Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд визнати дійсним договір №1121/К купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1/5 частини будинку житловою площею 17 кв.м., які складають 1/5 частину будинку, за адресою: [ADDRESS] між продавцем [PERSON] та покупцями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №1121/К від 24 травня 2001 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 травня 2001 року між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] (продавець) було укладено договір №1121/К купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №1121/К від 24 травня 2001 року. Також реєстраційний запис було зроблено Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 28 травня 2001 р. Відповідно до вищезазначеного Договору №1121/К від 24 травня 2001 року, [PERSON] , являючись членом біржі зі статусом «Н» (продавець) продав, а [PERSON] , являючись членом біржі зі статусом «Н» та діюча на підставі довіреності №2325, посвідченої 23 квітня 2001 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осиною Л.М. від себе особисто та від імені [PERSON] , яка у свою чергу діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) придбали: 1/5 частину будинку житловою площею 17 кв.м., які складають 1/5 частину будинку, за адресою: [ADDRESS] . Зазначена 1/5 частина будинку продана за 11002,00 грн., котрі отримані продавцем до підпису справжнього договору, і належать новому власнику: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних долях, відповідно до ст. 9 ЖК України та Законів України «Про товарну біржу», «Про власність». Окрім того, у вказаному Договорі зазначено, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2024 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для строк для подання відзиву на позов (третій особі пояснення щодо позову). Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] (адреса: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). 25.04.2025 року набрав чинності\~Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Суворовський районний суд міста Одеси змінено на Пересипський районний суд міста Одеси. Представник позивача адвокат Байло Є. С. надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти проголошення заочного рішення не заперечував. (а.с. 32, 33). Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, будь яких заяв не надходило, відзив на позов чи пояснення не подавали. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України\~про що не заперечував представник позивача. (а.с. 32,33). Судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено що, 24 травня 2001 року між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] (продавець) було укладено договір №1121/К купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №1121/К від 24 травня 2001 року. Також реєстраційний запис було зроблено Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 28 травня 2001 р. Відповідно до вищезазначеного Договору №1121/К від 24 травня 2001 року, [PERSON] , являючись членом біржі зі статусом «Н» (продавець) продав, а [PERSON] , являючись членом біржі зі статусом «Н» та діюча на підставі довіреності №2325, посвідченої 23 квітня 2001 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осиною Л.М. від себе особисто та від імені [PERSON] , яка у свою чергу діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) придбали: 1/5 частину будинку житловою площею 17 кв.м., які складають 1/5 частину будинку, за адресою: [ADDRESS] . Зазначена 1/5 частина будинку продана за 11002,00 грн., котрі отримані продавцем до підпису справжнього договору, і належать новому власнику: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних долях, відповідно до ст. 9 ЖК України та Законів України «Про товарну біржу», «Про власність». Окрім того, у вказаному Договорі зазначено, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає. Договір не був посвідчений нотаріально. Реєстрація договору купівлі-продажу на товарній біржі була обрана сторонами угоди, оскільки такий спосіб оформлення відповідав як нормам чинного на той час законодавства, так і існуючій практиці укладення договорів відчуження нерухомого майна, що підтверджується реєстрацією БТІ за позивачем права власності на нерухоме майно на підставі такого договору. Правочин обома сторонами повністю виконаний. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу частини будинку, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 2001 році. Правова позиція щодо відсутності необхідності нотаріально посвідчувати договори купівлі-продажу майна в період виникнення спірних правовідносин зазначена в Правовій позиції Верхового суду відповідно до Постанови Верховного суду від 12.09.2018 року по справі №522/50/16-ц, яку суд враховує при винесенні цього рішення. Позивачка зазначає, що наразі вона не може у повному обсязі реалізувати своє право власності на частину будинку, зареєструвати право власності на нього у встановленому законодавством порядку, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна №1121/К від 24 травня 2001 року, на підставі якого було придбано частину будинку, не відповідає вимогам закону в частині його нотаріального посвідчення. Відповідно до 48\~ЦК Української РСР\~(кодекс діяв на момент виникнення правовідносин) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 14 ЦК Української РСР\~за неповнолітніх, які не досягли п`ятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Відповідно до ч. 1\~ст. 78 Кодексу про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 року\~(у редакції на час виникнення правовідносин) якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування. Згідно ч. 1, 2\~ст. 145 Кодексу про шлюб та сім`ю від 20.06.1969 року\~опікун не вправі без дозволу органів опіки і піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладення, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами, зокрема, є договори, що потребують нотаріального посвідчення і спеціальної реєстрації, відмова від належних підопічному майнових прав, поділ майна, поділ або обмін жилої площі, видача письмових зобов`язань тощо. Відповідно до\~ст. 224 Цивільного кодексу України\~правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування. Відповідно до\~ст. 89\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. При вказаних вище обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання Договору дійсним є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved