Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа № 361/10890/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням суду від 06 травня 2025 року позов задоволено та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2021 року № 27/10/2021 у сумі 359\~062, 33 грн, з яких: основний борг 247\~000 грн, пеня за період з 28\~листопада 2021\~року до 23 лютого 2022 року 111\~758 грн, 3 % річних за період з 28 листопада 2021\~року до\~23\~лютого 2022 року 45,93 грн, інфляційні втрати за період з 28 листопада 2021\~року до 23 лютого 2022 року 258,40 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3\~590, 62\~грн. Представник позивача адвокат Фадєєва Н.І. подала клопотання про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву про ухвалення додаткового рішення передано судді Гізатуліній Н.М. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Отже, розгляд даної заяви про ухвалення додаткового рішення здійснюється без виклику сторін, так як суд не вбачає необхідності їх присутності у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд перевіривши та дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До\~витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження понесених [PERSON] витрат на правову допомогу адвокатом Фадєєвою Н.І. до клопотання про ухвалення додаткового рішення долучено: довідку № 52/25 щодо здійснення оплати за надання правової допомоги та Акт надання послуг до Договору про надання правової допомоги від 14 жовтня 2024 року, який містить детальний обсяг виконаних робіт у справі на загальну суму 10\~000 грн. Враховуючи, що представником позивача документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, розмір гонорару адвоката у 10\~000 грн, відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення та відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved