Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

10.04.2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє [PERSON] , через свого представника - адвоката Валах Вікторію Володимирівну звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органа опіки та піклування, за участі третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача: Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Писаренка Євгена Сергійовича, Міністерства оборони України, в якій, з урахуванням уточнень просять: - визнати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Самарським відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23.03.2023 року (актовий запис №62) - фіктивним; - зобов`язати Самарський відділ ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) анулювати актовий запис №62 від 23.03.2023 року про укладення шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - встановити факт постійного спільного проживання однією сім`єю без укладення шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2017 року по [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] ; - стягнути зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] усі виплати, отримані [PERSON] у зв`язку із смертю військовослужбовця [PERSON] , померлого [INFO] у розмірі 3990529,36 грн.; - стягнути зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , пропорційно усі судові витрати, пов`язані із розглядом справи, включаючи у тому числі й витрати на професійну правничу допомогу. Остаточний розрахунок суми витрат на правову допомогу буде наданий в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі зазначають, що [INFO] [PERSON] загинув на території Донецької області при виконанні обов`язку з захисту України від збройної агресії, після чого його матір [PERSON] та фактична дружина [PERSON] дізналися про те, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який має ознаки фіктивного. Позивачі зазначають, що фіктивність укладеного між [PERSON] та [PERSON] шлюбу підтверджується наступними обставинами, а саме: до укладення шлюбу та в самий день укладення шлюбу 23.03.2023 року [PERSON] увесь день спілкувався із [PERSON] телефоном. Відтак є розумні сумніви щодо того, чи дійсно [PERSON] ставив власний підпис як на заяві про державну реєстрацію шлюбу, так і у Журналі реєстрації актів цивільного стану у графі «Наречений» (про що мною було зроблено адвокатський запит № 25 від 11.03.2024); наявність на момент укладення шлюбу фактичних шлюбних відносин із [PERSON] , у тому числі й наявність спільної дитини - [PERSON] , [INFO] ; обізнаність з боку відповідачки того факту, що солдат [PERSON] з 2022 року служить у складі ВЧ [NUMBER] у складі тактичної групи « [INFO] », отримує підвищені надбавки за особливості проходження служби, а також, враховуючи його безпосередню участь у бойових діях, підвищений ризик його смерті і, як наслідок, можливість отримати усі види виплат, передбачених чинним законодавством України у зв`язку із смертю військовослужбовця як член сім`ї загиблого, та успадкувати майно після нього. Також позивачі вказують, що [PERSON] через три дні - [INFO] - після смерті [PERSON] стала ініціатором петиції №22/205842-еп «Присвоїти звання Герой України (посмертно) [PERSON] , позивний « [PERSON] ». Воїну 3 ОШБ» (гіперпосилання: [INFO]). Зазначають, що це зроблено з єдиною метою - отримати компенсацію - одноразову грошову допомогу у розмірі 15 000 000 грн. (відповідно до постанови КМУ №168 від 28 лютого 2022 року) та 130 000 (сто тридцять тисяч гривень) щорічного утримання. Крім того, позивачі вказують, що [PERSON] була відсутня при проведенні слідчої дії пред`явлення трупа [PERSON] для впізнання, а також на церемоніях прощання із загиблим військовослужбовцем [PERSON] біля Будинку Офіцерів та на його похованні. Також, як на підстави фіктивності укладеного шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , позивачі вказують на необізнаність [PERSON] , як матері [PERSON] , та інших про реєстрацію шлюбу між її сином та відповідачкою по справі, аж до самої смерті сина; обставини звільнення відповідачки із ЗСУ через відсутність бажання продовжувати військову службу на четвертий день після укладення шлюбу та обставини наявності відкритого кримінального провадження за заявою [PERSON] , відносно [PERSON] . Таким чином, позивачі переконані, що у [PERSON] було відсутнє реальне бажання створити сім`ю із відповідачкою, а у діях останньої вбачається наявність корисливої мети, а саме отримання грошового забезпечення та спадщини після смерті [PERSON] . При цьому, [PERSON] та [PERSON] почали вести спільне господарство та жити однією сім`єю з 2017 року. [INFO] у фактичного подружжя народилася дитина - [PERSON] . 22.12.2023 року Київським районним судом м. Одеси по справі №947/32415/23 було ухвалено рішення, яким встановлено батьківство [PERSON] щодо [PERSON] . Факт перебування [PERSON] та [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах у період з 2017 року по 12.09.2023 року позивачі підтверджують також наявністю спільних фотографій, відео та переписки; наявністю грошових переказів, здійснених від імені [PERSON] на користь [PERSON] як до, так і після укладення першим шлюбу з відповідачкою [PERSON] ; обставинами дарування [PERSON] (дідусем [PERSON] ) на користь [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] та проживання [PERSON] разом із [PERSON] та спільною донькою разом однією сім`єю з серпня 2018 року до початку війни. Таким чином, позивачі зазначають, що [PERSON] разом із [PERSON] у період з 2017 року по 12.09.2023 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний побут; у суспільстві, серед кола друзів та родичів як з боку [PERSON] , так і з боку [PERSON] , усі знали їх як щасливу подружню пару; відомості щодо шлюбу із [PERSON] не були відомі. Крім того, [INFO] після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема входить й нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Вартість вказаної квартири складає 424 729 тисяч гривень. Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру, спадкову справу №71293367 було заведено 25.09.2023 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Є.С. (Свідоцтво нотаріуса №6445; [ADDRESS] ). Заяви про вступ у спадщину після померлого до вказаного нотаріуса подали [PERSON] (мати загиблого), [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] (доньки загиблого) та [PERSON] . При цьому, позивачі зазначають, що оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] є фіктивним та в силу положень чинного спадкового законодавства, право на спадкування - мають лише мати загиблого та донька. Також, позивачі вважають, що [PERSON] має повернути, отримані нею виплати як дружині загиблого, які нею отримані безпідставно. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Васильків О.В. від 12.06.2024 року відкрито провадження у справі. Призначено справу до підготовчого судового засідання. 01.07.2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Дабіжи Олени Анатоліївни надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просила позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє [PERSON] залишити без задоволення, зазначає, що [PERSON] - законна дружина загиблого військовослужбовця [PERSON] , між ними 23.03.2023 року Самарським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . При цьому, зазначає, що при подачі письмової заяви про державну реєстрацію шлюбу та на момент державної реєстрації шлюбу були присутні особисто [PERSON] та [PERSON] . Тому, [PERSON] , як дружина загиблого [PERSON] законно отримала належне їй грошове забезпечення, при цьому частину грошей в сумі 80000,00 грн. перерахувала [PERSON] для дитини. Зазначила, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] є законним, а [PERSON] та [PERSON] слід вважати такими, що у фактичних шлюбних відносинах не перебували, та таким чином права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, позивачка [PERSON] не має. При цьому, [PERSON] була присутня на похованні свого чоловіка, проте вже після церемонії прощання та поховання, оскільки існувала висока ймовірність конфлікту між членами сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Необізнаність з боку [PERSON] та інших членів сім`ї про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не є підставою для визнання шлюбу фіктивним, так само як і наявність відкритого кримінального провадження щодо [PERSON] . Також, вважає, що право на спадщину після смерті [PERSON] мають [PERSON] , як законна дружина загиблого, [PERSON] , як мати загиблого, а також донька [PERSON] - [PERSON] . 30.07.2024 року від представника позивачів - адвоката Валах Вікторії Володимирівни надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначила, що позивачі визнають факт перерахування 80000,00 грн., але зауважують, що це відбулося тільки після декількох бесід з [PERSON] , побратимами [PERSON] , а також після того як [PERSON] , матір загиблого, подала командиру в/ч [NUMBER] заяву із проханням про зупинення нарахування та здійснення будь-яких виплат [PERSON] до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та після її дзвінка до відділу кадрів військової частини. Зазначила, що відповідачка дізнавшись про загибель [PERSON] , не повідомивши про це його матір, 12.09.2023 року почала збирати гроші нібито на поховання, оприлюднивши номер своєї банківської картки, проте скільки коштів вона зібрала і куди вони були витрачені, невідомо. 08.08.2024 року від представника відповідача надійшли заперечення відповідно до яких вона просила позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , в інтересах якої діє [PERSON] залишити без задоволення, зазначивши, що [PERSON] , як законна дружина отримала грошове забезпечення загиблого військовослужбовця і лише з власної волі перерахувала кошти дитині [PERSON] , про що було зазначено в переказі грошових коштів. При цьому, [PERSON] з метою вшанування пам`яті загиблого чоловіка - [PERSON] , який віддав своє життя за свою Батьківщину, зареєструвала петицію про присвоєння Героя України (посмертно) [PERSON] , позивний «[PERSON]», воїну 3 ОШБ. Однак, петиція перебуває на розгляді, тому жодних виплат [PERSON] не отримувала та навіть і не розраховувала отримати, так як реєстрація петиції здійснювалась з метою збереження будь-якої пам`яті про загиблого чоловіка в історії України. Щодо публікування номеру банківської картки [PERSON] , зазначає, що остання особисто не публікувала жодної інформації про збір коштів на поховання [PERSON] . При цьому, провівши системний аналіз листувань [PERSON] та [PERSON] , наданих представником позивача, можна дійти висновку про те, що [PERSON] очікувала на подарунок від загиблого, а саме машини, яку вона сама обрала. В свою чергу, остання маніпулюючи образами отримувала кошти від [PERSON] , так як останній зазначав в листуванні «Скинул 20. Чтоб ты не обижалась». Окрім цього, як вбачається з листувань - 11 травня 2023 року загиблий перебував у лікарні та зазначав, що йому мають поставити крапельницю, щоб не боліла голова після вибуху, однак [PERSON] проявила максимально байдуже відношення до цього, проігнорувавши всі його повідомлення та не поцікавившись про стан здоров`я, а наступне листування було аж 15 травня 2023 року. Крім того, всі доводи позивачів містять лише особисті емоціїї та неприйняття реальності щодо наявності у загиблого [PERSON] дружини, з якою у них було щире кохання. Проте такі доводи жодним чином не обґрунтовують позицію щодо наявності підстав для визнання такого шлюбу фіктивним та інших вимог, які є похідними від цієї вимоги. Зазначає, що [PERSON] та [PERSON] , шлюбні відносини не приховували від оточуючих, подружжя проживало своє найкраще життя, насолоджуючись кожним моментом разом. Однак, враховуючи той факт, що [PERSON] проходив військову службу, виконуючи обов`язок громадянина України, постійне спільне проживання було просто неможливим через постійне перебування на бойових завданням. Проте, навіть це не стало перешкодою для подружжя, так як за наявності будь-якої можливості вони проживали разом, вели спільний побут та намагалися підтримувати один одного в такий складний час, допомагаючи як морально так і фінансово. В результаті викладеного, можна дійти висновку, що підстави для визнання шлюбу [PERSON] та [PERSON] відсутні за будь-яких обставин. Згідно розпорядження керівника апарату Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 947/12099/24, провадження №2/947/3179/24. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу № 947/12099/24, провадження №2/947/3179/24 було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.08.2024 року прийнято до розгляду цивільну справу № 947/12099/24 та призначено підготовче засідання. 19.06.2024 року від представника позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвоката Валах Вікторії Володимирівни надійшла заява про витребування у військової частини [NUMBER] копію наказу №2387 від 13.11.2023 року; у Міністерства оборони України належним чином завірені копії розрахункових відомостей, довідок, грошових атестатів та інших первинних фінансово-облікових документів, які є підставою для нарахування та отримання виплат померлому солдату [PERSON] у період з 23.03.2023 року по теперішній час; відомості щодо підстав, грошових сум та рахунків отримувача стосовно вже здійснених виплат [PERSON] , [INFO] , як дружині померлого [PERSON] , у період з 23.03.2023 року по теперішній час, та належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують проведені виплати; у Самарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копію заяви про державну реєстрацію шлюбу від імені [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (актовий запис №62 від 23.03.2023), копію витягу з Журналу обліку заяв про шлюб, щодо реєстрації заяви про шлюб від імені [PERSON] та [PERSON] , копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , відомості щодо того, чи надсилалось у семиденний строк після проведення державної реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , повідомлення районним військовим комісаріатам за місцем перебування вказаних осіб на військовому обліку (у разі якщо таке повідомлення надсилалось, надати належним чином засвідчені копії таких повідомлень); у приватного нотаріуса Писаренко Є.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи №71293367; у Філії «Пасажирська Компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» відомості щодо того, чи користувався [PERSON] , [INFO] , послугами філії «ПК» АТ «Українська залізниця» з покупкою пільгових проїзних документів у період з 22.02.2022 року по 11.09.2023 року включно до станції прибуття «Хмельницький» та від станції відправлення «Хмельницький» (із зазначенням дати та номерів потягів); у Сіті Парк Апарт-Готель Київ відомості щодо того, хто саме (ПІП, дата народження та місце проживання) здійснював бронювання №2336361177 номеру у готелі «Сіті Парк Готель Київ» на дати з 06.08.2023 року по 08.08.2023 року включно із вказівкою на заброньований номер та кількість мешкаючих, а також хто (ПІП, дата народження та місце проживання) мешкав у заброньованому номері готеля у вказані дати. Також просила витребувати у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал банк», АТ «Сенс Банк», АТ «Укрсиббанк», АТ «Райффайзен Банк», ПАТ «МТБ Банк», АБ «Південний», АТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Банк Восток», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Перший інвестиційний банк», АТ «Перший український міжнародний банк» відомості щодо наявності всіх відкритих чи закритих банківських рахунків на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та у якій валюті за період з 14.09.2023 року по день надання відповіді; руху коштів (надходження, пересилання та зняття грошових коштів) по усім рахункам [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та у якій валюті за період з 14.09.2023 року по день надання відповіді (банківські виписки з 14.09.2023 року по день надання відповіді). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2024 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Валах Вікторії Володимирівни про витребування доказів подану по цивільній справі №947/12099/24 (2-з/947/426/24) було задоволено частково. Витребувано у військової частини [NUMBER] копію наказу №2387 від 13.11.2023 року. Витребувано з Міністерства оборони України належним чином завірені копії розрахункових відомостей, довідок, грошових атестатів та інших первинних фінансово-облікових документів, які є підставою для нарахування та отримання виплат померлому солдату [PERSON] у період з 23.03.2023 року по теперішній час; відомості щодо підстав, грошових сум та рахунків отримувача стосовно вже здійснених виплат [PERSON] , [INFO] , як дружині померлого [PERSON] , у період з 23.03.2023 року по теперішній час, та належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують проведені виплати. Витребувано у приватного нотаріуса Писаренко Є.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи №71293367. Витребувано у Філії «Пасажирська Компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» відомості щодо того, чи користувався [PERSON] , [INFO] , послугами філії «ПК» АТ «Українська залізниця» з покупкою пільгових проїзних документів у період з 22.02.2022 року по 11.09.2023 року включно до станції прибуття «Хмельницький» та від станції відправлення «Хмельницький» (із зазначенням дати та номерів потягів). Витребувано у Сіті Парк Апарт-Готель Київ відомості щодо того, хто саме (ПІП, дата народження та місце проживання) здійснював бронювання №2336361177 номеру у готелі «Сіті Парк Готель Київ» на дати з 06.08.2023 року по 08.08.2023 року включно із вказівкою на заброньований номер та кількість мешкаючих, а також хто (ПІП, дата народження та місце проживання) мешкав у заброньованому номері готеля у вказані дати. В іншій частині заяви - відмовлено. Заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Валах Вікторії Володимирівни про витребування доказів подану по цивільній справі №947/12099/24 (2-з/947/427/24) - було задоволено. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал банк», АТ «Сенс Банк», АТ «Укрсиббанк», АТ «Райффайзен Банк», ПАТ «МТБ Банк», АБ «Південний», АТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Банк Восток», АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Перший інвестиційний банк», АТ «Перший український міжнародний банк» відомості щодо наявності всіх відкритих чи закритих банківських рахунків на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та у якій валюті за період з 14.09.2023 року по день надання відповіді; руху коштів (надходження, пересилання та зняття грошових коштів) по усім рахункам [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та у якій валюті за період з 14.09.2023 року по день надання відповіді (банківські виписки з 14.09.2023 року по день надання відповіді). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 року заяву представника позивачів [PERSON] та [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] - адвоката Валах Вікторії Володимирівни про забезпечення доказів шляхом допиту свідків по цивільній справі №947/12099/24 було задоволено. Забезпечено докази по справі №947/12099/24 та під час судового розгляду справи по суті викликати та допитати у якості свідків військовослужбовців [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2024 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Дабіжи Олени Анатоліївни про заміну третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача по цивільній справі №947/12099/24 було задоволено.Замінено третю особу, без самостійних вимог на стороні відповідача - Самарський відділ ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі №947/12099/24, на належну третю особу, без самостійних вимог на стороні відповідача - Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У підготовчому засіданні 10.12.2024 року судом було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 15.05.2025 року позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Валах Вікторія Володимирівна позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні 15.05.2025 року представник відповідачки [PERSON] - адвокат Дабіжа Олена Анатоліївна не визнала позовні вимоги, заперечувала проти їх задоволення та просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] - Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органа опіки та піклування, представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євген Сергійович, представник Міністерства оборони України про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, в судове засідання 15.05.2025 року не з`явилися, причини неявки не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів, їх представника, представника відповідача, а також свідків дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси (суддя Бескровний Я.В.) від 22.12.2023 року позов [PERSON] задоволено. Встановлено батьківство громадянина України [PERSON] щодо [PERSON] , про що внесено відомості до актового запису №525 складеного 21.02.2018 р. Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, зазначено батьком дитини - [PERSON] , громадянина України. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.02.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] народилася [PERSON] , батьками записано [PERSON] та [PERSON] . З договору дарування від 22.11.2021 року вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №Ж1-203441-ф/л від 11.10.2023 року, а також №Ж1-203405-ф/л від 11.10.2023 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Приймаючи викладене, позивачем [PERSON] з метою доведення спільного проживання разом з [PERSON] , як чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, звернулась до суду з даними позовними вимогами. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до положень Сімейного Кодексу України, встановлено що сім`ю складають особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Частиною 1, 2 ст. 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ч.1, 3 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Приймаючи вищевикладене та розглядаючи позовну заяву в межах заявлених вимог, суд зазначає наступне. Як встановлено судом позивачка [PERSON] та [PERSON] з 2017 року фактично перебували у шлюбних відносинах, у 2018 року у них народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.02.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де батьками записано [PERSON] та [PERSON] . З договору дарування від 22.11.2021 року вбачається, що [PERSON] , дідусь [PERSON] , подарував [PERSON] у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №Ж1-203441-ф/л від 11.10.2023 року, а також №Ж1-203405-ф/л від 11.10.2023 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 12.06.2023 року [PERSON] , видала довіреність на ім`я [PERSON] , яку уповноважила здійснювати управління та розпорядження майном, а саме квартирою [ADDRESS] . Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Верезуб К. Судом також оглянуто надані до суду фотокопії фотографій, на яких зображені спільно позивачка - [PERSON] та [PERSON] . Також додані скріншоти особистої переписки [PERSON] та [PERSON] . Дані докази, узгоджуються між собою, і, на думку суду, підтверджують факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, наявність у них спільного побуту, взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю. Також, у судових засіданнях, судом було допитано свідків. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомила, що вона знала [PERSON] , він працював у її чоловіка, і з 2022 року спілкувався з [PERSON] тільки її чоловік. Їй відомо, що [PERSON] любив доньку і вона сприймала [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружину. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомив, що він був командиром [PERSON] . З слів [PERSON] йому відомо, що [PERSON] хотів допомогти подружці звільнитися з місця служби і тому одружився з нею. Після чого [PERSON] не міг розлучитися, оскільки остання не давала дозволу на розірвання шлюбу. Також йому відомо, що [PERSON] перераховував гроші за розлучення, проте не міг розірвати цей шлюб. [PERSON] кожен день спілкувався з донькою по відеозв`язку та сумував за нею. Повідомив, що офіційну дружину [PERSON] він не знає. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомив, що разом служив з [PERSON] , зі слів якого йому відомо, що він любив [PERSON] , і у них є донька [PERSON] . Зазначив, що з серпня 2022 року до початку 2023 року вони служили у різних підрозділах. Після чого він дізнався, що у [PERSON] є офіційна дружина, з якою [PERSON] одружився, оскільки хотів їй допомогти, проте не встиг розлучитися, також [PERSON] пояснював, що після повернення з завдання буде вирішувати питання щодо розлучення з [PERSON] , так як хотів скоріше розлучитися. Повідомив, що з [PERSON] він познайомився після смерті [PERSON] , у той момент коли вона збирала кошти на поховання [PERSON] . Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомила, що вона орендувала квартиру у [PERSON] та [PERSON] з липня 2023 року, вони їй представлялися як чоловік та дружина. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомив, що він сусід [PERSON] та [PERSON] , повідомив, що [PERSON] він знає з дитинства, він сприймав [PERSON] та [PERSON] як родину. У подальшому [PERSON] пішов воювати і після 2023 року вони не спілкувалися, про особисте життя [PERSON] йому не відомо. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомила, що вона сусідка [PERSON] , який разом з [PERSON] жили разом приблизно з 2019 року. У період після лютого 2022 року вона їх не бачила, так як переїхала і з того часу не спілкувалася з ними. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомила, що вона сусідка [PERSON] та [PERSON] , їх відносини починалися на її очах, у них народилася донька, яку [PERSON] дуже любив. У період війни вона спілкувалася з [PERSON] , він приїжджав у 2023 році до м. Одеси, вона бачила його разом із [PERSON] та їх донькою. Також зазначила, що коли її син загинув, [PERSON] підтримував її. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомив, що він знає [PERSON] з 15 років. Приблизно з 2017-2018 року [PERSON] і [PERSON] жили разом по [ADDRESS] , пам`ятає як [PERSON] була вагітна, і він був переконаний, що [PERSON] дружина [PERSON] . З початку 2022 року він не спілкувався з [PERSON] . Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомила, що вона волонтер з м. Києва. Познайомилася з [PERSON] у м. Києві, спілкувалася з [PERSON] майже кожний день, списувалися, оскільки вона постійно допомагала його батальону. Приблизно за місяць до смерті [PERSON] вона передала йому машину біля м. Дніпра. [PERSON] казав їй, що сумує за родиною, і розповідав, що подарував жінці квартиру у м. Одесі. Про [PERSON] їй стало відомо після смерті [PERSON] , коли з`явилася петиція. [PERSON] яка була допитана в якості свідка в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомила, що вона з [PERSON] познайомилися у 2016 році, жили разом як родина, коли почалася війна, вона поїхала до м. Хмельницький з дитиною, а [PERSON] був у м. Харкові, звідти і пішов на війну. Зазначила, що [PERSON] приїжджав до неї з дитиною у період війни, завжди їй казав, що вона його дружина. 12.09.2023 року вона спілкувалася з [PERSON] по відео зв`язку за декілька годин до його загибелі. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 30.01.2025 року повідомив, що він вітчим [PERSON] . [PERSON] з [PERSON] разом з 2017 року, у 2018 році у них народилася донька [PERSON] . [PERSON] пішов воювати з перших днів повномасштабного вторгнення у 2022 році, [PERSON] поїхала до м. Хмельницький разом з донькою. Влітку 2023 року він бачив їх разом в м. Одесі, вони орендували квартиру. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 18.03.2025 року повідомила, що вона рідна сестра [PERSON] . З кінця 2016 року [PERSON] і [PERSON] почали зустрічатися, вони разом жили в м. Хмельницькому, пізніше переїхали до м. Одеси. [PERSON] працював охоронцем у нічному клубі. З початку повномасштабного вторгнення у 2022 році, [PERSON] пішов воювати, і у подальшому постійно приїжджав до м. Хмельницького до [PERSON] та доньки. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 25.04.2025 року повідомив, що з [PERSON] він спілкувався до початку повномасштабного вторгнення, він у нього працював. Іноді просив передавати зарплату [PERSON] та донці. Потім [PERSON] пішов у штурмову бригаду, а він в іншу. Краще за все [PERSON] ставився до доньки, [PERSON] називав дружиною. Чому між ними не був укладений шлюб, він не знає та не питав, проте [PERSON] йому розповідав, що бажає одружитися та хоче офіційне весілля. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 25.04.2025 року повідомив, що він проживає в м. Хмельницькому. [PERSON] почала зустрічатися з [PERSON] приблизно у 2015 році, вони всі разом спілкувалися у дворі. Останній раз бачив [PERSON] у серпні 2023 року, він приїздив до м. Хмельницького, дуже любив доньку. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 18.03.2025 року повідомив, що він батько [PERSON] . Донька [PERSON] пішла працювати до воєнкомату ще до війни. З [PERSON] познайомилися в кінці листопада 2022 року. У доньки з [PERSON] були відносини, він періодично до них приїжджав. Коли у [PERSON] було поранення, він його вранці возив до лікарні, а ввечері забирав. У цей період [PERSON] ніхто із рідних не відвідував. Він жив разом із [PERSON] . 23.03.2023 року [PERSON] і [PERSON] одружилися. У цей момент [PERSON] працювала у воєнкоматі, після чого вона звільнилася, оскільки матір була інвалідом ІІ групи за онкозахворюванням. У подальшому донька пішла до штурмової групи, ще за життя [PERSON] , вона разом із ним була, у них були шлюбні стосунки. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 18.03.2025 року повідомив, що він друг родини [PERSON] та [PERSON] . Знає [PERSON] з 2022 року, а [PERSON] з 2023 року. Вони одружилися в березні 2023 року. Знає [PERSON] як дружину [PERSON] , вона за нього постійно хвилювалася, особливо коли він був поранений. У них були дуже гарні відносини. [PERSON] про доньку нічого не розповідав. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 18.03.2025 року повідомила, що вона познайомилася з [PERSON] в листопаді 2022 року, робила йому уколи у [PERSON] вдома. Вона часто спілкувалася з [PERSON] коли він був у лікарні, він був хлопцем [PERSON] , потім вони одружилися, просто розписалися, весілля не робили. Вона бачила, що у них на пальцях були обручки. Коли [PERSON] приїжджав вони жили разом у [PERSON] в квартирі. [PERSON] підписала контракт щоб бути ближче до [PERSON] . Коли його було поранено, у нього була тільки [PERSON] , більше ніхто не приїжджав до нього. Про доньку він нічого не казав. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 18.03.2025 року повідомив, що він знає [PERSON] та [PERSON] три роки, бачив як вони починали зустрічатися, вони познайомилися у воєнкоматі, він приходив до [PERSON] , у них були гарні відносини, вони планували одружитися і по закінченні війни переїхати до м. Одеси. Вони одружилися 23.03.2023 року. Були дуже задоволені після розпису. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 25.04.2025 року повідомив, що він разом з [PERSON] служили в одному батальоні. В м. Краматорську їх познайомила [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] були парою, вона казала, що вони зустрічаються та мають намір одружитися. Через деякий час від [PERSON] дізнався, що вони одружилися. Про те, що у [PERSON] є донька, не знав. [PERSON] яка була допитана в якості свідка в судовому засіданні 25.04.2025 року повідомила, що вона працювала у ТЦК, познайомилася з [PERSON] в жовтні 2022 року, почали спілкуватися в Інстаграмі. Через два тижні [PERSON] приїхав до неї до м. Дніпро, з квітами і з тих пір почалося їх спілкування. До м. Дніпро, до неї, він приїжджав через кожні два тижні, на вихідні, на два-три дні, іноді на тиждень. Вона також потім їздила до нього до м. Краматорську. У них були інтимні відносини. Він дарував їй різні подарунки та прикраси. Саме [PERSON] зробив їй пропозицію укласти шлюб на що вона погодилася, сильно його любила. Вони одружилися 23.03.2023 року. Її батьки знали [PERSON] , її батько возив [PERSON] на перев`язки, вони дуже добре спілкувалися. Про те, що у [PERSON] є донька, вона не знала, також не знала про [PERSON] . [PERSON] говорив, що після війни вони разом переїдуть жити до м. Одеси. Коли [PERSON] загинув, вона гроші особисто не збирала, командир бригади попросив номер її карти. Всього було зібрано близько 200000,00 грн. Про [PERSON] та дитину, вона дізналася після смерті [PERSON] , і їй захотілося підтримати їх, вона перерахувала гроші - 80000,00 грн. і підписала «Дитині, тільки дитині». На похованні [PERSON] вона була, проте підійшла до могили коли розійшлися всі рідні, щоб уникнути сварки з матір`ю [PERSON] . Зазначила, що звільнилася з служби, у зв`язку з інвалідністю матері, після чого вона повернулася, мобілізувалася до штурмової бригади. На момент смерті [PERSON] , вона служила у ЗСУ. Статтею 90 ЦПК України передбачено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Досліджуючи отримані свідчення свідків за наслідком їх допиту, суд вважає відсутніми підстави для ставлення їх під сумнів, а також відсутність сумнівів у їх достовірності, правдивості фактів повідомлених свідками, приймаючи, що дані свідчення узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи вищевказані докази в цілому, суд вважає обґрунтованими доводи позивачів, що позивачка [PERSON] та [PERSON] спільно проживали, пов`язані спільним побутом та обов`язками, вважали себе саме подружжям, чоловіком і дружиною, піклувалися один про одного, мали сімейний бюджет, здійснювали спільні витрати для забезпечення потреб саме сім`ї, що вказує на наявність між ними відносин, притаманних подружжю. Відповідно до висновку Верхового Суду у справі №244/4801/13-ц від 26.09.2018 року, перебування в зареєстрованому шлюбі виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Подібну думку у постанові висловив Верховний Суд у справі №759/4596/18 від 25.04.2019 року, а саме встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу й одночасне перебування в зареєстрованому шлюбі з іншою особою порушує принцип одношлюбності, встановлений у статті 25 СК України, та позбавляє права на спадкування за законом. Разом з тим, судом враховується, що відповідно до свідоцтва про шлюб, Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса), 23.03.2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відтак, приймаючи вищевикладене в цілому, надаючи оцінку показанням свідків у поєднанні з письмовими доказами наявними в матеріалах справи, суд вважає встановленим факт спільного проживання позивачки [PERSON] та [PERSON] , саме з червня 2017 року по - [INFO] , що підтверджується належними доказами. Частиною 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 2 ст. 40 СК України та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У відповідності до ст. 45 СК України недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Крім цього, у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.04.2019 у справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 Сімейного кодексу України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з собою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати тими, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу (частини перша-друга статті 24 СК України). Добровільність шлюбу є однією з основних засад сучасного сімейного права. Тому порушення умов щодо добровільності шлюбу є підставою для визнання його недійсним. Згода особи є способом зовнішнього виявлення її внутрішньої волі на реєстрацію шлюбу. Згода особи не вважається вільною, зокрема, якщо в момент реєстрації шлюбу особа страждала тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і або) не могла керувати ними. У разі коли особа страждала тяжким психічним розладом, вона, тез сумніву, не могла сповна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 761/16077/19. Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Як встановлено судом 23.03.2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса), про що було складено відповідний актовий запис за № 62. Шлюб був укладений за доброї волі та вільного волевиявлення, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану було поставлено підписи. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства (частина перша статті 40 СК України). Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 40 СК України). Право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена (стаття 42 СК України). Тлумачення норм СК України свідчить, що в цьому Кодексі закріплено три види недійсності шлюбу, який: (а) є недійсним в силу вказівки закону (стаття 39); (б) визнається недійсним за рішенням суду (стаття 40); (в) може бути визнаний недійсним за рішенням суду ст. 41). При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (частини перша, дута статті 41 СК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу їх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на тлумаченнях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному тисненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша, п`ята, шоста, статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, позивачі вказуючи, що шлюб був укладений фіктивно не надали жодного належного допустимого доказу на підтвердження викладених в позові обставин. Судом було встановлено, що саме зі сторони [PERSON] надійшла пропозиція зареєструвати шлюб з [PERSON] . Судом оглянуто надані представником відповідачки [PERSON] фотокопії фотографій, а також скріншоти особистої переписки [PERSON] та [PERSON] , з якої не вбачається примушування, застосування психологічного чи фізичного тиску зі сторони відповідачки задля одруження з нею [PERSON] , як і наявності корисливої мети. Позивачі звертаючись до суду з даним позовом зазначили, що даний шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено з переслідуванням різних цілей без наміру створення сім`ї, набуття прав та обов`язків подружжя, а отже являється фіктивним. Крім того, як зазначають позивачі, шлюб був укладений з наміром [PERSON] звільнитися зі служби, однак ці посилання під час розгляду справи підтвердження не знайшли. П. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. За теоретичним визначенням шлюб це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім`ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов`язки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім`ї. Неможливо укладання шлюб з будь-якими умовами. Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу суд встановлює всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його тривалість, спільне проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. З матеріалів справи, що узгоджується з показаннями свідків, встановлено, що відповідно до витягу із наказу начальника [INFO] №86 від 27.03.2023 року старшого солдата [PERSON] з 27.03.2023 року було виключено із списків особового складу територіального центру комплектування та соціальної підтримки та всіх видів забезпечення - з підстав відповідно до п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з наявністю одного із своїх батьків інвалідності І чи ІІ групи. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачка звільнилася 27.03.2023 року зі служби саме через наявність у одного з батьків інвалідності І чи ІІ групи, а не через укладення шлюбу з [PERSON] . Позивачами не надано достатніх та належних доказів того, що [PERSON] перебуваючи під впливом обману зі сторони відповідачки - [PERSON] зареєстрував з нею шлюб. Оскільки на момент укладання шлюбу його згода на шлюб була вільною, зваженою та осмисленою, жодних доказів того, що [PERSON] мав намір розлучитися з [PERSON] не надано та судовим розглядом не встановлено таких обставин. При чому, необізнаність з боку [PERSON] - матері [PERSON] та інших членів сім`ї про укладення останнім шлюбу з відповідачкою, не є підставою для визнання шлюбу фіктивним, так само як і наявність відкритого кримінального провадження за заявою [PERSON] щодо відповідачки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з собою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати тими, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу (частини перша-друга статті 24 СК України). Добровільність шлюбу є однією з основних засад сучасного сімейного права. Тому порушення умов щодо добровільності шлюбу є підставою для визнання його недійсним. Згода особи є способом зовнішнього виявлення її внутрішньої волі на реєстрацію шлюбу. Згода особи не вважається вільною, зокрема, якщо в момент реєстрації шлюбу особа страждала тяжким психічним розладом, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і або) не могла керувати ними. У разі коли особа страждала тяжким психічним розладом, вона, тез сумніву, не могла сповна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 761/16077/19. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання шлюбу, укладеного між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Самарським відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23.03.2023 року (актовий запис №62) - фіктивним, а також зобов`язання Самарський відділ ДРАЦС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) анулювати актовий запис №62 від 23.03.2023 року про укладення шлюбу між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] , [INFO] , право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 12.10.2007 року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №576, прізвище дружини після реєстрації шлюб - « [PERSON] ». [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.02.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 23.03.2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Писаренко Євгеном Сергійовичем 25.09.2023 року заведено спадкову справу №33/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , за заявою [PERSON] від 25.09.2023 року, за заявою [PERSON] від 09.11.2023 року та заявою [PERSON] від 04.03.2024 року. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, судовим розглядом вставлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися спадкоємець першої черги, а саме: матір - [PERSON] , дружина - [PERSON] , а також [PERSON] , як законний представник малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Інші спадкоємці відсутні. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5, ст. 1268). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановлено ст. 1270 цього кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином, оскільки право на спадкування [PERSON] , [PERSON] , як законного представника малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ніким не оспорюється, відсутня відмова нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва, позивачі не позбавлені права звернутися до нотаріуса за отриманням відповідного свідоцтва. Враховуючи вказане вище, позовна вимога про визнання за [PERSON] право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] , [INFO] , право власності у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , підлягають залишенню без задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , усіх виплат, отриманих [PERSON] у зв`язку із смертю військовослужбовця [PERSON] , померлого [INFO] у розмірі 3990529,36 грн. Згідно довідки військової частини [NUMBER] , №1642/6106 від 20.09.2022 року [PERSON] (посада: командир міномета мінометної групи взводу спеціального призначення роти спеціального призначення загону спеціального призначення тактичної групи військової частини [NUMBER] ) проходив службу у військовій частині [NUMBER] , приймав безпосередню участь у бойових діях та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 01.05.2022 року по 31.05.2022 року; 01.06.2022 року по 30.06.2022 року; 01.07.2022 року по 27.07.2022 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 23.03.2023 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи від 15.09.2023 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: «розтрощення голови, тулубу та кінцівок. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та осколків». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до ч.4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Судом встановлено, що з виписки по рахунку відповідачки [PERSON] , наданої філією Одеського ОУ АТ «Ощадбанк» за період з 14.09.2023 року по 28.10.2024 року на її розрахунковий рахунок 17.11.2023 року було зараховано 240 529.36 грн. на підставі «В/ч [NUMBER] . Державна казначейська служба України, м.Київ; Перерахування неотриманого ГЗ в/с [PERSON] , згідно Наказу від 13.11.2023,№2387»; 18.11.2023 року - 750 000.00 грн. на підставі «Грошова допомога по загиблим за червень 2024 р.»; 28.06.2024 року - 75 000.00 грн. на підставі «Грошова допомога по загиблим за липень 2024 р.»; 01.08.2024 року - 75 000.00 грн. на підставі «Виплата одноразової грошової допомоги ПКМУ 168»; 26.08.2024 року - 75 000.00 грн. на підставі «Зарахування одноразової грошової допомоги у разі загибелі за жовтня 2024.»; 04.10.2024 року - 75 000.00 грн. на підставі «Зарахування одноразової грошової допомоги у разі загибелі за жовтень 2024 р.». Також судовим розглядом встановлено, що вказана одноразова грошова допомога на померлого [PERSON] виплачується у рівних частках матері - [PERSON] , доньці - [PERSON] , батьку - [PERSON] та дружині - [PERSON] , по 3 750 000 грн. на кожну особу. За п.1.10. наказу МОУ «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» від 25.01.2023 N° 45, «Призначена сума ОГД у Міністерстві оборони України, військовій частині [NUMBER] , Державній спеціальній службі транспорту та підпорядкованих їм військових частинах виплачується поетапно: на першому етапі - 1/5 від призначеної суми ОГД; залишок невиплаченої суми ОГД (4/5 від призначеної суми) - щомісячно, частками впродовж 40 наступних місяців». Таким чином, оскільки судом не було встановлено, що укладений 23.03.2023 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб є фіктивним, то відповідачка як дружина загиблого законно реалізувала своє право на отримання виплати належного їй грошового забезпечення після смерті військовослужбовця Збройних Сил України - [PERSON] . Враховуючи вказане вище, позовна вимога про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , усіх виплат, отриманих [PERSON] у зв`язку із смертю військовослужбовця [PERSON] , померлого [INFO] у розмірі 3990529,36 грн., підлягає залишенню без задоволення. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial