Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

23 грудня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] про позбавлення батьківських прав, припинення стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16 листопада 2007 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно - Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Дніпро), про що зроблений актовий запис №179 від 16 листопада 2007 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . 10.06.2024 року шлюб між ними розірвано та з липня 2023 року відповідачка покинула територію України і виїхала до республіки Польща на постійне проживання. По закінченню сином навчального року 2023-2024 остання у травні 2024 року, приїздила в Україну, зібрала необхідні їй речі та документи, забравши сина [PERSON] з собою виїхала за кордон. Її позиція зводиться до того, що якщо одна дитина з нею, то інша має знаходитися з другим з подружжя, оскільки це їй створить можливість облаштувати «своє нове життя» не будучи обтяженою двома дітьми. При цьому останньою було зазначено, що наміру повертатися до України в майбутньому вона немає. З позиції батька, на його глибоке переконання, відповідачка мала б усвідомлювати необхідність збереження соціальних зв`язків між батьками, які проживають окремо, щоб забезпечити гармонійний і стабільний розвиток дитини, мінімізувати стрес і конфлікти, а також забезпечити виконання всіх обов`язків і прав, які мають батьки щодо своєї дитини. Це важливо для формування здорової, впевненої у собі особистості, яка почувається захищеною і улюбленою. Однак такі соціальні зв`язки між батьками та дитиною, у нашій конкретній ситуації, були втрачені. Коли батьки підтримують контакти і погоджують свої дії щодо виховання дитини, це забезпечує стабільність і передбачуваність у її житті. Важливо, щоб правила, очікування та підходи до виховання залишалися однаковими з обох сторін, що допомагає дитині відчувати безпеку і розуміння того, що від неї очікується (консистентність виховання). Вочевидь облаштування «нового життя» для колишньої дружини є в пріоритеті над виконанням своїх материнських обов`язків перед дитиною. Протягом останнього року мати не брала участі у вихованні дитини, не цікавилася її життям, не забезпечувала її матеріально та морально. Це свідчить про повну відсутність бажання виконувати свої обов`язки як матері. Факт, що мати залишила дитину з батьком на тривалий період без належного піклування, можна розцінювати як покинення. Залишення дитини без належної материнської опіки є порушенням її права на належне виховання, захист та забезпечення. Відповідачка ігнорує основні потреби своєї дитини, що є неприпустимим для матері. Це також свідчить про байдужість до долі дитини. Крім того, зазначає, що 28 жовтня 2022 року Ружинським районним судом Житомирської області винесено судовий наказ за яким з нього, стягуються на ім`я [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку. Оскільки, донька [PERSON] залишилась проживати з ним та перебуває на його повному утриманні, що підтверджується, зокрема довідкою про склад сім`ї № 688 від 17.06.2024 року зі змісту якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає разом з ним. Відтак вважає, що наявні підстави звільнення його від сплати аліментів на утримання дочки на користь відповідачки у зв`язку зі зміною обставин, у зв`язку чим він просить суд про припинення стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу, виданого 28.10.2022 Ружинським районним судом Житомирської області у справі №291/1553/22. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що протягом двох років дитина проживає з ним, знаходиться на його утриманні і вихованні. Відповідачка не бажає спілкуватись з дитиною. Дитина не хоче нікуди виїжджати. 3 відповідачкою вони проживали в шлюбі з 2008 року. У 2024 році шлюб між ними розірваний. Син 2008 року народження проживає разом з матір"ю за кордоном. Відповідачка виїхала на початку липня 2023 року. Відповідачка повідомлена про даний позов, і даний позов поданий в інтересах дитини. На даний час відповідачка оформляє документи, які не дозволяють певний період покидати межі країни. Донька не бажає їхати в іншу країну, хоче бути в Україні. Утримує дитину він, вихованням займається він. Донька з розумінням ставиться до даного позову. Цей позов не пов`язаний з підставою, щоб отримати відстрочку від призову під час військового стану, оскільки він працівник поліції і є опікуном матері, яка є інвалідом 2 групи. Відповідачка зверталась з заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тому він просить припинити стягнення у зв`язку з позбавленням батьківських прав відповідачки. Відповідачка у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника відповідачки - адвоката Бойка А.С. в якій він просить долучити до матеріалів справи завірену копію паспорта позивачки та нотаріально завірену заяву відповідачки, розгляд справи просить проводити у його відсутність В своїй заяві, відповідачка зазначає, що вона визнає позовні вимоги [PERSON] до неї про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Просить розгляд справи проводити у її відсутність та задовольнити позовні вимоги повністю, так як це буде відповідати інтересам дитини. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору представник Органу опіки та піклування Ружинської селищної ради Житомирської області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17.03.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 16 складено 17.03.2011 року (а.с. 10, 67). Згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10.06.2024 року (справа № 291/280/24) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). Відповідно до витягу № 999 від 27.08.2024 року вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та проживає разом із своєю донькою [PERSON] , [INFO] , а мати [PERSON] , [INFO] зареєстрована за вищевказаною адресою, та не проживає з липня 2003 року, перебуває на території Польщі. ( а.сп.15). Згідно до довідки від 17.06.2024 року № 688 до складу сім`ї [PERSON] входить дочка [PERSON] , [PERSON] (а.с.12) Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] , жителя с-ще Ружин, Бердичіваського району, Житомирської області, вбачається, що до складу його сім`ї входить донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає у будинку батьків, який має 4 житлові кімнати та кухню, веранду ванну кімнату. До будинку підведений газ. У дітей є місце для відпочинку та ігор ( місце для приготування уроків). Санітарний стан помешкання добрий. Сім`я обробляє земельну ділянку 0,4 га. Батько працює інспектором СРПП. Дохід сім`ї складається з 23500 грн. У дитини є сезонний одяг та взуття. Сім`я забезпечена продуктами харчування та паливом. Під час обстеження вдома був [PERSON] разом з донькою. Син заявника, [PERSON] проживає в даний час із матір`ю в Польщі. В будинку зроблений ремонт, є необхідні меблі та побутова техніка. В [PERSON] є окрема кімната, де є ліжко, шафа, стіл для виконання домашніх завдань, телевізор. Дитина забезпечена одягом, продуктами харчування, предметами повсякденного вжитку. Висновки комісії: Обстеження проводилось у зв`язку з написаною [PERSON] заявою щодо визначення місця проживання доньки (а.с.40). Згідно рішення ВК Ружинської селищної ради № 21 від 16.01.2025 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.37). Відповідно до висновку ВК Ружинської селищної ради, виходячи з інтересів та бажання дитини, ВК Ружинської селищної ради, як орган опіки і піклування, просить суд прийняти рішення щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.38-39). Згідно заяви від 09.12.2024, посвідченої нотаріусом, [PERSON] визнає позовні вимоги [PERSON] до неї про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Просить розгляд справи проводити у її відсутність та задовольнити позовні вимоги повністю, так як це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно довідки № 120 від 25.11.2024 виданої директором Зарічанської гімназії Ружинської селищної ради, у 2024-2025 навчальних роках його дружина [PERSON] не брала участь у вихованні доньки: не відвідувала шкільні свята, батьківські збори, не приділяла належної уваги навчанню та вихованню доньки. Вихованням учениці займається батько [PERSON] , який постійно цікавиться навчанням та вихованням своєї доньки (а.с.16). Згідно характеристики Вчорайшенського ліцею, [PERSON] навчається у школі з 8 класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Навчається в повну міру своїх сил. Фізичний розвиток відповідає віковим нормам. Має довільну пам`ять, запам`ятовує учбовий матеріал. Має здібності до вивчення предметів гуманітарного та природничого циклу. Завжди виконує домашнє завдання, багато працює самостійно. Має добрий загальний розвиток. Багато читає. До виконання запропонованих завдань ставиться сумлінно. При підготовці завдань потребує допомоги зі сторони батьків тому, що навчається дистанційно. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Підтримує дружні стосунки з учнями. Батьки приділяють належну увагу вихованню дочки (а.с.92). Згідно довідок ТВО Начальника [INFO] № 1012 від 14.02.2025, та № 2969 від 08.05.2025 року [PERSON] надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - чоловік, який має матір інваліда ІІ групи ( а.с. 32, 93). Відповідно до копії посвідчення серії № [NUMBER] виданого ГУНП в Житомирській області, [PERSON] є капітаном поліції ( а.с. 33). В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] , пояснила, що вона не хоче проживати за кордоном і хоче жити з батьком. Мама виїхала за кордон 1 лютого 2024 року, потім поїхав за нею старший брат. Вона не хоче жити за кордоном тут її друзі. Вона розуміє, що батько звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав. Її вихованням займається повністю батько, матеріально мама мене не утримує. Інколи вона спілкується з мамою телефоном. Мама говорить, що вона не має наміру повертатись в Україну. Вона в подальшому бажає жити в Україні. Вона не проти, щоб маму позбавили батьківських прав. Коли тато йде на роботу на сутки вона йде до бабусі, або залишаюсь сама вдома . В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що фактично він знає таку ситуацію, що [PERSON] виховує свою доньку один, проживає він по [ADDRESS] , а він на той час проживав по сусідству. Два раз відповідачка приїздила в Україну, але проживала за іншим місцем. Він знає, що утримує доньку і виховує [PERSON] . Мати знаходиться за межами України. Якщо у дитини виникали проблеми зі здоров`ям то батько завжди ходив з нею. Йому невідомо чи донька спілкується в телефонному режимі з мамою. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом сім`ї [PERSON] і йому відомо, що дружина [PERSON] виїхала закордон на заробітки, забрала з собою старшого сина, а доньку залишила з ним. За цей період вона з`явилась лише один раз. [PERSON] сам виховує дитину, піклується про неї, дівчинка доглянута, вихована. За цією адресою, він проживаю років 15. [PERSON] проживав там ще всією сім`єю. Дружина виїхала і більш не приїжджала. Йому невідомо чи допомагає дружина матеріально і чи телефонує доньці невідомо. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" (далі - Постанова ВСУ) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 вказаної Постанови ВСУ позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991р. №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З пояснень позивача, свідків та досліджених доказів, стверджується свідоме нехтування відповідачкою своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та ухилення нею від її виховання, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачка на думку суду не може позитивно впливати на виховання та розвиток дитини, оскільки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, крім того саме це визнає, що вбачається із письмової заяви поданої до суду, в якій вона позовні вимоги визнала повністю. Ці обставини свідчать про невиконання відповідачкою батьківських обов`язків, закріплених частинами 1-3 статті 150 Сімейного кодексу України. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачка виконує свої обов`язки щодо виховання дитини або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх батьківських обов`язків. Оцінюючи викладені обставини, визнання позову відповідачкою, що вбачається з нотаріально засвідченої заяви, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини. Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що судовим наказом Ружинського районного суду Хмельницької області з [PERSON] на користь [PERSON] наказано стягувати аліменти на дитину [PERSON] , починаючи з 21.10.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено, неповнолітня дитина [PERSON] проживає з позивачем та повністю знаходяться на його утриманні, що також підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, а також те, що суд дійшов висновку щодо позбавлення батьківський прав відповідачки стосовно її дитини: [PERSON] (на утримання якої стягуються аліменти), суд вважає за необхідне частково припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу, виданого 28.10.2022 Ружинським районним судом Житомирської області у справі № 291/1553/22, на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дітей, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи дані положення законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини з дня подання позову. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. З відповідача на користь позивача та держави, підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, 180-183 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року

Outcome: approved