що [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном до виповнення 6-місячного строку з дня відкриття спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємець доглядав за прибудинковою територією, сплачував комунальні та інші платежі, обробляв город, проводив ремонтні роботи. Відповідно до Довідки Деснянської селищної ради від 11.02.2025 року (Виписка з погосподарської книги за 1977-1979 рр.) в домогосподарстві, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] (голова домогосподарства), [INFO] . Житловий будинок був побудований в 1964 році відносився до категорії робітничий двір. Відповідно до Довідки Деснянської селищної ради від 11.02.2025 року (Виписка з погосподарської книги за 1980-1982 рр.) в домогосподарстві, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] (голова домогосподарства), [INFO] . Житловий будинок був побудований в 1964 році відносився до категорії робітничий двір. Відповідно до Довідки Деснянської селищної ради від 11.02.2025 року (Виписка з погосподарської книги за 1983-1985 рр.) в домогосподарстві, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] проживала [PERSON] (голова домогосподарства), [INFO] . Житловий будинок був побудований в 1964 році; відносився до категорії робітничий двір. Відповідно до Довідки, виданої Деснянською селищною радою № 67 від 04.03.2025 року [PERSON] доглядала за прибудинковою територією, сплачувала комунальні та інші платежі, обробляла город, проводила ремонтні роботи житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] з 1986 року по день її смерті - [INFO] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована в будинку, який перейшов їй як спадок від сестри [PERSON] , а саме, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою Деснянською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області № 52 від 11.02.2025 року, де зазначається, що померла [PERSON] була зареєстрована на день смерті одна. Однак, до кінця своїх днів вона опікувалася будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Деснянської селищної ради № 67 від 04.03.2025 року. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20 квітня 1990 року вона стала власницею житлового будинку в [ADDRESS] , як спадкоємиця за законом після смерті сестри [PERSON] . В Свідоцтві помилково зазначено, що [PERSON] була головою колгоспного двору. Це спростовується довідкою, виданою Деснянською селищною радою № 382 від 18.09.2023 року, де чітко вказано, відповідно до погосподарської книги за 1991 1995 рр., Т.3, що двір був робітничий. А це значить, що [PERSON] за життя була робітником, а не відносилась до членів колгоспного двору. Так, будинок, який перейшов у спадок [PERSON] від сестри [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] раніше було успішно оформлено приватним нотаріусом Ткаченко Н.В., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав (індексний номер витягу 353805151, дата та час формування 09.11.2023 16:30:56) на позивача. Тобто, це підтверджує, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її онук [PERSON] . Інших спадкоємців нема та будь-які спори з приводу спадкового майна відсутні. На сьогодні, право власності в КП «Ніжинське МБТІ» щодо садибного житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , ні за ким не зареєстровано, що підтверджується Довідкою, виданою КП «Ніжинське МБТІ» № 50 від 14.02.2025 року. Внук померлої [PERSON] ,наразі, обробляє городи за адресою по [ADDRESS] , встановив нову огорожу, ремонтує будинок і Деснянська селищна рада абсолютно не заперечує, що позивач володіє та користується даним домоволодінням. Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , виготовлено КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради (КП «Ніжинське МБТІ») від 14 лютого 2025 року на замовлення [PERSON] (рідної сестри позивача). Тип технічної інвентаризації первинний. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.04.2025 року № 02-31/43, виданої приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Ткаченко Н.В. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме, на житловий будинок в [ADDRESS] . Житловий будинок по [ADDRESS] не є спірним, однак, через відмову в оформленні спадкового майна нотаріусом та зміни в законодавстві інших шляхів, крім як звернення до суду за захистом своїх прав через суд позивач не вбачає. Так, позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане домоволодіння. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто, [PERSON] належним чином прийняв спадщину відповідно до чинного на момент відкриття спадщини законодавства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно зі ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна группа господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). За змістом Вказівок № 5-24/26 та № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду 04 листопада 2021 року в справі № 452/888/19 (провадження № 61-5247св20) зазначено, що: «відповідно до статті 563 ЦК Української РСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна группа господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК Української РСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств колгоспний двір є помилковим». Оскільки спірний житловий будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, тому положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Він не мав статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР 1963 року, у тому числі за аналогією закону. Таким чином, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: по [ADDRESS] , належав, відповідно до погосподарських книг, [PERSON] ; був збудований нею в 1964 році і головою домогосподарства була покійна; крім неї в житловому будинку інших членів сім`ї не значилось. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу йогореєстрації у виконкомі місцевої ради. Так, зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути об`єктом спадкування. Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). За ст. 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Тобто, після смерті баби [PERSON] спадкові відносини регулюються ЦК УРСР. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справі про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування, тобто Деснянська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області. Враховуючи вище наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, а також те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок, [PERSON] не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі вище зазначеного та у відповідності до ст.ст. 529, 549 ЦК України (1963 року), ст. ст. 25, 1216-1218, 1268 ЦК України (2004),

Outcome: approved