Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.08.2006 року між ТОВ «Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №963pv3-06, відповідно до умов якого банк на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності надав позичальнику кредитні ресурси у розмірі 49 500 доларів США, строком до 16.08.2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту в розмірі 14,00 % річних, а позичальник зобов`язався щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості в сумі 306 доларів США, починаючи з лютого 2008 року. У випадку здійснення позичальником несвоєчасного або не в повному обсязі зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентами банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів, неустойки відповідно до умов договору. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення Додатковою угодою №1 від 09.08.2007 року до кредитного договору ліміт по кредитній лінії було збільшено до 125 000 доларів США, щомісячний платіж, починаючи з лютого 2008 року, встановлено на рівні 772 долари США. Додатковою угодою № 3 від 27.10.2011 року до вказаного договору його пункти 2.1, 3.2, та 4.3 викладено в новій редакції, розділи 3, 5, 6, 7 доповнені відповідними пунктами, Графік зниження розміру заборгованості викладено в новій редакції. В забезпечення виконання зобов`язання, що випливають з умов вказаного кредитного договору, між [PERSON] та ТОВ «Банк "Фінанси та Кредит" укладено договір іпотеки, посвідчений 17.08.2006 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М., зареєстрований в реєстрі за № Д-712, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як додатковий спосіб забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 09.08.2007 року між банком, [PERSON] (поручителем), [PERSON] (боржником) укоадено договір поруки. 11.02.2015 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №616, відповідно до якого первісний кредитор (банк) відступив, а новий кредитор (позивач) набув усі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаними в додатках до цього договору, у тому числі й за кредитним договором від 16.08.2006 року, укладеним із [PERSON] . В зв`язку з цим листом №7378/11/2 від 15.10.2015 року позивач повідомив позичальника про факт набуття Державною іпотечною установою прав вимоги за кредитним договором. Вказує, що [PERSON] отримано кошти у сумі 94 500 доларів США, однак, в порушення умов договору, ним платежі згідно з графіком щомісячного погашення суми не здійснювались. Листом від 23.11.2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» надала довідку, згідно з якою залишок зобов`язань позичальника за кредитним договором станом на 17.09.2015 року визначено як 1 087 875,55 грн. Станом на 20.11.2018 року за вказаним договором утворилася заборгованість в сумі 2 089 313,64 грн., із яких: 1 087 875,55 грн. - за основним боргом; 491 175,81 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 317 103,39 грн. - пеня; 196 158,89 грн. інфляційних втрат. Тому позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість, а також солідарно судові витрати, які складаються із 31 339,70 грн. сплаченого судового збору. 08.02.2021 року представник позивача Тодосієно В.М. надіслав до суду додаткові пояснення, в яких вказав, що станом на момент відступлення права вимоги у відповідності з довідкою про залишки заборгованості по іпотечним кредитам, станом на 17.09.2015 року залишок основних зобов`язань [PERSON] складав 49 850,87 доларів США або 1 087 875, 55 грн. у гривневому еквіваленті (за офіційним курсом НБУ станом на 17.09.2015 року). Враховуючи відсутність у позивача ліцензії на здійснення валютних операцій, а також ту обставину, що вартість прав вимоги відповідно до договору про відступлення прав вимоги виражена в гривнях, позивач обчислював заборгованість за кредитним договором в національній валюті України, починаючи з дати набрання чинності договором відступлення, тобто з 17.09.2015 року. Звертає увагу, що з моменту відступлення права вимоги від позичальника не надходили грошові кошти в рахунок виконання своїх зобов`язань, що і призвело до виникнення заборгованості (том 1, а.с. 214-219). Представник позивача в судове засідання не з`явився. 07.12.2023 року представник останнього Єрохін О.П. через систему " Електронний суд " подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у відсутності представника ( том 2, а.с. 157-158 ). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Причин своїх неявок відповідачі суду не повідомили, не звернулися із заявою про розгляд справи в їх відсутності та не подали відзив на позов. 21.02.2025 року представник відповідачів, адвокат Олійник В.Б. подав до суду письмову заяву про ознайомлення з матеріалами справи, з якими ознайомився того ж дня ( том 1, а.с. 124, 125, том 2, а.с. 197 ). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 16.08.2006 року між ТОВ «Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №963pv3-06, відповідно до п. 2.1., 2.2. якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності розмірі 49 500 доларів США з оплатою по процентній ставці 14% річних; для обліку виданих у рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитних ресурсів банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER] ( том 1, а.с. 22-25 ). Згідно з п. 3.2. договору позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 16.08.2021 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов`язується щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості в сумі 306 доларів США, починаючи з лютого 2008 року. Відповідно до п. 3.4 договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів, неустойки відповідно до умов договору, зокрема, у випадку несвоєчасного або не в повному обсязі здійснення позичальником зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентами, відповідно до пунктів 3.2., 4.3., 4.4. Пунктами 4.1. - 4.4. договору передбачено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 14 % річних; нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів за день видачі кредитних ресурсів проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться; нарахування процентів проводиться один раз на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 1 по останнє число місяця. Нарахування процентів проводиться по методу «факт/360» за кожний день користування кредитними ресурсами.Позичальник сплачує проценти щомісяця, у термін до 10 числа кожного місяця. У зазначений термін сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок процентів №2208 503 33701 01. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п. 3.2. цього договору. Відповідно до п. 5.1. договору забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є житловий будинок загальною площею 209,2 кв. м. та земельна ділянка площею 1000 кв. м., що за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на правах власності. Позичальник зобов`язаний протягом 3-х днів з моменту укладення цього договору укласти з банком договір застави. Згідно з п. 6.1. договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., п. 3.4., 4.3., 4.4., 4.6. цього договору, а також будь-яких інших платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом. В графі " Реквізити та підписи сторін " наявне застереження, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , як дружина [PERSON] підтвердила свою згоду з умовами даного договору. Згідно з графіком зниження розміру заборгованості, який є додатком №1 до кредитного договору №963pv3-06, впродовж перших 16 місяців з моменту підписання цієї угоди, а саме з вересня 2006 року по січень 2008 року (включно) - надається відстрочка по сплаті основного боргу за кредитом; Починаючи з лютого 2008 року позичальник зобов`язується щомісячно в термін з 1 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 771, 60 доларів США ( том 1, а.с. 26-27 ). 09.08.2007 року між ТОВ «Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору № 963pv3-06 від 16.08.2006 року, відповідно до умов п.1, 2 якої сторони домовились збільшити суму ліміту по кредитній лінії на 75 500 доларів США, загальна заборгованість становить 125 000 доларів США, з оплатою по процентній ставці 14% річних; позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні кошти до 16.08.2021 року та щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості в сумі 772 доларів США, починаючи з лютого 2008 року ( том 1, а.с. 28 ). 27.10.2011 року між АТ «Банк "Фінанси та Кредит" та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 963pv3-06 від 16.08.2006 року, згідно якої сторони домовились, зокрема, викласти пункти 2.1., 3.2., 4.3 кредитного договору у новій редакції, а саме: п. 2.1 - " Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 90 260 доларів США з оплатою по процентній ставці 14% річних "; п.3.2. - " Позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 16.08.2021 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок згідно додатку №1 до додаткової угоди. Позичальник зобов`язується щомісячно в термін з "1" по "10" число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах, розмір якого за цим договором становить в сумі 764,92 доларів США, також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами; п.4.3. - " Позичальник сплачує проценти щомісяця, з "1" по "10" числа кожного місяця, розмір якого встановлений п. 3.2. цього договору, згідно із графіком зниження розміру заборгованості; проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок " (том 1, а.с. 29-33 ). На виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» надав відповідачу в рахунок відкритої кредитної лінії грошові кошти в сумі 94500 доларів США, що підтверджується заявами на видачу коштів в рахунок кредитної лінії від 18.08.2006 року, 15.09.2006 року, 14.08.2007 року та 26.09.2007 року відповідно в сумі 30 000 доларів США, 19 500 доларів США, 25 000 доларів США та 20 000 доларів США (том 1, а.с. 44-47). Виконання позичальником умов кредитного договору забезпечено договором іпотеки від 17.08.2006 року, укладеним між ТОВ «Банк "Фінанси та Кредит" (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець), посвідченим приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. та зареєстрованим в реєстрі за № Д-712, згідно з умовами якого в іпотеку передано житловий будинок, загальною площею 209,2 кв. м., житловою - 115,8 кв. м. та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (том 1, а.с. 34-38). Пунктом 1.1. договору іпотеки передбачено, що цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, яка випливає з договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії №963pv3-06 від 16.08.2006 року ( усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 16.08.2021 року повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 49 500 доларів США, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і випадках, передбачених цим та кредитним договорами. Відповідно до договору про внесення змін до договору іпотеки від 10.08.2007 року, укладеним між ТОВ «Банк "Фінанси та Кредит" (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець), посвідченим приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. та зареєстрованим в реєстрі за № Д-386 , сторони погодились викласти п. 1.1 договору в такій редакції: " цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, яка випливає з договору про відкриття кредитної лінії №963pv3-06 від 16.08.2006 року ( усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 16.08.2021 року повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 125 000 доларів США, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і випадках, передбачених цим та кредитним договорами " (том 1, а.с. 39 ). Також, в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №963pv3-06 від 16.08.2006 року між ТОВ «Банк "Фінанси та Кредит" та відповідачами [PERSON] ( поручитель ), [PERSON] ( боржник ) укладено договір поруки від 09.08.2007 року, згідно з умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №963pv3-06 від 16.08.2006 року та Додаткової угоди №1 від 09.08.2007 року, укладеним між кредитором та боржником, відповідно до якого боржнику надано кредит у розмірі 125 000 доларів США зі сплатою 14% річних (том 1, а.с. 40-41). Відповідно до п.2.1, 2.2 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків. Згідно з додатковою угодою №1 до договору поруки від 27.10.2011 року, укладеної між ТОВ «Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] , [PERSON] , сторони погодились, зокрема, викласти п.1.1 договору поруки в наступній редакції: " поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №963pv3-06 від 16.08.2006 року та Додаткової угоди №3 від 27.10.2011 року, укладеним між кредитором та боржником, відповідно до якого боржнику надано кредит у розмірі 90 260 доларів США зі сплатою 14% річних, терміном до 16.08.2021 року " ( том 1, а.с.42-43 ). Судом також встановлено, що 11.02.2015 року між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" ( первісний кредитор ) та Державною іпотечною установою ( новий кредитор ) укладено договір відступлення права вимоги №17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №616, відповідно до 1.2, 1.3 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаними в додатках до цього договору. Вартість прав вимоги дорівнює сукупній заборгованості за основним боргом за кредитними договорами, перелік яких зазначений у додатку №1 до договору станом на дату укладення цього договору та складає 245 085 913,83 грн. ( том 1, а.с. 48-52 ). Пунктом 2.1. вказаного договору встановлено, що пункт 1.2. цього договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після настання сукупності обставин, визначених п.п. 2.1.1. Договору, та однієї з обставин, визначеної п.п. 2.1.2. цього договору або 2.1.3. цього договору або 2.1.4 цього договору. Відповідно до реквізитів договорів, який є додатком №1 до договору відступлення прав вимоги №17/4-В від 11.02.2015 року, позивач набув право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №963pv-3-06 від 16.08.2006 року, виконання зобов`язання за яким забезпечено іпотечним договором від 17.08.2006 року та договором поруки від 09.08.2007 року ( том 1, а.с. 52-55 ). Державною іпотечною установою на адресу [PERSON] направлено рекомендованим листом повідомлення про відступлення прав вимоги від 15.10.2015 року за вищевказаним договором, в якому серед іншого зазначено, що 17.09.2015 року постановою Правління Національного банку України № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, що призвело до запровадження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедури виведення банку з ринку шляхом введення тимчасової адміністрації до банку. Вказана інформація була розміщена 17.09.2015 року на офіційному сайті Національного банку України. Таким чином згідно з п. 2.1. договору відступлення, вказана вище обставина призвела до набрання 17.09.2015 року чинності договору відступлення в частині відступлення банком та набуття позивачем всіх прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки (том 1, а.с. 56-57, 58-61). Відповідно до довідки АТ «Банк» Фінанси та Кредит» №3-242100/22658 від 23.11.2015 року про залишки заборгованості по іпотечним кредитам, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №963pv-3-06 від 16.08.2006 року станом на 17.09.2015 року становив 49 850,49 доларів США, що в гривневому еквіваленті - 1 087 875,55 грн. ( том 1, а.с.62-65 ). Згідно з довідкою про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит №963pv-3-06 від 16.08.2006 року та розрахунками заборгованості станом на 20.11.2018 року позивачем визначена заборгованість в загальній сумі 2 089 313,64 грн., із яких: 1 087 875,55 грн. - по сумі основного боргу; 491 175,81 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом; 317 103,39 грн. - пеня; 196 158,89 грн. інфляційних втрат (том 1, а.с. 18-21). У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями частини першої статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. У відповідності до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржника. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст.575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. У розумінні ст. 625 ЦК України позивач вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Однак Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до частини другої статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю, тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання, однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. За статтею 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку саму суму грошових коштів (суму позики), тобто таку саму суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. В постанові Верховного Суду від 08.12.2022 року в справі № 921/542/20 зазначено, що кредитор, користуючись своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання, пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором з боржника у гривнях, з урахуванням чого валютою такого зобов`язання з цієї дати стала національна валюта - гривня. Так само у національній валюті Банк "Фінанси та кредит" відступив на користь Державної іпотечної установи право вимоги до боржника за договором відступлення права вимоги від 11.02.2015 № 17/4-В і останній обліковує зазначену заборгованість саме в гривнях, а не в іноземній валюті. Ураховуючи наведене, кредитор, який, користуючись наданим йому процесуальним правом, визначив заборгованість за валютним кредитом у пред`явленому ним позові у національній валюті - гривні, що була задоволена судом та стягнута з боржника у цій валюті, має право за частиною другою статті 625 ЦК України на нарахування інфляційних втрат на таку заборгованість боржника за весь час прострочення виконання ним грошового зобов`язання. Близького за змістом висновку щодо права кредитора на нарахування індексу інфляції у разі визначення ним зобов`язання в національні валюті - гривні дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 року в справі № 340/385/17. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачі суду не надали, не подали будь-яких доказів на спростування користування наданими [PERSON] кредитними коштами, а також не подали будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Більше того, відповідачами не надано суду контррозрахунок суми заборгованості, який суд міг би належним чином оцінити про невірність наданого позивачем розрахунку, клопотань про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності розрахунку умовам кредитного договору не заявлялось. Відтак, у суду відсутні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] уклав кредитний договір, в якості забезпечення виконань зобов`язань за яким укладено договір іпотеки та договір поруки, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, враховуючи, що кредитор, користуючись своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання, пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором з боржника у гривнях, з урахуванням чого валютою такого зобов`язання з цієї дати стала національна валюта - гривня, а так само у національній валюті Банк "Фінанси та кредит" відступив на користь Державної іпотечної установи право вимоги до боржника за договором відступлення права вимоги від 11.02.2015 року № 17/4-В і останній обліковує зазначену заборгованість саме в гривнях, а не в іноземній валюті, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за основним боргом в сумі 1 087 875,55 грн., за простроченими відсотками за користування кредитом - 491 175,81 грн., за пенею - 314 103,39 грн., за інфляційними втратами - 196 158,89 грн., що в загальному розмірі складає 2 089 313,64 грн. Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що в розрахунку заборгованості за пенею (том 1, а.с. 20) її сума визначена як 314 103,39 грн., а позивач в прохальній частині позовної заяви просить стягнути з відповідачів пеню в сумі 317 103,39 грн., при цьому загальний розмір заборгованості, з урахуванням вищевказаної складової, визначає в сумі 2 089 313,64 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 31 339,70 грн., що стверджується платіжним дорученням від 30.01.2019 року (а.с. 1). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах в зв`язку із задоволенням позовних вимог. У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому при повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (постанова Верховного Суду від 24.03.2021 року в справі № 462/2077/17). На підставі ст. ст. 207, 509, 512, 525, 526, 530, 541, 546, 553, 554, 575, 610, 611, 625, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України та,

Outcome: approved