Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" про стягнення заборгованості по заробітній платі. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 червня 2023 року він був зарахований на посаду водія в ТОВ «АКБ Дніпро» з заробітною платою, що дорівнює мінімальній заробітній платі, де працював до 20 листопада 2024 року та був звільнений із займаної посади за ст.38 КЗпП України за власним бажанням, хоча представник відповідача повідомив, що йде скорочення та надав заяву про звільнення на підпис. Заробітну плату він отримував на власний картковий рахунок в АБ «ОТП Банк». До цього часу заборгованість по заробітній платі йому не виплачена і розрахунок при звільненні роботодавцем не здійснений. \~ \~ \~ \~За час перебування в трудових відносинах з відповідачем залишилась не виплачена роботодавцем частина заробітної плата за листопад 2024 року та не виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 34 календарних дні, що складає разом 8 336,42 грн. (14546,28 нараховано в листопаді, з яких 5 333,33 грн. заробітна плата за фактично відпрацьований час (сума до фактичної сплати йому складає 4 293,33 (5 333,33-5 333,33*18%-5 333,33*1,5%)) та 9 212,95 грн. компенсація за невикористану відпустку (сума до фактичної сплати йому складає 7416,43 (9 212,95-9 212,95*18%-9 212,95*1,5%). \~ \~ \~ \~Підсумовуючи вищевикладене, йому підлягало до сплати для проведення повного розрахунку при звільненні 11 709,76 грн. (14 546,28грн. відняти 18% податку доходи на фізичних осіб у сумі 2 618,33 грн. та відняти 1,5% військового збору у сумі 218,19 грн.), проте фактично було сплачено лише 3 373,33 грн. та залишилось не виплачено 8 336,42 гр \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при його звільненні та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 90 днів, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 32 727,27 (363,63 грн. середнього заробітку х 90 днів часу затримки в розрахунку = 32 727,27 грн.). При цьому, указаний розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначений без утримання установлених законодавством податків та зборів. \~ \~ \~ \~Він неодноразово вимагав від відповідача повернення коштів в добровільному порядку, проте отримував протиправну відмову. 12.02.2025 року його представником на електронну адресу відповідача, а 13.02.2025 і особисто працівнику відповідача було направлено адвокатський запит про надання інформації, а також добровільного проведення розрахунку. Однак, відповідач станом на 18.02.2025 року відповіді не надав та розрахунок не провів, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем вимог чинного законодавства. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" на його користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі в сумі 8 336,42 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 32 727 грн. 27 коп. з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області суду від 20 лютого 2025 року по даній справі відкрито провадження?та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження?з викликом сторін (а.с.60). 20 березня 2025 р. через систему "Електронний суд" від відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Алкогольно-безалкогольний\~комбінат Дніпро"в особі генерального директора Іванова С.В. до суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких просили відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступні обставини. Позивач стверджує, що він звільнився 20 листопада 2024 року, однак вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки згідно заяви позивача від 21.11.2024 року, наказом №384-К про припинення трудового договору (контракту) від 21.11.2024 року [PERSON] звільнений 22 листопада 2024 року. Щодо розрахунку при звільненні та заборгованості по заробітній платі, то позивач стверджує у позові, що фактично йому було сплачено лише 3373,33 грн. та залишилось не виплачено 8336,42 грн. Відповідно до розрахункового листка за листопад 2024 року, позивачу з 01.11.2024 по 22.11.2024 нараховано 16059,02 грн.: оклад - 6095,24 грн.; компенсація за невикористані дні відпустки - 8451,04 грн.; благодійна допомога - 1512,74 грн. Всього утримано 2 836,52 грн.: податок з доходів фізичних осіб - 2618,33 грн.; військовий збір - 218,90 грн. Таким чином, сума до виплати позивачу становить 13222,50 грн. Однак, вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки 19.11.2024 року позивачу був виплачений аванс за листопад 3373,33 грн., що підтверджує і сам позивач, та 19.12.2024 року позивач отримав 9849,17 грн., про що свідчить власноручний підпис на розрахунковій відомості організацій. Тобто, позивач отримав 13222,20 грн. Таким чином, з огляду на наведені аргументи та надані докази на їх підтвердження, відповідач цілком обґрунтовано стверджує, що станом на дату подання позову у нього відсутня заборгованість по заробітній платі перед позивачем (а.с.62-65). Позивач? [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, та прохав їх задовольнити, пояснивши, що дійсно на писав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 22.11.2024. Заробітну плату отримував на картку. У листопаді на картку отримав 3373,33 грн. та у грудні по відомості отримав 9849,17 грн., однак вважає, що це був не розрахунок при звільненні, а додаткові виплати від підприємства. Представник відповідача ТОВ "АБК Дніпро" - адвокат Шахов Д.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що на момент звільнення до виплати позивачу підлягала сума в розмірі 13222,20 грн., з яких позивач у листопаді 2024 року отримав 3373,33 грн. - це був аванс за листопад, та 19.12.2024 - позивач отримав решту суми в розмірі 9849,17 грн.? Таким чином у відповідача відсутня заборгованість по заробітній платі та виплатам при звільненні перед позивачем. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно норм ч.1 ч.2\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що 22 червня 2023 р. позивач [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" на посаду водія автотранспортних засобів (а.с.16-19). Відповідно до наказу ТОВ "Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро" № 384-к від 21.11.2024 р. «Про припинення трудового договору (контракту)», звільнити 22 листопада 2024 року [PERSON] з посади водія автотранспортних засобів за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України, підстава заява [PERSON] від 21.11.2024 (а.с.66-67). З вказаним наказом позивач був ознайомлений 21.11.2024, про що свідчить його особистий підпис в наказі. Відповідно до довідки ПФУ за формою ОК-5 від 13.02.2025, позивачу у листопаді 2024 року нараховано до виплати 14 546,28 грн. (а.с.16-19). Згідно з довідкою про рух грошових коштів по рахунку позивача [PERSON] [NUMBER] за період 01.10.2024-31.10.2024 ТА 01.11.2024-30.11.2024 від 13.02.2025 вбачається, що мається поповнення рахунку в сумі 3 373,33 грн. із зазначення призначення платежу: заробітна плата та аванс за період з 01.11.2024 по 15.11.2024 (а.с.24-47). Відповідно до розрахункового листка за листопад 2024, [PERSON] , водію автотранспортних засобів всього нараховано: 16 059,02 грн., з яких: 6 095,24 грн. - заробітна плата; 8 451,04 грн. - компенсація за відпустку, 1 512,74 грн. - благодійна допомога. Військовий збір - 218,19 грн., ПДФО - 2 618,33 грн. Виплачено - аванс 3 373,33 грн. (а.с.68). Згідно з розрахунковою відомістю організації (а.с.69) 19.12.2024 [PERSON] отримав 9 849,17 грн., що підтверджується його особистим підписом у відомості та визнано в судовому засіданні обома сторонами. Частиною четвертою статті 43 Конституції України передбачено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі статтею 1 Закону України Про оплату праці, частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно із статтею 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних днів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статей 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні розрахункового листа [PERSON] за листопада 2024 року було всього нараховано 16 059,02 грн., з яких: заробітна плата за відпрацьований період з 1 - 22 листопада 2024 року - 6095,24 грн., компенсація за невикористану відпустку - 8451,04 грн., благодійна допомога - 1512,74 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що загальна сума невиплаченої заборгованості підприємства по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку при звільненні [PERSON] склала: 6095, 24 + 8451, 04 - 2836, 52 (утримані НДФЛ та військовий збір) - 3373, 33 (аванс за листопад 2024) = 8336, 42 грн., що також відповідає розрахунку заборгованості наведеного позивачем. \~ \~ \~ \~Поміж тим, як встановлено в судовому засіданні та визнано сторонами, позивач 19.12.2024 отримав від відповідача виплату у сумі 9849, 17, що за вирахуванням благодійної допомоги в розмірі 1512, 74 грн., складає 8336, 42 грн. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного вбачається, що 19.12.2024 відповідач повністю розрахувався з позивачем. \~ \~ \~ \~Таким чином, твердження позивача [PERSON] про те, що отримані ним 19.12.2024р. від позивача грошові кошти не є виплатою йому заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, спростовуються дослідженими в судовому засіданні вищевказаними доказами. \~ \~ \~ \~Отже, стороною відповідача під час розгляду справи доведено належними та допустимими доказами про відсутність заборгованості по виплаті позивачу всіх сум, що належали останньому під час звільнення. \~ \~ \~ \~Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо стягнення\~середнього заробітку\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~суд зазначає\~наступне. \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач був звільнений 22 листопада 2024 року, однак відповідачем остаточний розрахунок з позивачем був проведений 19 грудня 2024 року, що не заперечувалося стороною відповідача. Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Виплата працівникові середнього заробітку за час затримку розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці і Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок № 100). Згідно з Порядком № 100 середня заробітна плата за час вимушеного прогулу й в усіх інших випадках (крім оплати відпусток, призначення пенсії, відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я) обчислюється виходячи з виплати за останні два місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, в даному разі звільненню, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців (якщо ж він протягом останніх місяців не працював виходячи з виплат за попередні два місяці роботи). Для працівників з відрядною оплатою праці за відсутності оперативних даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може змінюватися іншим місяцем, що безпосередньо передує розрахунковому періоду. З розрахункового періоду виключається лише час, протягом якого працівник не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково. Відповідно до пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Отже, для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у даній конкретній ситуації має застосовуватись розмір доходу позивача [PERSON] за вересень 2024 року і жовтень 2024 року, тобто за два місяці, що передують події звільнення у листопаді 2024 року. Період затримки розрахунку при звільненні слід визначити з 23 листопада 2024 року (наступний робочий день після звільнення позивача) по 19 грудня 2024 року (день остаточного розрахунку). Як вбачається з довідки ТОВ «АБК Дніпро» про доходи від 18.03.2025р. № 1803 нарахована заробітна плата позивача за вересень 2024 жовтень 2024 року становить 16 000,00 грн., кількість робочих днів згідно графіка роботи становить 44 дні, фактична кількість відпрацьованих?робочих днів 44. Середньоденна заробітна плата складає 363,64 грн. (а.с.89). Кількість робочих днів за вказаний період затримки розрахунку при звільненні складає 19 робочих днів. Таким чином, середній заробіток позивача [PERSON] за період з 23 листопада 2024 року по 19 грудня 2024 року становить 6\~909,16 грн. (363,64 грн. х 19 днів). Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці задовольняючи вимоги про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~при звільненнів сумі 6 909,16 грн. з утриманням з указаної суми податків та інших обов`язкових платежів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). На підставі викладених норм права, враховуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №1285-9648-8757-9432 від 21 лютого 2025 року (а.с.59). Таким чином, на підставі приписів ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 203,48 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial