Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить\~ стягнути\~ з останнього на\~ її користь матеріальну шкоду у розмірі 19 000,00 коп та 1 211,20 грн судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] 18 лютого 2025 року об 11.20 год у м. Ужгород, пл. Корятовича, 17, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS, номерний знак [NUMBER] , під час паркування не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки VOLKSWAGEN SHARAN, номерний знак [NUMBER] , власницею якого є [PERSON] , чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження, зокрема, пошкодження заднього бампера, заднього ліхтаря та заднього світловідбивача. Крім цього, скоївши ДТП відповідач покинув місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 року у справі № 308/2826/25 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400\~ (три тисячі чотириста) грн 00 коп. Отже, вина [PERSON] у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень встановлена постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 року, що набрала законної сили, у справі №308/2826/25. У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди вона, як власник транспортного засобу марки VOLKSWAGEN SHARAN, номерний знак [NUMBER] , зазнала матеріальних збитків, які полягають в отриманні значних матеріальних пошкоджень, які зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №250942 від 19 лютого 2025 року та схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 лютого 2025 року. Як убачається з рахунку-фактури № 2703 від 27 березня 2025 року, нею сплачено 19 000,00 грн за проведення кузовного ремонту належного їй транспортного засобу та для можливості подальшого користування ним, оскілки відповідач лише обіцяв, що оплатить ремонт автомобіля, але згодом взагалі перестав відповідати на її телефонні дзвінки щодо мирного врегулювання спору. Згідно з указаним рахунком-фактурою були здійснені\~ наступні\~ ремонтні\~ роботи:\~ ремонт\~ та\~ фарбування\~ заднього бампера вартістю 10 500,00 грн, заміна\~ заднього\~ фонаря\~ вартістю\~ 6 500,00 грн\~ та світловідбивача вартістю 2 000,00 грн, а всього на загальну суму 19 000,00 грн. На час ДТП у відповідача не була застрахована цивільно-правова відповідальність полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, які призвели до пошкодження її транспортного засобу марки VOLKSWAGEN SHARAN, номерний знак [NUMBER] , вона зазнала матеріальних збитків, тому просить позов задовольнити.\~\~\~ Ухвалою судді від 15 квітня 2025 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відтак призначено судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник Готра Т.Ю. не з`явилися, остання подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, просила позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн та за виготовлення довіреності в сумі 1 000,00 грн.\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN моделі SHARAN, 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а. с. 8-9). Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2025 року у справі № 308/2826/25, що набрала законної сили 13 березня 2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп.\~\~ Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 18 лютого 2025 року об 11.20 год в м. Ужгород, пл. Корятовича, 17, керуючи транспортним засобом «DAEWO», номерний знак [NUMBER] , під час паркування не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», номерний знак [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, травмованих немає, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Крім того, [PERSON] 18 лютого 2025 року об 11.20 год в м. Ужгород, пл. Корятовича, 17, керуючи транспортним засобом «DAEWO», номерний знак [NUMBER] , скоївши ДТП, а саме наїзд на припаркований транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», номерний знак [NUMBER] , після чого покинув місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.\~\~ Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається із Схеми місця ДТП від 18 лютого 2025 року, належному [PERSON] транспортному засобу спричинено такі механічні пошкодження задній лівий розсіювач, розбита фара та задній бампер з лівої сторони, пошкоджене лакофарбове покриття та вм`ятина (а. с. 29-30).\~\~ Згідно Рахунку-фактури № 2703 від 27 березня 2025 року, наданого ФОП [PERSON] , [PERSON] за кузовний ремонт легкового автомобіля VOLKSWAGEN SHARAN, номерний знак [NUMBER] , було сплачено 19 000,00 грн, у тому числі 10 500,00 грн за ремонт та фарбування заднього бампера, 6 500,00 грн за задній ліхтар та 2 000,00 грн за світловідбивач (а. с. 14).\~\~ Також в ході судового розгляду встановлено, що на час вчинення ДТП транспортний засіб відповідача [PERSON] не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що позбавило позивача можливості звернутися до страхової компанії про страхове відшкодування завданих збитків. За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Тобто за загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Враховуючи вищенаведене та те, що вина [PERSON] у завданні майнової шкоди унаслідок дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою суду, яка набрала законної сили і ним не оскаржувався, така шкода відповідачем у добровільному порядку не відшкодована, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Судові витрати, понесені позивачем [PERSON] , які складаються з 1 211,20 грн судового збору та 1 000,00 грн витрат за виготовлення необхідної для розгляду справи довіреності представника, підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved