Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

В лютому 2025 року представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача шкоду в сумі 29227,72 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24.06.2024 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Мазда» д.р.н. [NUMBER] .12.10.2024 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла «Хонда» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мазда» д.р.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2024 у справі № 758/13323/24, [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії. На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування» ПрАТ «СК «Уніка» було складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 29227,72 грн, який було виплачено потерпілій особі. Позивач вказує, що на підставі страхового акту до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матерільної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Мазда» д.р.н. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.10.2024 в м. Києві. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути в примусовому порядку із відповідача на користь позивача суму шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 29227,72 грн, судовий збір в розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025, для розгляду даної справи було визначено головуючого суддю Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 28.02.2025, було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позові просив здійснити розгляд справи без його участі, та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, відзив на позов не подав. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підстав доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24.06.2024 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Мазда» д.р.н. [NUMBER] . 12.10.2024 о 14-59 год. в м. Києві по проспекту Свободи, 15/1 сталося дорожньо-транспортна пригода за участю мопеда «Хонда» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та припаркованим автомобілем «Мазда» д.р.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2024 у справі № 758/13323/24, [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної аварії та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Внаслідок зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди було завдано майнової шкоди власнику автомобіля «Мазда» д.р.н. [NUMBER] . На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт № 23263900890 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 29227,72 грн, який було виплачено потерпілій особі. У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування, що позивачем було виконано в повному обсязі. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону, Страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Крім того, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили, та на підставі даного рішення та страхового акту потерпілій стороні позивачем була відшкодована матеріальна шкода, а відтак у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» виникло право зворотної вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат. Крім того, в ході розгляду справи стороною позивача доведено розмір завданої шкоди, та відповідачем жодними доказами обґрунтування позовних вимог спростовані не були. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved