Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

30.12.2024р. Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНПРОМ МАРКЕТ (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики № 75233764 в розмірі 50 820 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.06.2021р. між товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів (далі - ТОВ 1БАНК) та відповідачкою було укладено договір позики № 75233764, згідно якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 15 000 грн. на строк 30 днів зі сплатою процентів 1,99% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора надісланий на вказану позичальником електронну адресу. У договорі також встановлені умови щодо автоматичної пролонгації строку користування позикою, що обмежено 90 календарними днями. В зв`язку з не належним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, у неї виникла заборгованість у розмірі 50 820 грн., з яких: 15 000 грн. - основний борг та 35 820 грн. - відсотки. 19.11.2021р. ТОВ 1БАНК та ТОВ Фінансова компанія управління активами уклали договір факторингу № 1911 за умовами якого ТОВ 1БАНК передало (відступило), а ТОВ Фінансова компанія управління активами набуло права грошової вимоги, у тому числі і до відповідачки за договором позики № 75233764, у сумі 50 820 грн. 03.04.2023р. між ТОВ Фінансова компанія управління активами та позивачем укладено договір факторингу № 030423 за умовами якого позивач набув права грошової вимоги, у тому числі і до відповідачки за договором позики № 75233764, у сумі 50 820 грн. Всупереч умов договорів відповідачка не виконала свої зобов`язання, та після відступлення позивачу прав грошової вимоги за ним не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки первісних кредиторів, ні на рахунки позивача. За таких обставин позивач просив стягнути із відповідачки заборгованість за договором позики № 75233764 у заявленому розмірі. Представниця позивача [PERSON] , [PERSON] в судові засідання 02.04.2025р. та 15.05.2025р. не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у позовній заяві представниця позивача [PERSON] та у заяві від 15.05.2025р. представниця позивача [PERSON] просили розглядати справу за їх відсутності, дали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судові засідання 02.04.2025р. та 15.05.2025р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання відповідачки, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а також не подала до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 15.05.2025р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. 24.06.2021р. між ТОВ 1БАНК та [PERSON] було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75233764, за умовами якого, п.п. 1, 2, позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, та сплатити проценти від суми позики. Параметри та умови позики: дата надання позики - 24.06.2021р.; дата повернення позики - 24.07.2021р.; строк позики - 30 днів; сума позики - 15 000 грн. 00 коп.; процентна ставка базова - 1,99% в день (фіксована); знижена процентна ставка - 1,89% в день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день - 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 23550,77%; орієнтовна загальна вартість позики, у грн. - 23 507 грн. 25 коп. Що узгоджується з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору № 75233764). Проценти за договором № 75233764 нараховуються щоденно на залишок позики, враховуючи дати надання та повернення кредиту (п. 4 договору № 75233764). У п. п. 5.1, 5.2 договору № 75233764 позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https//mycredit.ua/ua/documents-license з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, а також те, що йому зрозумілі зміст, суть об`єм зобов`язань за договором і Правилами надання грошових коштів у позику. Що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. В договорі № 75233764 (п. 9) сторони погодили право позикодавця відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення, за умови повідомлення про настання вказаної обставини позикодавця у письмовій формі в один із способів визначений цим пунктом договору, та повернення отриманих коштів. Договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України Про електронну комерцію (п. 12 договору № 75233764). Договір підписаний сторонами електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, зокрема позичальником - sdcOfj75Ud. Рахунок [NUMBER] . У довідці про ідентифікацію ТОВ 1БАНК підтверджено, що клієнт [PERSON] з якою укладено договір № 75233764 ідентифікована товариством 1БАНК, акцепт договору позичальницею підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора sdcOfj75Ud, час відправки 24.06.2021р. 21:12:58, та зазначено електронну пошту на який його відправлено. В додатки до позовної заяви позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ 1БАНК затверджені наказом № 14/05/21 від 14.05.2021р., які не містять підпису відповідачки у будь який спосіб. Відповідно до платіжної інструкції bf73ddc6-b56f-4c66-aOf4-a99406f43403 у ній міститься наступна інформація: отримувач [PERSON] , платіжний інструмент [NUMBER] , ідентифікатор отримувача Interkassa, сума 15 000 грн., дата та час здійснення операції 24.06.2021р., номер замовлення 14516720. Факт перерахування відповідачці коштів за договором № 75233764 підтверджується довідкою АТ Універсал банк від 25.02.2025р., що відповідачці банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку згідно з випискою по картці від 24.02.2025р. - 24.06.2021р. було зараховано кошти в сумі 15 000 грн. Обставини перерахування коштів за договором № 75233764 підтверджуються листом ТОВ 1БАНК від 20.11.2024р. № 20/11/24-6 та довідкою ТОВ Фінансова компанія Фінекспрес № кд-000002398/ТНПП, у якому ТОВ ФК Фінексперес підтвердило прийняття до виконання платіжну інструкцію від ініціатора платіжної операції ТОВ 1БАНК, відповідно до умов договору про переказ коштів від 23.01.2018р. між компанією та товариством, та успішність завершення платіжної операції на ім`я отримувача Жикол М. Також у додатки до позовної заяви позивачем надано виготовлений ТОВ Фінпром маркет розрахунок заборгованості за договором № 75233764, за період з 24.06.2021р. по 21.12.2024р., згідно якого загальна сума заборгованості по договору станом на 21.12.2024р. - 50 820 грн. 00 коп., з яких 15 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту, та проценти - 35 820 грн. 00 коп. З нього ж вбачається, що відповідачкою дії щодо погашення заборгованості по кредиту не вчинялися. Та, що проценти були нараховані ТОВ 1БАНК у період з 25.06.2021р. до 22.10.2021р. (120 днів), за процентною ставкою 1,99% в день від суми позики (298 грн. 50 коп. щодня). 19.11.2021р. між ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ Фінансова компанія управління активами укладено договір факторингу № 1911, згідно якого фактор передає грошові кошти що дорівнюють ціні позову у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі заборгованостей (додаток № 1) у розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Пунктом 5.2. Договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. 19.11.2021р. між сторонами договору факторингу № 1911 підписано Акти прийому-передачі заборгованостей та Інформації згідно реєстру заборгованостей. У Реєстрі до Договору факторингу № 1911 під порядковим № 1941 значиться боржниця [PERSON] , договір № 75233764, сума боргу 50 820 грн. (з них 15 000 грн. основний борг та 35 820 грн. проценти). Згідно Акту звірки взаємних розрахунків за даними ТОВ Фінансова компанія управління активами станом на 31.12.2023р. заборгованість відсутня. 03.04.2023р. між ТОВ Фінансова компанія управління активами та ТОВ Фінпром Маркет укладено договір факторингу № 030423-ФК з додатками (актами прийому-передачі), згідно якого фактор передає грошові кошти що дорівнюють ціні позову у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі заборгованостей (додаток №1) у розмірі портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами. Пунктом 5.2. Договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. 03.04.2023р. між сторонами договору факторингу № 030423-ФК підписано Акти прийому-передачі заборгованостей та Інформації згідно реєстру заборгованостей. У Реєстрі до Договору факторингу № 030423-ФК під порядковим № 1875 значиться боржниця [PERSON] , договір № 75233764, сума боргу 50 820 грн. (з них 15 000 грн. основний борг та 35 820 грн. проценти). 01.11.2024р. між адвокаткою Ткаченко Ю.О. та позивачем укладено договір № 01-11/24 про надання правової допомоги відповідно до якого (розд. 1) адвокат прийняв на себе зобов`язання з виконання дій спрямованих на стягнення належної до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку, а також захисту прав клієнта пов`язаних із стягненням заборгованостей у судовому порядку. У розділі 4 договору зазначено про винагороду адвоката, її вид та вартість, а також те. що клієнт протягом 10 днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги та отримання рахунку сплачує винагороду. У додатку № 1 до договору № 01-11/24 (Акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги) сторони підтвердили факт передачі клієнтом та прийняття адвокатом на себе зобов`язання з надання правової допомоги щодо справ, у якому під порядковим номером 402 значиться справа боржниці [PERSON] . У Витязі з акту № 3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.12.2024р. (додаток № 2 до Договору № 01-11/24) зазначено, що згідно з договором № 01-11/24 від 01.11.2024р. послуги з правничої допомоги надані адвокатом у повному обсязі щодо боржниці [PERSON] .. Надана послуга та вартість: вивчення наявних у клієнта документів,їх аналіз, визначення правової позиції, аналіз судової практики та збір документів/доказів для формування позовної заяви - 500 грн.; підготовка та складання позовної заяви до боржника за договором позики - 3 000 грн. Оплата згідно Акту №3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.12.2024р. за договором № 01-11/24 проведена 18.12.2024р. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів). Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію № 675-VІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір; Відповідно до ст. 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України Про електронну комерцію якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачкою та ТОВ 1БАНК договору позики № 75233764 в електронній формі та перерахування їй кредитних коштів згідно його умов, а також невиконання відповідачкою свого обов`язку щодо погашення заборгованості та процентів за ним, доведеність переходу прав вимоги за цим договором до позивача, а тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 15 000 грн. є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Водночас щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками у сумі 35 820 грн. 00 коп., то слід зазначити наступне. У додатки до позовної заяви позивачем надано виготовлений ТОВ Фінпром маркет розрахунок заборгованості за договором № 75233764, за період з 24.06.2021р. по 21.12.2024р., згідно якого загальна сума заборгованості по договору станом на 21.12.2024р. - 50 820 грн. 00 коп., з яких 15 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту, та проценти - 35 820 грн. 00 коп. З нього ж вбачається, що відповідачкою дії щодо погашення заборгованості по кредиту не вчинялися. Та, що проценти були нараховані ТОВ 1БАНК у період з 25.06.2021р. до 22.10.2021р. (120 днів), за процентною ставкою 1,99% в день від суми позики (298 грн. 50 коп. щодня). Згідно умов договору позики № 75233764 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), строк позики (строк договору) - 30 днів, дата надання позики - 24.06.2021р. по 24.07.2021р. - дата повернення позики (останній день). Таким чином, строк кредитування сплив 24.07.2021р. Відповідно до пункту 5.2 Договору № 75233764, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику затверджених наказом № 14/05/21 від 14.05.2021р. містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику ТОВ 1БАНК затверджені наказом № 14/05/21 від 14.05.2021р. були надані при укладенні договору позичальниці та яка ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Позивачем не надано доказів звернення позичальниці за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом. У Постанові Великої Палати Верховного суду від 05.04.2023р. у справі № 910/4518/16 зазначено про те, що зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за користування кредитом поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Тому з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за процентами виходячи із положень п. п. 2.2, 2.3, 4 договору, та суми боргу 15 000 грн., в сумі 8 955 грн. 00 коп. (за період з 24.06.2021р. до 24.07.2021р.) Позивач також просить стягнути з відповідачки на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. 00 коп. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-УІ). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2022р. у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі Схід / Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Позивачем на підтвердження понесених витрат надано: 1) договір № 01-11/24 про надання правової допомоги; 2) додаток № 1 до договору № 01-11/24 (Акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги); 3) витяг з акту № 3-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 10.12.2024р. (додаток № 2 до Договору № 01-11/24) у якому зазначено, що згідно з договором № 01-11/24 від 01.11.2024р. послуги з правничої допомоги надані адвокатом у повному обсязі щодо боржниці [PERSON] , їх вид та розмір (вивчення наявних у клієнта документів,їх аналіз, визначення правової позиції, аналіз судової практики та збір документів/доказів для формування позовної заяви - 500 грн.; підготовка та складання позовної заяви до боржника за договором позики - 3 000 грн.); 4) платіжну інструкцію від 18.12.2024р.). Таким чином враховуючи вищевикладене, предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті прийому-передачі виконаних робіт, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову на 47,14%, приходить до висновку про стягнення на користь позивача з відповідачки судових витрат на професійну правничу допомогу надану в суді в сумі 1 649 грн. 90 коп. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (47,14%) в сумі 1 141 грн. 92 коп.

Outcome: partial