Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

До суду звернувся представник ТОВ "Бізнес позика" з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідачки борг в розмірі 80077,80 грн., який виник станом на 14.11.2024 року. В обґрунтування позову зазначено, що 19.02.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою укладено договір № 490387-КС-001 про надання кредиту (Далі Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 19.02.2024 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 490387-КС-001 про надання кредиту. 19.02.2024 року відповідачка, прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 490387-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» було направлено відповідачці, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону, що було зазначено нею у анкеті в особистому кабінеті), котрий відповідачкою було введено/відправлено. Таким чином, 19.02.2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою було укладено Договір № 490387-КС-001 про надання кредиту. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачці грошові кошти в розмірі 33000,00 грн. шляхом перерахування на її банківську картку, яка була вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у неї станом на 14.11.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 490387-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 80077,80 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредита 33000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 51288,58 грн. У відповідності до\~ст. 178 ЦПК України\~відповідач своїми правами подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.02.2024 року між ТОВ "Бізнес позика" та відповідачкою укладено Договір № 490387-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачка, через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшла до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно телекомунікаційну систему (ІТС) подала заявку на отримання кредиту, де відповідно вказала номер свого поточного (карткового) рахунку. Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. ТОВ «Бізнес позика» 19.02.2024 року, було направлено відповідачці, пропозицію (оферту) укласти Договір № 490387-КС-001 про надання кредиту. 19.02.2024 року. Відповідачка, прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №490387-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» було направлено відповідачці, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор , на номер телефону, який зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачкою було введено/відправлено. Таким чином, 19.02.2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та відповідачкою було укладено Договір № 490387-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1 Договору про надання споживчого кредиту, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 33000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Тип Кредиту: кредит. Строк кредиту: 24 тижнів. Стандартна процента ставка: 2,0000000 в день, фіксована. Знижена процента ставка: 1,15013537 в день, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту 4950,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 33000,00 грн. Термін дії договору: до 05.08.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 85800,00 грн. Загальні витрати за кредитом: 52800. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9168,16 процентів. Денна процентна ставка: 0,95 процентів. Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 33000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується випискою по картковому рахунку № [NUMBER] наданої АТ «Універсал Банк»). Згідно з п.1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до\~статті 3 Закону «Про електронну комерцію»\~, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.\~525,\~526,\~546 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків. Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне. Пунктом 2.5 договору № 490387-КС-001 про надання кредиту від 19.02.2024 року передбачена комісія за надання кредиту. Включено суму нарахувань по комісії і до графіку платежів. Відповідно до ч.3\~ст.1054 ЦК України\~особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Таким спеціальним законом є\~Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За приписами ч.2\~ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання\~вимогЗакону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16\~затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Верховний Суду складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі №172/410/21 та визначив, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Кредитним договором передбачено сплата комісії «за надання кредиту», однак в договорі не вказаний перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за що передбачена комісія. Таким чином, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволені вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, заборгованість за Договором про надання кредиту № 490387-КС-001 від 19.02.2024 року складається, зокрема, із тіла кредиту 33000,00 грн., відсотків за його користування 77877,80 грн. та нарахованої комісії у розмірі 4950,00 грн. У той же час, у відповідності до графіку платежів, який передбачено умовами кредитного договору, у строк до 05.08.2024 року позичальник мав сплатити кредитодавцю грошові кошти у сумі 85800,00 грн., які складаються із тіла кредиту, відсотків та комісії. У позовній заяві представник позивача вказав, що сума процентів, вказана у графіку, розрахована за умови належного виконання зобов`язань за кредитним договором. Нараховані відсотки, заявлені до стягнення у розмірі 51288,58 грн. нараховані на наявну суму заборгованості за тілом кредиту, оскільки свої зобов`язання позичальник виконав лише частково на суму 35780,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості сплачені відповідачем кошти в сумі 35780,00 грн. розподілені відповідачем на погашення заборгованості за тілом кредиту 4210,78 грн, відсотків у розмірі 26589,22 грн. та на погашення комісії у розмірі 4950,00 грн. Оскільки суд дійшов до висновку, що стягнення з відповідача заборгованості за комісією є неправомірною, то кошти розподіленні на погашення заборгованості за комісією мають бути враховані на погашення заборгованості за кредитом. На думку суду, слід стягнути з відповідача розмір процентів саме у зазначеному у графіку платежів розмірі, оскільки саме такий їх розмір обумовлено сторонами, який є фіксованим. Оскільки відповідно до умов договору вартість кредиту становила 85800,00 грн., то від вказаної суми необхідно відняти сплачені позичальником кошти у розмірі 35780,00 грн. та 4950,00 грн. кошти по комісії. Таким чином, даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачка отримала кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконував, а отже зобов`язаний повернути позивачу, який набув право вимоги за кредитним договором, борг в загальному розмірі 45070,00 грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити у вказаній частині. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.

Outcome: partial