Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Подану заяву обґрунтовує тим, що заявник звернувся до Відділу обслуговування громадян № 3 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києва для перерахунку пенсії у зв`язку з наявністю додаткового трудового стажу, який не включений до трудової книжки. Проте, перерахунок пенсії не було проведено та надано відповідь про те, що до загального страхового стажу не враховано період навчання згідно архівної довідки від 28.03.2023, оскільки прізвище в довідці не відповідає паспортним даним. У зв`язку з розбіжностями у зазначених вище документах прізвища виникла необхідність встановлення факту належності Диплому серії [NUMBER] від 27.06.1987 про навчання у Вінницькому педагогічному училищі Міністерства освіти УРСР заявнику [PERSON] . Встановлення даного факту необхідно для перерахунку пенсії за віком. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04.04.2025 відкрито провадження за правилами окремого провадження. На адресу Деснянського районного суду міста Києва, від заявника [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи, повідомлялися налженим чином. Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області через систему «Електронний суд» подав письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що [PERSON] звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою в проведені перерахунки пенсії відповідно до Закону України №1058-ІV. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.04.2023 № 262340019710 відмовлено в проведені перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що в архівній довідці від 28.03.2023 №76/02-06/10 прізвище не відповідає паспортним даним. Зазначають, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. При цьому, просили розглянути позовну заяву за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за наявними у справі матеріалами та винести рішення відповідно до чинного законодавства. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника та заінтересованих осіб. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України) Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] , повне прізвище, ім`я та по батькові заявника є - [PERSON] . Відповідно до архівної довідки Вінницького гуманітарно-педагогічного коледжу № 76/02-06/10 від 28.03.2023 заявник [PERSON] , дійсно отримав освіту за спеціальністю «Викладання в початкових класах загальноосвітньої школи». Згідно вказаної довідки заявник був зарахований у 1983 році на перший курс шкільного відділу Вінницького педагогічного училища та у 1987 році отримав згідно Рішення Державної кваліфікаційної комісії від 26.06.1987 диплом про закінчення педагогічного училища. При цьому, згідно диплому Вінницького педагогічного училища Міністерства освіти УРСР серії [NUMBER] від 27.06.1987, вказано, що диплом виданий « [PERSON] ». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.04.2023 № 262340019710 відмовлено в проведені перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що в архівній довідці від 28.03.2023 №76/02-06/10 прізвище не відповідає паспортним даним. Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту, що має юридичне значення, а саме факту належності цих документів саме заявнику - неможливо. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності заявнику документів, які необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності йому трудової книжки та диплому. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаних документів дає змогу заявнику реалізувати свої права на отримання пенсії з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу , а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки, у зв`язку з розбіжностями у зазначених вище документах прізвища не дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право на звернення для отримання пенсії. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: approved