Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 269340 грн та моральну шкоду в розмірі 250000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05 вересня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , під її керуванням. 20 вересня 2024 року постановою Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/17440/24 накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП. Власником автомобіля Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . Заподіювачем шкоди є [PERSON] , а [PERSON] , як власник автомобіля, несе солідарне відповідальність як особа, яка на правовій підставі володіє транспортним засобом. В рахунку № 000000389 від 26 вересня 2024 року станції технічного обслуговування «Власт» зазначений перелік робіт, надання послуг для приведення автомобіля Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , до технічного стану, придатного до використання, а також вказано суму 417005 грн, яка необхідна для проведення відновлювального ремонту автомобіля. Послугу з визначення вартості відновлювального ремонту сплачено нею в сумі 1200 грн. В межах кримінального провадження № 12024181010002110 проведено експертизу, відповідно до висновку якої вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті пошкодження транспортного засобу під час ДТП, станом на 09 вересня 2024 року становила 308635,50 грн. Частково збитки погашені виплатою страхового відшкодування в сумі 150175 грн. Оскільки для приведення автомобіля Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , до технічного стану, придатного для використання, необхідна сума 417005 грн, відшкодуванню відповідачами підлягає сума 266830 грн, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування. Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала ушкоджень здоров`я та змушена була звернутися до лікувальних закладів за медичною допомогою. 06 вересня 2024 року звернулася до ТОВ «МДЦ Експерт» з метою проведення медичних досліджень стану здоров`я та сплатила 1310 грн. Сума коштів 266830 грн, необхідна для відновлювального ремонту, а також сплачені суми 1310 грн та 1200 грн, що загалом становить 269340 грн, є безпосередніми матеріальними збитками. У зв`язку із дорожньо-транспортної пригодою змушена була проходити медичне лікування протягом одного місяця. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, діями відповідачів також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент ДТП перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався втратою свідомості. Змушена була проходити стаціонарне лікування, а надалі періодично відвідувати лікувальний заклад з метою огляду ушкоджень здоров`я, пов`язаних з ДТП. В період лікування потребувала зовнішньої допомоги з боку родичів, з приводу чого почувала себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болей, обмеження фізичної активності. Відшкодування заподіяної моральної шкоди оцінює в розмірі 250000 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів просить у задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити, позовні вимоги до [PERSON] задовольнити частково, а саме стягнути з нього 1314,78 грн матеріальної шкоди та 10000 грн моральної шкоди. У відповіді на відзив позивач зазначила, що норм матеріального права, які б звільняли [PERSON] та [PERSON] від обов`язку відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, немає. [PERSON] як власник майна та особа, яка є страхувальником згідно полісу ЕР-222218060, на підставі якого та в межах суми якого проведено страхове відшкодування, має здійснювати відшкодування шкоди разом із заподіювачем шкоди. До події ДТП, яка сталася 05 вересня 2024 року, автомобіль Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , використовувався нею за цільовим призначенням, а тому потребує саме відновлювального ремонту для забезпечення можливості використання автомобіля за цільовим призначенням. Висновок експерта № 799 ДСУ «Рівненське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 15 жовтня 2024 року доводить під ставність позовних вимог та обов`язку відповідачів відшкодувати матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою від 09 січня 2025 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що відразу після ДТП перебувала у шоковому стані та не могла об`єктивно оцінити обстановку. Після удару боліла шия, про що повідомляла медиків ШМД. На вечір їй стало погано, тому звернулася до лікаря, пройшла обстеження та здала аналізи. Виявили забій дужки шийних хребців та госпіталізували в стаціонар, де перебувала 6 днів, після чого ще протягом місяця проходила амбулаторне лікування. Головні болі не проходять донині. Постійно відчуває страх на дорозі, під час лікування була тягарем для своїх батьків, які нею опікувалися, моральний стан був жахливий. Працює в м.Рівне, де також навчається і її дочка, а проживають за межами міста, тому автомобіль був засобом пересування. Нині залежна від таксі та маршруток, що завдає незручностей та порушує її спокій. Після отримання страхового відшкодування зверталася до власниці автомобіля за компенсацією завданої шкоди, але вона відмовилася її виплатити, заявивши, що виплаченої страховою компанією суми буде достатньо, а в неї немає грошей. Представник позивача додатково пояснила, що відповідно до висновку Верховного суду у справі № 592/7961/18 від 14 січня 2025 року шкода, заподіяна потерпілому, підлягає відшкодуванню власником цього джерела підвищеної небезпеки. Крім того, стаття 1187 ЦК України передбачає відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а тому відповідач [PERSON] , яка є власником автомобіля, відповідає за завдану позивачу шкоду. Позивач звернувся до суду за захистом цивільного права, пов`язаного з відшкодуванням збитків у зв`язку з наявною матеріальною шкодою, що відповідає визначеному ст.16 ЦК України способу захисту. Ринкова вартість автомобіля до пошкодження та розмір матеріального збитку є ідентичними. Вартість пошкодженого автомобіля не може бути взята за основу матеріального збитку, оскільки не визначає/не враховує вартості самого збитку. Посилання відповідачів про те, що ремонт автомобіля є економічно необґрунтований, не заслуговують на увагу, оскільки ремонт автомобіля технічно можливий. Факт знищення автомобіля не встановлено та не доведено. Представник відповідачів пояснив, що відповідач [PERSON] позов визнає частково, а відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем, бо закон не покладає на неї ніякого обов`язку з відшкодування шкоди. Постанова Верховного суду від 14 січня 2025 року, на яку покликається позивач, є не релевантною, оскільки фактичні обставини та суб`єктний склад сторін у справах різні, а спірні правовідносини не подібні між собою. Позивач обрала неналежний спосіб захисту, оскільки належним способом захисту є стягнення різниці між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП, так як транспортний засіб вважається знищеним. Ринкова вартість автомобіля до його пошкодження складала 308635,50 грн, ринкова вартість пошкодженого після ДТП автомобіля становить 153945,72 грн. Враховуючи суму виплаченого страхового відшкодування 150175 грн та розмір франшизи 3200 грн, розмір збитків, який підлягає відшкодуванню, становить 1314,78 грн. Винним у скоєнні ДТП визнано водія [PERSON] , який і є правомірним володільцем та відповідальним за ДТП у вказаному розмірі матеріального збиту. Відповідач [PERSON] на момент ДТП була титульним власником авто, але не володіла транспортним засобом, а тому шкода відшкодовується винною особою. Ніяких спільних дій відповідачів у спричиненні шкоди позивачу немає. Позивач не зверталася до страховика з вимогою відшкодування витрат на лікування, від стягнення шкоди, спричиненої здоров`ю, відмовилася, що зазначено в п.4 протоколу-узгодження розміру страхового відшкодування. Шкода, завдана здоров`ю, мала бути відшкодована страховою компанією в межах ліміту відповідальності за полісом страхування. Підстави для стягнення моральної шкоди є, але не в такому розмірі, який зазначила позивач. Відповідач, допитана як свідок, показала, що відразу приїхала на місце ДТП після повідомлення сина [PERSON] про подію. Вибачилася перед позивачем за ситуацію, що сталася. Позивач на місці ДТП сказала, що почувається нормально і від медичної допомоги відмовилася. Наступного дня зателефонувала до позивача, яка повідомила, що перебуває в лікарні, від її пропозиції допомоги відмовилася. Пізніше дзвонила в лікарню, щоб дізнатися стан здоров`я позивача, але медсестра нейрохірургічного відділення повідомила, що такої пацієнтки в них немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що позивачу [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб марки «Volvo», модель «C30», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 05 вересня 2024 року о 14 год 20 хв в м.Рівне на перехресті нерівнозначних доріг вул.С.Крушельницької Архітектора Бургіньйона водій [PERSON] , керуючи автомобілем Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалася по головній дорозі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2024 року у справі № 569/17440/24 накладено на [PERSON] адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП. 07 вересня 2024 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 вересня 2024 року та в результаті якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження, розпочато досудове розслідування, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024181010002110 від 07 вересня 2024 року. Власником транспортного засобу марки «Dacia», моделі «Logan», реєстраційний номер [NUMBER] , є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» за полісом № ЕР-222218060. Умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160000 грн, розмір франшизи - 3200 грн. Відповідно до звіту № 172642 про оцінку вартості матеріального збитку від 17 жовтня 2024 року, матеріальний збиток, завданий власникові Volvo С30, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП на дату оцінки КТЗ (05 вересня 2024 року) складає 317848,50 грн. 01 листопада 2024 року ПАТ «СК «УСГ» здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, згідно з яким: розмір матеріального збитку становить 153375 грн, матеріальний збиток у разі економічно необґрунтованого ремонту ТЗ (ринкова вартість ТЗ на дату ДТП) - 317848,50 грн, вартість залишків ТЗ після страхового випадку - 164473,50 грн, безумовна франшиза - 3200 грн, сума страхового відшкодування - 150175 грн. 29 жовтня 2024 року ПАТ «Страхова компанія «УСГ» та [PERSON] погодили розмір матеріального збитку, завданого потерпілій особі, в сумі 153375 грн, розмір суми страхового відшкодування в сумі 150175 грн (за вирахуванням франшизи відповідно із полісом ОСПЦВ), про що свідчить протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування. Відповідно до п.4 вказаного протоколу-узгодження, після одержання страхового відшкодування потерпіла особа будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру до ПАТ «УСГ» не має і в подальшому мати не буде. Виплата ПАТ «СК «УСГ» 01 листопада 2024 року потерпілій [PERSON] страхового відшкодування в сумі 150175 грн підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку позивача. Виплата відповідачем [PERSON] 15 листопада 2024 року на рахунок позивача франшизи по страховому полісу № [NUMBER] в сумі 3200 грн підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН136771С1 від 15 листопада 2024 року. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/118-24/11345-АВ від 30 вересня 2024 року судової транспортно-товарозначої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні № 12024181010002110, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Volvo», моделі «C30», реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, станом на 05 вересня 2024 року, становила 308635 грн. Ринкова вартість автомобіля без механічних пошкоджень, що виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 05 вересня 2024 року, становила 308635,50 грн. Ринкова вартість пошкодженого після дорожньо-транспортної пригоди автомобіля станом на 05 вересня 2024 року становить 153945,72 грн. Згідно з рахунком № [NUMBER] від 26 вересня 2024 року, складеним ФОП [PERSON] , вартість робіт та запчастин, необхідних для ремонту автомобіля Volvo С30, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 417005 грн. За проведення огляду транспортного засобу позивач сплатила ФОП [PERSON] 1200 грн. 06 вересня 2024 року за направленням лікаря відділення екстреної медичної допомоги [PERSON] отримала послугу комп`ютерної томографії ШВХ вартістю 1310 грн, про що свідчить акт надання послуг RVМДЦ126702 від 06 вересня 2024 року та фіскальний чек від 06 вересня 2025 року. З 06 вересня 2024 року по 11 вересня 2024 року [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради з діагнозом: Закрита ЧМТ. Струс головного мозку. Забій-розтягнення м`язево-зв`язкового апарату ШВХ, що підтверджується епікризом № 18822. З 12 вересня 2024 року по 07 жовтня 2024 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні, про що свідчать записи медичної картки [PERSON] та відомості Пенсійного фонду України щодо оплати листків непрацездатності. Відповідно до висновку експерта № 799 від 15 жовтня 2024 року судово-медичної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні № 12024181010002110, отримані [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди 05 вересня 2024 року тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч.2 ст.16 ЦК України). За приписами зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За нормами ч.1 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За положеннями ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності підлягають встановленню всі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності, а саме: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Довести наявність цих елементів має саме позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Позивач просить стягнути завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну та моральну солідарно з відповідача [PERSON] як винуватця ДТП, та відповідача [PERSON] , як власника автомобіля Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] . Разом з тим, у правовідносинах між сторонами солідарний обов`язок відсутній. Відповідно до ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За положеннями ч.4 ст.1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. З огляду на вказані норми, власник транспортного засобу може нести відповідальність за завдану при ДТП шкоду у випадках, якщо він особисто керував транспортним засобом та є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди; якщо недбалість власника сприяла неправомірному заволодінню транспортним засобом іншою особою, яка вчинила ДТП; якщо ДТП вчинене водієм, якого була наймано власником, під час виконання трудових обов`язків; якщо власник не застрахував свою відповідальність або якщо шкоди було завдано спільними діями чи бездіяльністю власника та винуватця ДТП. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2024 року у справі № 569/17440/24 встановлена вина відповідача [PERSON] , як водія транспортного засобу Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] , у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 05 вересня 2024 року. Відповідач [PERSON] в момент ДТП транспортним засобом не керувала і взагалі була відсутня в автомобілі. Доказів, що водій [PERSON] був найманим працівником відповідача [PERSON] та вчинив ДТП під час виконання трудових обов`язків, матеріали справи не містять, як і доказів того, що [PERSON] неправомірно заволодів транспортним засобом Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] на законних підставах користувався належним відповідачу [PERSON] транспортним засобом Dacia, який був переданий нею у його користування, тобто є особою, яка володіла транспортним засобом на відповідній правовій підставі - праві користування. Твердження представника позивача, що [PERSON] частково виконала зобов`язання, чим визнала обов`язок позадоговірного відшкодування шкоди, оскільки страхове відшкодування проведено в межах її відповідальності, не заслуговують на увагу. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, є особа, яка використовує забезпечений транспортний засіб. На момент вчинення ДТП транспортний засіб Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] , використовував відповідач [PERSON] , а отже, за страховим випадком, який стався 05 вересня 2024 року, саме його цивільно-правова відповідальність була застрахована за полісом № ЕР-222218060. Висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14 січня 2025 року у справі № 592/7961/18, не враховуються судом у спірних правовідносинах, так як викладені у справі з іншими обставинами. У зазначеній справі шкода завдана водієм у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору з особою, яка володіє транспортним засобом. Такі правовідносини регулюються ст.1172 ЦК України, відповідно до норм якої шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що керував автомобілем, відшкодовується володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не винним водієм. Враховуючи, що у справі відсутні обставини, які б свідчили про наявність підстав для притягнення до відповідальності власника автомобіля Dacia, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] за шкоду, завдану позивачу іншою особою - водієм [PERSON] , в позові до відповідача [PERSON] належить відмовити внаслідок його пред`явлення до неналежного відповідача. Оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди, позивач вправі пред`явити вимогу про відшкодування шкоди до винної особи - відповідача [PERSON] . Наявність вини [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05 вересня 2025 року, встановлена постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2024 року у справі № 569/17440/24 і не підлягає доказуванню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини [PERSON] , був пошкоджений автомобіль Volvo С30, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] . За змістом дослідницької частини висновку експерта № СЕ-19/118-24/11345-АВ від 30 вересня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volvo, реєстраційний номер [NUMBER] , (373938,60 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля (308635,50 грн), і за такої умови вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 308635,50 грн. За такою ж формулою (матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості КТЗ) визначений матеріальний збиток, завданий власникові Volvo С30, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП у звіті № 172642 про оцінку вартості матеріального збитку від 17 жовтня 2024 року, оскільки вартість відновлювального ремонту (531055,21 грн) перевищує ринкову вартість автомобіля без механічних пошкоджень (317848,50 грн). Про вартість відновлювального ремонту, що перевищує ринкову вартість належного позивачу автомобіля (417005 грн), свідчить і наданий позивачем рахунок ФОП [PERSON] від 26 вересня 2024 року. Порядок відшкодування шкоди у разі пошкодження або знищення транспортного засобу регламентовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який відповідно до ст.8 ЦК України може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. За визначенням ч.1 ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який введений в дію з 01 січня 2025 року, транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб позивача Volvo С30, реєстраційний номер [NUMBER] , вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, так як витрати на відновлювальний ремонт такого автомобіля перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, доводи представника позивача про наявність технічної можливості ремонту належного позивачу автомобіля не заслуговують на увагу, оскільки закон визначає фізичне знищення автомобіля як технічною неможливістю його ремонту, так і економічною необґрунтованістю такого ремонту. Фактичне знищення транспортного засобу як об`єкту (речі) правового значення для визнання транспортного засобу фізично знищеним не має. Відповідно до п.30.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки належний позивачу транспортний засіб вважається знищеним, остання має право на відшкодування різниці між вартістю матеріального збитку, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент ДТП, та вартістю автомобіля після ДТП. Ринкова вартість автомобіля Volvo C, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 вересня 2024 року (матеріальний збиток), становить 308635,50 грн (висновок судової транспортно-товарозначої експертизи). Ринкова вартість пошкодженого після дорожньо-транспортної пригоди автомобіля станом на 05 вересня 2024 року становить 153945,72 грн. Різниця між вартістю матеріального збитку та вартістю автомобіля після ДТП становить 154689,78 грн (308635,50 грн - 153945,72 грн). Позивач отримала страхове відшкодування в сумі 150175 грн та франшизу в сумі 3200 грн, що загалом становить 153375 грн. Для повного відшкодування завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди з відповідача [PERSON] належить стягнути 1314,78 грн (154689,78 грн 153375 грн). Твердження позивача, що безпосередніми матеріальними збитками є сума коштів, необхідна для відновлювального ремонту, суд до уваги не бере, оскільки транспортний засіб позивача в результаті ДТП вважається знищеним, а не пошкодженим, і за таких умов збитками є реальна вартість втраченого майна (автомобіля). Враховуючи, що транспортний засіб у пошкодженому стані вартістю 153945,72 грн залишається у позивача, страховиком виплачено відшкодування в сумі 150175 грн, винуватцем ДТП виплачено франшизу в розмірі 3200 грн, недоотриманою до повної вартості знищеного автомобіля (308635,50 грн) залишаються збитки в сумі 1314,78 грн. Суд також встановив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05 вересня 2024 року, [PERSON] заподіяно шкоди здоров`ю у вигляді легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Позивач заявила вимогу про стягнення з винуватця дорожньо-транспортної пригоди витрат у зв`язку з лікуванням (обстеженням) в сумі 1310 грн. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц). Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі завдавач шкоди. \~ \~Полісом № ЕР-222218060 передбачена страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320000 грн. Вимоги про виплату страхового відшкодування у зв`язку з лікуванням позивач, як потерпіла в ДТП особа, до страховика ПАТ «СК «УСГ», який має відшкодувати шкоду відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не пред`являла, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з завдавача шкоди відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 1310 грн. У справі встановлено протиправність дій відповідача [PERSON] , які спричинили знищення майна позивача та ушкодження її здоров`я, що, відповідно до положень ст.23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди. Порушення відповідачем [PERSON] правил безпеки руху, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, заподіяло позивачу моральні страждання, а тому, виходячи із засад розумності і справедливості, беручи до уваги ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, тривалість лікування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 20000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. З огляду на наведені мотиви, позов до відповідача [PERSON] належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial