Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя (станом на 01.05.2025 перейменовано на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя) 24.03.2025 надійшла заява [PERSON] подана через представника адвоката Козачука Юрія Сергійовича, заінтересована особа Генеральне консульство України в Гамбурзі, Федеративна Республіка Німеччина, про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування уточненої заяви представник заявника зазначив наступне, що [PERSON] - громадянка України з 16 лютого 2013 року перебувала у шлюбі з громадянином України [PERSON] . [INFO] в шлюбі у них народилася донька - [PERSON] . Також, тимчасово перебуваючи у родичів чоловіка, які потребували постійного догляду та проживали у м. Тюмень, Тюменська область, Російська Федерація, Заявниця [INFO] народила там доньку - [PERSON] . Документи про народження дочки, а саме медичну Довідку про народження 62/1326 від 05.05.2017, видану Пологовим будинком №2 м. Тюмень заявниця отримала за місцем її фактичного тимчасового перебування відповідного до російського законодавства. Разом з цим, заявниця вимушена була отримати і свідоцтво російського зразка про народження доньки, оскільки без наявності цього документу неможливо було отримати подальшу медичну допомогу для дитини та перетнути кордон для виїзду разом із дитиною на територію України. В подальшому, після повернення в Україну, відносини з чоловіком погіршилися, що призвело до розірвання між ними шлюбу, що підтверджуються рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 05.08.2021 року у справі №241/1161/21. Після початку повномасштабного вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року [PERSON] разом з доньками виїхала за межі України та отримала тимчасовий захист у Федеративній Республіці Німеччина, де і проживає зараз у м. Ганновер. В процесії переїзду з України на територію Німеччини свідоцтво про народження [PERSON] російського зразка було втрачено. У зв`язку з розірванням дипломатичних та консульських відносини між Росією та Україною після повномасштабного вторгнення поновити свідоцтво про народження [PERSON] у заявниці можливості немає. В той же час, оскільки [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] є громадянами України, заявниця бажає поновити актовий запис про народження дитини саме за українським законодавством, отримати українське свідоцтво про народження дитини та задокументувати дитину громадянкою України. З цією метою заявниця 24.01.2025 письмово звернулася до Генерального консульства України в Гамбурзі,Федеративна Республіка Німеччина. У відповідь на вказане звернення [PERSON] Генеральним консульством України у Гамбурзі листом 61226/19-560-18158 від 17.02.2025 їй було роз`яснено зміст положень абзацу 3 п. 3.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, яким встановлено, що у разі, якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі, якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Далі зазначили, що зараз [PERSON] проживає у м. Ганновер (ФРН) разом із сестрою [PERSON] та їх матір`ю (заявницею). [PERSON] 25.07.2024 була оглянута німецьким лікарем-педіатром. За результатами обстеження відхилень у стані її здоров`я не виявлено. У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відділами державної реєстрації актів цивільного стану України припинено будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права. Таким чином, встановлення судовим рішенням факту народження [PERSON] [INFO] у м. Тюмень, Тюменської області, Російської Федерації, необхідно заявниці для того, щоб поновити актовий запис народження про народження дочки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян через Генеральне консульство України у Гамбурзі, яке виконує функції органу державної реєстрації актів цивільного стану України за місцем проживання заявниці. Зазначала, що позбавлена можливості засвідчити факт народження дитини в позасудовий спосіб. Заявниця просить задовольнити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту народження [PERSON] , [INFO] , громадянки України, місце народження м. Тюмень, Тюменська область, Російська Федерація, для проведення державної реєстрації народження дитини у Генеральному консульстві України у Гамбурзі, зазначивши батьками дитини: матір`ю - громадянку України [PERSON] , уродженку м. Докучаєвська, Донецької області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , батьком дитини - громадянина України [PERSON] , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, місце реєстрації: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 11.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 30.04.2025, яке було відкладено на 22.05.2025. 30.04.2025 від представника заявника адвоката Козачук Ю.С. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його та заявника, прохав заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Генерального консульства України в Гамбурзі, Німеччина, в судове засідання не з`явився, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені певні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до паспорту громадянки України серії [NUMBER] виданого Докучаєвським МС ГУ ДМС України в Донецькій області від 13 березня 2013 року, гр. [PERSON] народилась [INFO] в м. Докучаєвськ Донецької області, Україна, має зареєстроване місце за адресою: [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] (а.с.9-13). Відповідно до паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Першотравневим РВ УМВС України в Донецькій області від 05 серпня 2005 року, гр. [PERSON] , народився [INFO] в м. Маріуполь, Донецької області, Україна, мав зареєстроване місце за адресою: [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] (а.с.15-18). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 27.09.2017 Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, гр. [PERSON] народилась [INFO] в м.Маріуполь Донецької області, Україна, про що 17 грудня 2013 року Іллічівським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій областіскладено відповідний актовий запис № 995, батьком дитини є [PERSON] , громадянин України, матір`ю - [PERSON] , громадянка України (а.с.19). Відповідно до довідки № 62/1326 від 05.05.2017 виданою державним бюджетним закладом охорони здоров`я Тюменської області «Пологовий будинок №2», [PERSON] 26 років народила дитину жіночого роду 03.05.2017 року о 01 год.10 хв., вага дитини 3440, зріст 52 см., що підтверджується перекладом тексту довідки перекладачем [PERSON] та засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В. (а.с.20-21 на звороті). Відповідно до документу, що заміняє посвідчення особи [NUMBER] від 23.05.2022, гр. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Мріуполь Донецької області, громадянка України, має дозвіл на тимчасове проживання в місті Ганновер, орган що видав столиця землі Ганновер, дата закінчення терміну дії дозволу 04.03.2024, що підтверджується перекладом тексту довідки перекладачем Шевчук А.В. та засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В. (а.с.22-24). Відповідно до документу, що заміняє посвідчення особи [NUMBER] від 23.05.2022, гр. [PERSON] , [INFO] , м. Тюмень, Тюменська область, РФ, стать жіноча, зріст 118, громадянка України, орган що видав документ столиця землі Ганновер, має право на проживання в місті Ганновер, термін дії дозволу на проживання до 04.03.2024, що підтверджується перекладом тексту довідки перекладачем Шевчук А.В. та засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В. (а.с. 25-27). Відповідно до рішення Першотравневого районного суду Донецької області по справі за № 241/1161/21 провадження № 2/241/348/2021 від 05.08.2021, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 16 лютого 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 72, розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] залишено для подальшого іменування прізвище « [PERSON] » (а.с.28). Відповідно до листа Генерального консульства України в Гамбурзі № 61226/19-560-18158 від 17.02.2025 зазначено про можливість звернення гр. [PERSON] до дипломатичного представництва Російської Федерації за кордоном за витребуванням у відповідних органів РФ повторного свідоцтва, яке після проставлення апостилю, перекладу на українську та поставлення апостилю на переклад буде чинним також в Україні (а.с.29). Відповідно до довідки загальної лікарем-педіатром місцевої лікарняно-страхової каси Нижньої Саксонії [PERSON] , виданої гр. [PERSON] , [INFO] , зазначено, що у останньої після обстеження не виявлено жодних відхилень за станом здоров`я, що підтверджується перекладом тексту довідки перекладачем Шевчук А.В. та засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сокол І.В. (а.с. 30-31). У заяві про встановлення факту родинних відносин заявник зазначає, що у зв`язку з вторгненням Російської Федерації на територію України заявниця вимушена була виїхати з території України, та у зв`язку з цим не має можливості надати суду копію свідоцтва про народження її доньки [PERSON] , у зв`язку з його втратою. Наразі заявник позбавлена можливості поновити втрачений запис про народження дитини, ніж встановити факт народження [PERSON] , [INFO] в м. Тюмень Тюменської області Російської Федерації, оскільки на період воєнного стану припинені застосування міжнародних договорів та будь-яке співробітництво з РФ, зокрема у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права. Відповідно до статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, а також засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (надалі - Закон №2398). Статтею 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №2398, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. У разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника (абзац 3 п. 3.13 Правил №96/5). Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, тому суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Згідно з п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Як вбачається з копії паспорту [PERSON] (заявниці), доданої до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту народження дитини, її зареєстрованим місцем проживання є: [ADDRESS] . На підставі розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про визначення територіальної підсудності справ Докучаєвському міському суду Донецької області, з 02 вересня 2014 року визначено територіальна підсудність цивільних та адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення, кримінальних проваджень Пологівському районному суду Запорізької області. Згодом, Пологівським районним судом Запорізької області видано наказ від 04 березня 2022 року «Про зупинення роботи суду», яким роботу суду тимчасово зупинено з 04 березня 2022 року до стабілізації ситуації в державі. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 10 березня 2022 року № 4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість суду здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Пологівського районного суду Запорізької області з визначенням територіальної підсудності справ за Солонянським районним судом Дніпропетровської області. 14 вересня 2022 року розпорядженням голови Верховного Суду № 49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» територіальна підсудність справ Пологівського районного суду Запорізької області визначена Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя. Відповідно Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», 30.04.2025 внесені зміни щодо назви Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя. 01.05.2025 сформована виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію юридичної особи з назвою - Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Згідно із статтею 50 Женевської конвенції окупаційна держава повинна в співробітництві з державними та місцевими органами влади сприяти належному функціонуванню закладів, відповідальних за піклування про дітей і їхню освіту. Окупаційна держава повинна вжити всіх необхідних заходів для полегшення процедури встановлення особи дітей та реєстрації їхніх сімейних зв`язків. Вона за будь-яких обставин не повинна змінювати їхнього громадянського статусу або вносити їх до списків підконтрольних їй формувань або організацій. РФ відкликала заяву, яка була зроблена СРСР при ратифікації додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту прав жертв міжнародних військових конфліктів. На території РФ також визнана недійсною постанова Верховної Ради СРСР від 04 серпня 1989 року № 303 «Про ратифікацію додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, яка стосується захисту жертв збройних конфліктів неміжнародного характеру». Цей закон набув чинності 12 листопада 2019 року. Відповідно до статей 3, 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина має бути зареєстрована відразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до статті 6 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-ІІІ) громадянство України набувається, зокрема, за народженням. Згідно із статтею 7 Закону № 2235-ІІІ особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 3, 4 статті 49 Цивільного кодексу України). Згідно із статтею 144 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану України. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до частин першої, четвертої статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Суд зауважує, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою, зокрема, фактів народження фізичної особи та її походження. Свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує особу дитини до отримання паспорта громадянина України. Від наявності в дитини такого документа залежить виникнення у неї та реалізація особистих немайнових та майнових прав. Спірна правова проблема обтяжена фактом народження дитини на території іноземної держави-агресора РФ, з видачею свідоцтва про народження. Відповідно до статті 22 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон про міжнародне приватне право) до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Згідно із частиною першою статті 13 Закону про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Аналогічно регламентовано зазначене питання у пункті 7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила реєстрації актів цивільного стану), відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року №107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю РФ. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У відповідь на акт збройної агресії РФ проти України Президент України Володимир Зеленський підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з РФ, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України. На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. 01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон №2783-IX). 22 грудня 2022 року Закон № 2783-IX опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року він набрав чинності. Закон № 2783-IX передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (стаття 2). Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення. Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з РФ та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року. З дати зупинення дії Мінської конвенції, зокрема, до документів, виданих на території РФ і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з РФ і Білоруссю. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що свідоцтво про народження від 03 травня 2017 року, видане у м. Тюмень, Тюменська область, РФ на ім`я [PERSON] , може підтверджувати особу цієї дитини лише у випадку засвідчення його оригіналу (дублікату) апостилем. Разом з тим, із заяви [PERSON] вбачається, що вона не має ні оригіналу, ні дублікату свідоцтва про народження дитини, оскільки воно було втрачено в процесі переїзду з України до Німеччини. З огляду на збройний конфлікт між РФ та Україною заявниця (мати дитини) позбавлена фізичної можливості як на звернення за дублікатом втраченого свідоцтва про народження дитини на території держави-агресора, так і на апостилювання цього документа відповідними органами РФ, яким надаються повноваження на проставлення апостиля. Батьки дитини є громадянами України, тому малолітня [PERSON] має право на набуття громадянства України за народженням відповідно до статті 7 Закону № 2235-ІІІ, проте внаслідок збройної агресії РФ проти України та з урахуванням розриву дипломатичних відносин України з РФ мати позбавлена можливості зареєструвати народження доньки в органі державної реєстрації актів цивільного стану України. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за №953/35236. б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (стаття 319 ЦПК України). Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду. В даному випадку суд не може посилатися на те, що факт народження доньки заявниці не потребує додаткового підтвердження, оскільки мав місце на території іншої держави, у зв`язку з чим неможливо встановити такий факт повторно рішенням суду в Україні. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Важливою складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності. Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, що відбулося 25-26 березня 2011 року, зазначила, що правова визначеність у державі, яка керується верховенством права, зокрема, передбачає, що текст закону має бути легкодоступним; закони мають бути застосовані у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; юридичні норми мають бути чіткі і точні; держава повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законних очікувань»). У справі склалася така правова ситуація, за якої батьки дитини - громадяни України позбавлені юридичної можливості засвідчити факт народження дитини в позасудовий спосіб внаслідок обставин, що не залежали від них - а саме проживання матері на момент народження дитини в м. Тюмень, Тюменської області, РФ, де видано свідоцтво про народження дитини російського зразка, що на теперішній час потребує додатково визнання в Україні з наведених вище підстав. Особисті немайнові та майнові права малолітньої [PERSON] перебувають у стані правової невизначеності, фактично дитина не має громадянства та позбавлена прав, які з цим пов`язані, а, отже, потребує гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами державного захисту. Відповідно до частин дев`ятої-десятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Застосування наведених положень знайшло своє відображення у практиці Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31 січня 2024 року № 643/1873/23. Так, судом у розглядуваній справі встановлено, що [PERSON] , яка є громадянкою України з 16 лютого 2013 року перебувала у шлюбі з громадянином України [PERSON] . Тимчасово перебуваючи у родичів чоловіка, які потребували постійного догляду та проживали у м. Тюмень, Тюменська область, Російська Федерація, заявниця [INFO] народила дочку - [PERSON] . Документи про народження дочки, а саме медичну Довідку про народження 62/1326 від 05.05.2017 року, видану Пологовим будинком №2 м. Тюмень, РФ, заявниця отримала за місцем її фактичного тимчасового перебування відповідного до російського законодавства. Разом з цим, остання вимушена була отримати і свідоцтво російського зразка про народження доньки, оскільки без наявності цього документу неможливо було отримати подальшу медичну допомогу для дитини та перетнути кордон для виїзду разом із дитиною на територію України. В подальшому, після повернення в Україну, шлюб між заявницею та її чоловіком було розірвано. Після початку повномасштабного вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року [PERSON] разом з доньками виїхала за межі України та отримала тимчасовий захист у Федеративній Республіці Німеччина, де і проживає зараз у м. Ганновер. В процесії переїзду з України на територію Німеччини свідоцтво про народження [PERSON] російського зразка було втрачено. У зв`язку розірванням дипломатичних та консульських відносини між Росією та Україною після повномасштабного вторгнення поновити свідоцтво про народження [PERSON] у заявниці можливості немає. В той же час, оскільки [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON] є громадянами України, заявниця бажає поновити актовий запис про народження дитини саме за українським законодавством, отримати українське свідоцтво про народження дитини та задокументувати дитину громадянкою України. З цією метою заявниця 24.01.2025 письмово звернулася до Генерального консульства України у Гамбурзі. У відповідь на вказане звернення [PERSON] Генеральним консульством України у Гамбурзі листом 61226/19-560-18158 від 17.02.2025 їй було роз`яснено зміст положень абзацу 3 п. 3.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, яким встановлено, що у разі, якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі, якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. У разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника (абзац 3 п. 3.13 Правил №96/5). У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, та широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відділами державної реєстрації актів цивільного стану України припинено будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права. У відповідності до п. 15 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (надалі - Правила №52/2), у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Відповідно до п. 5 розділу І Правил №52/2, дипломатичні представництва і консульські установи України проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті щодо громадян України, приймають і розглядають заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Згідно з п. 1.3. Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 23.05.2001 № 32/5/101, в редакції, чинній на момент звернення до суду, консул приймає та розглядає заяви громадян України, які проживають у його консульському окрузіта зареєстрували акти цивільного стану в органах реєстрації актів цивільного стану України, про внесення змін, доповнень та виправлень у записи актів цивільного стану, а також про поновлення втрачених записів актів цивільного стану. Рішення суду про встановлення факту народження, смерті в певний час, постановлене судом у разі неможливості їх реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану, є підставою для державної реєстрації таких фактів (абзац 2 п. 3.17 розділу III Правил № 52/5). У цих випадках заявником у заяві про поновлення актового запису цивільного стану, що подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання, зазначаються реквізити відповідного рішення суду. Отримане у спосіб, передбачений абзацами восьмим, дев`ятим пункту 1.5 розділу І, таке рішення суду додається до цієї заяви, (абзац 3 п. 3.17 розділу III Правил № 52/5). Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом сьомим частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 25 Конституції України громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. Враховуючи приписи цієї норми Україна має зобов`язання забезпечувати безпеку та правову допомогу своїм громадянам незалежно від того, де вони знаходяться. Захист громадян України регулюється не лише національним законодавством, але й міжнародним правом. Європейський суд з прав людини, спираючись на міжнародні та європейські договори з прав людини, підкреслив потребу дітей в особливому захисті у зв`язку з їхньою вразливістю. Отже, кожна дитина має право на такі заходи захисту, яких потребує її статус малолітньої особи, з боку її сім`ї, суспільства і держави. При ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, найкращі інтереси останніх мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися. Держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхнім інтересам. Таким чином, встановлення судовим рішенням факту народження [PERSON] [INFO] у м. Тюмень, Тюменської області, Російської Федерації, необхідно заявниці для того, щоб поновити актовий запис про народження дочки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян через Генеральне консульство України у Гамбурзі, яке виконує функції органу державної реєстрації актів цивільного стану України за місцем проживання заявниці, а тому її заява про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню.

Outcome: approved