Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.09.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовна заява обґрунтована тим, що 10.12.2021 між [PERSON] , яка є матір`ю позивача [PERSON] , та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 3000 доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути до 10.12.2023. Позивач вказував, [INFO] [PERSON] померла, він є спадкоємцем її майна та у встановленому законом порядку прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину, зокрема, з правом вимоги до відповідача за договором позики. Зазначав, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти у встановлений строк не повернув. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 157824,81 грн, з яких 123570 грн заборгованість, 6165,80 грн інфляційні збитки, 2681 грн відсотки та 25408,01 грн пеня. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.09.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.02.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 08.05.2025 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково сумі 81300 грн, обґрунтовуючи тим, що сума договору позики між сторонами була визначена саме в грошовій одиниці України гривні. Також вважає, що у період дії у Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити частково в сумі 81300 грн, посилався на обставини, викладені в поданому до суду відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 10.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] передала у власність відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 81300 грн, що є еквівалентом 3000 доларів США, з терміном повернення не пізніше 10.12.2023. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Встановлено та не заперечується відповідачем, що відповідно до умов зобов`язання, яке виникло між сторонами договору позики, грошові кошти відповідач [PERSON] не повернув. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть № 141 від 31.01.2022. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] . Державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. на ім`я [PERSON] 23.03.2023 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з права вимоги за договором позики грошових коштів в сумі 81300 грн. Встановивши дані обставини, оскільки відповідачем позивачу грошові кошти за укладеним договором як спадкоємцю майна [PERSON] , не повернуто, суд приходить до висновку, що заборгованість за договором позики підлягає стягненню з відповідача. З цих підстав позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу підлягають частковому задоволенню, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 10.12.2021 в розмірі 81300 грн. Твердження відповідача про те, що поверненню підлягає суму грошових коштів в загальному розмірі 157824,81 грн є безпідставним. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша, друга статті 533 ЦК України). Традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інші правила визначення суми платежу можуть встановлюватися, зважаючи на прямий припис в частині другій статті 533 ЦК України, тільки договором, законом чи іншими нормативно-правовими актами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 755/9348/15-ц (провадження № 61-30272св18), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21)). Предметом договору позики від 10.12.2021 є грошові кошти у національній валюті України гривні. Також умовами договору сторони передбачили повернення суми боргу в розмірі 81300 грн саме в національній валюті України. Відповідно і поверненню підлягає сума грошових коштів у визначеному сторонами договору порядку в гривнях. Статтею 625 ЦПК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема те, що б оржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання.\~ Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На разі в Україні, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, введено правовий режим воєнного стану. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). \Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом\~№ 2120-IX від 15.03.2022\. Щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Верховний суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду В постанові від 21.01.2025 (справа № 751/3052/23, провадження № 61-17991св23) зазначив таке. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності\~примусу суб`єкта\~цивільного права\~до певних\~дій (бездіяльності)\~пов`язуються з\~тим,\~що відповідні\~дії (бездіяльність)\~мають бути\~обов`язковими для\~такого суб`єкта\~(див.\~постанову Верховного\~Суду у\~складі Об`єднаної\~палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В даній справі зобов`язання виникли на підставі договору позики, тому на них розповсюджується дія розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тому в решті позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат передбачено ста 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати підлягають йому відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 813 грн.

Outcome: partial