Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача\~звернувся до\~суду із\~позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ155101711877312163 від 31.03.2024, у розмірі 10 963,64 грн\~та 2 422,40\~грн судових\~витрат.\~ Позовні вимоги мотивує тим, що 31.03.2024 відповідач [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклав з позивачем кредитний договір №АВН0СТ155101711877312163, щодо надання йому кредиту у розмірі 6 000 грн., на строк 36 місяців (до 30.03.2027) зі сплатою процентів у розмірі 75.00% щорічно. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало повністю, надавши відповідачу кредит у відповідному розмірі. Натомість відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеним порушенням станом на 15.04.2025 відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 10 963,64 грн., яка складається з: 6 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 462,67 грн - заборгованість за відсотками; 500,97 грн - заборгованість за пенею. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим у встановленому законом порядку. Безпосередньо у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та зазначив про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. ІІ.\~Заяви та\~клопотання сторін,\~процесуальні дії\~у справі:\~ ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Безпосередньо у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог та про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавав, хоча повідомлявся про розгляд даної справи у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 04.11.1950, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Ухвалою суду від 27.05.2025 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди представника позивача, враховуючи, що відповідач повідомлявся про місце, дату і час судового засідання у встановленому законом порядку, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ.\~Фактичні обставини,\~встановлені судом,\~та зміст\~спірних правовідносин:\~ матеріалами справи встановлено, що у відповідності до анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" (а.с. 8), відповідач [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Акцент - Банк» за отриманням банківських послуг. Він погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач своїм підписом підтвердив, що умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту йому роз`яснені і зрозумілі. У паспорті споживчого кредиту "Швидка готівка" від 31.03.2024, який підписаний відповідачем [PERSON] , у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, серед яких: тип кредиту - беззаставний; ліміт кредиту - 6 000 грн.; строк кредитування - 36 місяців; мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються споживачеві шляхом кредитування рахунку на споживчі потреби, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця, на підставі договору про споживчий кредит. Строк надання кредиту - протягом одного дня (а.с. 10). Відповідно до меморіального ордера від 31.03.2024 (а.с. 17), відповідачу [PERSON] було видано кредит згідно із кредитним договором №АВН0СТ155101711877312163 від 31.03.2024, в розмірі 6 000 грн. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за договором №АВН0СТ155101711877312163 від 31.03.2024, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] , станом на 15.04.2025 (а.с. 16), встановлено, що останній користувався кредитними коштами, погашав наявну заборгованість, що підтверджує наявність між сторонами кредитно - договірних зобов`язань. Заборгованість за наданим кредитом у вказаному розрахунку визначена в розмірі 10 963,64 грн., з яких: 6 000 грн - заборгованість за кредитом, 4 462,67 грн - заборгованість за відсотками; 500,97 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем [PERSON] заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані стороною позивача на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву. Кредитну послугу йому було надано, умови користування якою визначені в паспорті споживчого кредиту, з якими він погодився, що підтвердив своїм підписом. Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивач надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, що і робив останній, знімаючи кошти та вносячи їх на свій рахунок, що є свідченням наявності між сторонами кредитно - договірних зобов`язань. Однак, як вказав представник банку, відповідач не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, тому станом на 15.04.2025 утворилась заборгованість в розмірі 10 963,64 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість за тілом кредиту, в розмірі 6 000 грн та за процентами в розмірі 4 462,67 грн. Відповідачем [PERSON] не спростовано належними засобами доказування відсутність заборгованості за тілом кредиту та за процентами перед позивачем у вказаному розмірі. Тому, дослідивши надані АТ «Акцент - Банк» письмові докази, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 10 462,67 грн заборгованості за тілом кредиту за договором №АВН0СТ155101711877312163 від 31.03.2024. При цьому, що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Акцент - Банк» пені в розмірі 500,97 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до зазначеного вище розрахунку заборгованості, нарахування пені відбулось за період після 24.02.2022, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач [PERSON] звільняється від сплати нарахованої пені в розмірі 500,97 грн. Таким чином, суд враховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача нарахованої пені в розмірі 500,97 грн не підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6005315482395 від 15.04.2025 (а.с. 30), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 10 462,67 грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 2 311,71 грн (10 462,67 грн х 2 422,40 грн / 10 963,64 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст. 3, 509, 526, 527, 610, 626, 627, 628, 1050, 1054, ЦК України, ст. 12, 81, 141 ЦПК України та

Outcome: partial