Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Заявник просить встановити факт батьківства [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~відносно [PERSON] ,\~ [INFO] , та\~внести відповідні\~зміни про\~батька дитини\~до актового\~запису про\~народження.\~На обґрунтування\~заяви посилається\~на те,\~що з1986 року по 2016 рік мати заявника [PERSON] та [PERSON] проживали разом в с. Нововоскресенське Нововоронцовського району Херсонської області без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. У них народився син [PERSON] , [INFO] . Факт народження [PERSON] зареєстровано Нововоскресенською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, актовий запис № 16 від 08.09.1987 року. В актовому записі про народження та у свідоцтві про народження дитини матір`ю записана [PERSON] , батьком [PERSON] , батько записаний зі слів матері. В дійсності рідним біологічним батьком є [PERSON] , який не був зазначений в книзі реєстрації народжень, а тому й у свідоцтві про народження як батько дитини. З часу народження [PERSON] . [PERSON] визнавав себе його батьком, утримував його матеріально, забезпечував одягом, продуктами харчування, виховував, цікавився його життям, розвитком, постійно проживав разом з ним та його матір`ю від часу народження. Тобто дитина народилась у той час, коли [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без укладення шлюбу. В подальшому приблизно з 2016 року [PERSON] розірвала свої стосунки з [PERSON] , а через деякий час взагалі виїхала на постійне місце проживання в м. Запоріжжя до своєї сестри. [PERSON] та [PERSON] залишились проживати разом удвох в житловому будинку по [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , на дату смерті з ним постійно проживав [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої серед іншого входить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 6,40 га. Встановлення факту батьківства необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав на майно померлого батька. Просить допитати в якості свідків свою мати [PERSON] та тітку [PERSON] . У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили задовольнити. Заінтересована особа про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, проте представник у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1\~ст. 135 СК України. У п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі\~ст. 135 СК України. Згідно п. 15\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5\~- заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій\~статті 128 цього Кодексу, тобто матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 2\~ст. 128 Сімейного Кодексу України\~підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. В третьому абзаці п. 13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до свідоцтва про народження дитини [PERSON] , серія [NUMBER] , виданим 08.09.1987 року Нововоскресенською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області, прізвище, ім`я та по-батькові батька заявника зазначено як [PERSON] та матері [PERSON] . У свідоцтві про народження у написанні прізвища батька « [PERSON] », буква «е» має виправлення. З копій погосподарських книг Нововоскресенської сільської ради за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, вбачається, що [PERSON] (зазначений як голова сім`ї), проживав разом із [PERSON] (зазначена як дружина) та [PERSON] (зазначений як син), а з копій погосподарських книг Нововоскресенської сільської ради за 2016-2020 роки, 2021-2025 роки вбачається, що [PERSON] , проживав разом із [PERSON] . Згідно із довідкою Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області від 24.05.2024 року № 133 на дату смерті [PERSON] разом з ним в будинку був зареєстрований та постійно проживав син [PERSON] . Заявник є інвалідом ІІ групи, що вбачається з посвідченням інваліда серія [NUMBER] , виданим 19.06.2009 року Управлінням ПФУ в Нововоронцовському районі Херсонської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 27.02.2023 року Нововоронцовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління 25.05.2024 Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] народився [INFO] , помер [INFO] . [PERSON] був власником земельної ділянки площею 6,40 га., що вбачається з державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 046299, виданим 05.11.2004 року на підставі розпорядження голови Нововоронцовської РДА. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00048132486 від 25.11.2024 року вбачається, що батьком заявника, який народився [INFO] , зазначено [PERSON] відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, тобто батько записаний зі слів матері. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що заявник є сином її сестри і [PERSON] , вона його тітка зі сторони матері. [PERSON] проживала з [PERSON] з 80-х років за адресою [ADDRESS] . Вони прожили разом 7 років, у 1987 році народився [PERSON] . Тітка до них часто приїздила, бачила, що вони весь час проживають разом. Мама [PERSON] записала [PERSON] на прізвище матері, щоб отримувати допомогу як мати-одиначка, бо жили дуже бідно, обоє мають психічні захворювання. Вони разом прожили 22 роки, [PERSON] називав [PERSON] сином, потім посварилися і [PERSON] переїхала жити до матері в м. Запоріжжя. Вадим залишився проживати з батьком. Вони разом з [PERSON] проживали до його смерті у 2023 році, він займався похованням батька. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що заявник є її сином. Вадим народився [INFO] , його батько [PERSON] , проте вона записала сина на своє прізвище, щоб отримувати кошти, як мати одиначка, бо так сказала зробить свекруха. Разом з [PERSON] проживали з 80-х років за адресою [ADDRESS] , шлюб не оформили. [PERSON] вважав [PERSON] своїм сином, піклувався про нього, іншої сім`ї та дітей у нього не було. У 2014 році вони посварилися і вона переїхала до матері, [PERSON] залишився з батьком, разом вони проживали до смерті [PERSON] , похованням займався [PERSON] . Допитаний в якості свідка заявник [PERSON] показав суду, що з дитинства проживав разом із [PERSON] , вважав його своїм батьком. Заявник має інвалідність ІІ групи, підстави інвалідності назвати не може (відмовився відповідати). [PERSON] у дитинстві забезпечував його, піклувався про нього. З 2014 року мати розійшлась з батьком і стала проживати окремо. Після смерті [PERSON] залишилася земельна ділянка, яку він хоче успадкувати. Питання складання заповіту за життя [PERSON] не виникало. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. Статтею 106 ЦПК України визначено порядок проведення експертизи на замовлення учасників справи. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав. У судовому засіданні судом роз`яснювалося питання призначення експертизи для встановлення батьківства, проте клопотання про призначення відповідної експертизи заявником та його представником заявлено не було. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Верховний Суд у постановах від 23.10.19, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Сторона заявника відмовилась у проведенні судової (судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи по справі для встановлення факту батьківства [PERSON] щодо заявника. Допитані ж у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] є близькими родичами (матір`ю і тіткою зі сторони матері) заявника, про допит інших свідків, які не є родичами заявника, клопотань до суду не надійшло. Витяги з погосподарських книг також можуть засвідчити лише факт спільного проживання заявника із [PERSON] , але не підтверджують факт батьківства останнього щодо нього. До того ж з погосподарських книг не можливо встановити і точну дату початку спільного проживання [PERSON] і [PERSON] , лише початок спільного проживання приблизно у період з 1986-1990 років. На думку суду, заявником не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження вимог про встановлення факту батьківства. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість вимог заявника та відсутність правових підстав для задоволення його заяви.

Outcome: dismissed