Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 19 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №7702478 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. ТОВ «Авентус Україна» надало кошти позичальнику [PERSON] , шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої нею були надані. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася із наявними схемами кредитування, отримала проект кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами, приймаючи умови кредитного договору. Крім того, [PERSON] підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та підтвердила, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства, забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 21 листопада 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21112024 відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийму передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно Реєстру боржників від 21 листопада 2024 року до договору факторингу №21112024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7702478 від 19 березня 2024 року в сумі 32240,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20240,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4000,00 грн сума заборгованості за пенею і штрафами, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду через неналежне виконання зобов`язання боржником (а.с.2-7). Крім цього, 02 травня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №7345217 який підписано в електронному вигляді з підписом [PERSON] , як позичальника, з використанням одноразового ідентифікатора і надіслання на її номер мобільного телефону.Підписанням договору позики, відповідач підтвердила, що вона ознайомилася із наявними схемами кредитування, отримала проект кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами, приймаючи умови кредитного договору. Крім того, [PERSON] підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та підтвердила, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства, забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфа» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024 відповідно до умов якого ТОВ «Маніфа» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфа» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до п.1.1,п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийму передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно Реєстру боржників №9 від 11 грудня 2024 року до договору факторингу №11-01/2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №7345217 від 02 травня 2024 року в сумі 14760,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4870,00 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду через неналежне виконання зобов`язання боржником (а.с.2-7). Крім цього, 28 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №48365-04/2024 який підписано в електронному вигляді з підписом [PERSON] , як позичальника, з використанням одноразового ідентифікатора і надіслання на її номер мобільного телефону.. Підписанням договору позики, відповідач підтвердила, що вона ознайомилася із наявними схемами кредитування, отримала проект кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами, приймаючи умови кредитного договору. Крім того, [PERSON] підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та підтвердила, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства, забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024 відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до п.1.1,п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийму передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно Реєстру боржників від 19 вересня 2024 року до договору факторингу №19092024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №48365-04/2024 від 28 квітня 2024 року в сумі 4550,00 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 750,00 грн. - сума заборгованості за процентами, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду через неналежне виконання зобов`язання боржником (а.с.2-7). Крім цього, 19 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №33268-04/2024 який підписано в електронному вигляді з підписом [PERSON] , як позичальника, з використанням одноразового ідентифікатора і надіслання на її номер мобільного телефону. Підписанням договору позики, відповідач підтвердила, що вона ознайомилася із наявними схемами кредитування, отримала проект кредитного договору разом з додатками, ознайомилася з усіма його умовами, приймаючи умови кредитного договору. Крім того, [PERSON] підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та підтвердила, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства, забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21102024 відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до п.1.1,п.1.2 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийму передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно Реєстру боржників від 21 жовтня 2024 року до договору факторингу №21102024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №33268-04/2024 від 19 квітня 2024 року в сумі 21375,00 грн., з яких: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10125,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3750,00 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду через неналежне виконання зобов`язання боржником (а.с.2-7). На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача (а.с.97). Місце реєстрації відповідача [PERSON] підтверджується довідкою виконавчого комітету Мліївської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 13 лютого 2025 року №265/02-27 (а.с.101). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 31 січня 2025 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову(а.с.95-96). В підготовчому засіданні 17 лютого 2025 року постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення цивільної справи до судового розгляду з викликом сторін до суду і витребуванням письмових доказів (а.с.39). 17 лютого 2025 року від відповідача після проведення підготовчого засідання зареєстровано відзив на позов про не визнання позовних вимог позивача (а.с.111-126). 03 березня 2025 року зареєстровано відповідь на відзив з клопотанням про доручення доказів (а.с. 133-239). У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», повідомлений, не з`явився, за змістом позовної заяви та відповіді на відзив, просив розглянути цивільну справу без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.2-4). Відповідач [PERSON] , будучи інформована вчасно та належним чином про судовий розгляд, шляхом надіслання судових повісток, ухвали про відкриття провадження, ухвали про закриття підготовчого провадження і призначення судового розгляду, що підтверджується поштовими трекінгами про отримання особисто, та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не прибула, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду, подано відзив на позов. За участі відповідача проведено підготовче засідання в якому [PERSON] не заперечила фактів отримання кредитних коштів та їх використання у власних інтересах, які отримала шляхом участі в кредитуванні у електронній формі, але через відсутність роботи не має можливості виконати належно грошове зобов`язання та звернулася до адвоката для вирішення питання про зменшення суми боргу. З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи у відсутності сторін, остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року). Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги. Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», з врахуванням наступного. Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено. Позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» код ЄДРПОУ 35625014, місце знаходження юридичної особи м.Київ вул.Симона Петлюри будинок №30 (а.с.1-9) Відповідач - [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації [ADDRESS] (а.с.1-9, 205). 19 березня ня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №7702478 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. ТОВ «Авентус Україна» надало кошти позичальнику [PERSON] , шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої нею були надані, маска картки [NUMBER] номер транзакції [NUMBER] в системі IPay. ua. . 21 листопада 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21112024 відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно Реєстру боржників від 21 листопада 2024 року до договору факторингу №21112024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №7702478 від 19 березня 2024 року в сумі 32240,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20240,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4000,00 грн сума заборгованості за пенею і штрафами (а.с.2-7). 02 травня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір позики №7345217 який підписано в електронному вигляді з підписом [PERSON] , як позичальника, з використанням одноразового ідентифікатора і надіслання на її номер мобільного телефону, шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, маска картки [NUMBER] , реквізити якої нею були надані. 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфа» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №11-01/2024 відповідно до умов якого ТОВ «Маніфа» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Маніфа» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно Реєстру боржників №9 від 11 грудня 2024 року до договору факторингу №11-01/2024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №7345217 від 02 травня 2024 року в сумі 14760,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4870,00 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику (а.с.2-7). 28 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7702478 який підписано в електронному вигляді з підписом [PERSON] , як позичальника, з використанням одноразового ідентифікатора і надіслання на її номер мобільного телефону, шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, маска картки [NUMBER] , реквізити якої нею були надані. 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024 відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно Реєстру боржників від 19 вересня 2024 року до договору факторингу №19092024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №48365-04/2024 від 28 квітня 2024 року в сумі 4550,00 грн., з яких: 1500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 750,00 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с.2-9). 19 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №33268-04/2024 який підписано в електронному вигляді з підписом [PERSON] , як позичальника, з використанням одноразового ідентифікатора і надіслання на її номер мобільного телефону шляхом перерахування грошей за реквізитами платіжної картки, маска картки [NUMBER] , реквізити якої нею були надані. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21102024 відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно Реєстру боржників від 21 жовтня 2024 року до договору факторингу №21102024 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №33268-04/2024 від 19 квітня 2024 року в сумі 21375,00 грн., з яких: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10125,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3750,00 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями, для стягнення якої прийнято рішення звернутися до суду через неналежне виконання зобов`язання боржником (а.с.2-7). Підписанням вищевказаних кредитних договорів та договору позики відповідач [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилася із наявними схемами кредитування, отримала проекти документів, ознайомилася з усіма їх умовами, приймаючи умови позичальника. [PERSON] , підписуючи договори в електронному вигляді з використанням одноразових ідентифікаторів та власного електронного підпису, підтвердила, що умови їй зрозумілі та підтвердила, що їх адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства, забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с.8-12). Кредитні договори і договір позики №7702478\~від 19\~березня 2024\~року,\~№7345217\~від 02\~травня 2024\~року,\~№48365-04/2024\~від 28\~квітня 2024\~року,\~№33268-04/2024\~від 19\~квітня 2024\~року \~укладені \~з [PERSON] \~у формі\~електронних документів\~з використанням\~її електронного\~підпису за\~допомогою мережі\~«Інтернет»,\~остільки на\~офіційних сайтах\~первісних кредиторів\~ ТОВ\~«Маніфа»,\~ТОВ «Аванс\~Кредит»,\~ТОВ «Авентус\~Україна»,\~ознайомилася з\~Правилами надання\~грошових коштів\~у позику,\~які є\~невід`ємною\~частиною кредитних\~договорів,\~після чого\~добровільно без\~примусу чи\~тиску заявила\~про бажання\~отримання коштів,\~подавши відповідні\~заяви,\~в яких\~вказала свої\~персональні дані,\~а саме\~прізвище,\~ім`я,\~по-батькові,\~паспортні дані,\~номер телефону,\~ідентифікаційний номер,\~адрес електронної\~пошти,\~номер банківської\~картки для\~перерахунку коштів,\~маску картки\~ [NUMBER] ,\~та місця\~реєстрації/проживання\~(а.с.47-49).\~Правилами кредитного\~договору передбачено,\~що відповідач\~у заявці\~зобов`язаний вказати\~повні,\~точні та\~достовірні особисті\~дані,\~які необхідні\~товариству для\~прийняття рішення\~про кредитування\~чи ненадання\~кредиту,\~і при\~цьому набуває\~обов`язку оновлювати\~ці дані\~в електронному\~кабінеті не\~пізніше трьох\~днів з\~дня виникнення\~таких змін\~(а.с.50-55).\~Всі покрокові\~дії виконані\~відповідачем відповідно\~до порядку\~дій споживача\~в інформаційно-телекомунікаційній\~системі ТОВ\~«Маніфа»,\~ТОВ «Аванс\~Кредит»,\~ТОВ «Авентус\~Україна»,\~ метою\~укладення електронного\~договору та\~отримання фінансових\~послуг під\~відповідними торговельними\~марками \~ТОВ «Маніфа»,\~ТОВ «Аванс\~Кредит»,\~ТОВ «Авентус\~Україна» (а.с.58-65).\~За результатами\~перевірки даних\~про особу\~та аутентифікації\~платіжної картки\~маска картки\~ [NUMBER] ,\~ згідно\~з стандартами\~відповідних платіжних\~систем,\~було прийнято\~рішення про\~кредитування відповідача\~(а.с.58-65).\~ТОВ «Маніфа»,\~ТОВ «Аванс\~Кредит»,\~ТОВ «Авентус\~Україна»,\~перед тим\~як погоджувати\~заявки на\~кредитування не\~лише перевірило\~особисті дані\~відповідача,\~але й\~належність картки\~414949ХХХХХХ2169.\~Одночасно з\~підписанням договору\~товариства відправляли\~на електронну\~адресу вказану\~відповідачем у\~заявці на\~кредит,\~електронного листа\~з повідомленням\~про успішне\~підписання кредитних\~договорів і\~договору позики,\~та вкладеним\~в нього\~примірником електронного\~договору,\~у \~формі,\~яка унеможливлює\~зміну змісту\~(а.с.50-55).\~Укладення договору з використанням сайту, не можливе без дотримання вищевказаного алгоритму дій відповідачем. Пройшовши ідентифікацію/верифікацію, відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним знати учаснику кредитних відносин відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.47-49). Крім того, відповідач, підписавши одноразовим ідентифікатором Паспорти споживчого кредиту до кредитних договорів і договору позики №7702478 від 19 березня 2024 року, №7345217 від 02 травня 2024 року, №48365-04/2024 від 28 квітня 2024 року, №33268-04/2024 від 19 квітня 2024 року, слід вбачати ознайомлена з умовами кредитування з урахуванням побажань її як споживача, інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту (а.с.46). Укладенням договорів факторингу №21102024, №19092024, №11-01/2024, №21112024, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підтвердив у судовому порядку перехід належних первісним кредиторам ТОВ «Маніфа», ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «Авентус Україна» прав вимоги до боржника [PERSON] за плату. Підписані між сторонами акти прийому-передачі відповідних реєстрів боржників від 21 листопада 2024 року, 11 січня 2024 року, 19 вересня 2024 року, 21 жовтня 2024 року підтверджують суду передачу (відступ) за плату права вимоги до боржника [PERSON] , вказаних у Реєстрі боржників (а.с.10-12). Відповідач [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості за кредитними договорами та договорами позики, як на рахунок позивача, так і на рахунок попередніх кредиторів. В свою чергу, новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», набувши право вимоги, суму заборгованості відповідача не змінювало, та звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу, яка вказану первісними кредиторами ТОВ «Маніфа», ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «Авентус Україна» (а.с.14, 23,47,89). ТОВ «Фінансова\~Компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~є юридичною\~особою і\~має Свідоцтво\~про державну\~реєстрацію юридичної\~особи Серії\~А01\~№624024,\~Статут,\~затверджений загальними\~зборами учасників\~від 18\~жовтня 2023\~року,\~який є\~установчим документом,\~та регламентує\~порядок створення\~і припинення\~юридичної особи,\~правове становище\~і межі\~правоздатності (а.с.15,\~25-29).\~Розпорядженням Державної комісії з регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 27 грудня 2007 року №8462, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи Серії ФК №183 (а.с.17). ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, що підтверджується розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23 березня 2017 року №691 (а.с.18-19). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3 вказаного Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3\~статті 11 зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6\~статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. На думку суду, слід зазначити для відповідача, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання відповідачем особистої інформації у виді ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів [NUMBER] , та без попереднього погодження оферти кредитного договору та правил надання грошових коштів у позику, укладання кредитних договорів та договору позики технічно не можливе, що у свою чергу відповідає ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» і підтверджує перед судом кредитування відповідача [PERSON] згідно до змісту досліджених письмових доказів у виді підписання договору позики і кредитних договорів електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. За приписами п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України,\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, що передбачено ч. 1\~ст. 513 ЦК України. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст.1077\~ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України,\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», у споживача є можливість протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору. Таким правом відповідач не скористалася. Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України). Позивачем доведено\~та обґрунтовано\~належними доказами\~наявність права\~вимоги за\~ за кредитними договорами і договором позики №7702478 від 19 березня 2024 року, №7345217 від 02 травня 2024 року, №48365-04/2024 від 28 квітня 2024 року, №33268-04/2024 від 19 квітня 2024 року тому, враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти, комісію за користування грошовими коштами. Так, Верховний Суд у справі № 524/5556/19 у постанові від 12.01.2021 вказав, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення". Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20. Суд,\~при прийнятті\~рішення у\~справі,\~не встановив\~жодних звернень\~відповідача [PERSON] \~до правоохоронних\~органів щодо\~незаконного використання\~її персональних\~даних позивачем\~без її\~згоди чи\~вчинення щодо\~неї шахрайських\~дій,\~які б\~спростовували обставини\~кредитування.\~Відтак у\~суду першої\~інстанції не\~має підстав\~для висновку\~сумніватися про\~доведеність укладення\~з відповідачем\~вищевказаних кредитних\~ договорів\~та договорів\~позики у\~електронній формі,\~для протилежних\~висновків. Щодо тверджень відповідача [PERSON] про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, суд виходить з наступного. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання кредитних коштів відповідачем за укладеними кредитними договорами і договором позики, відповідно до якого виник спір, з тих підстав, що не є первісним кредитором, і такі документи відповідно до п.35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного договору, кошти були надані позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану ним при укладанні кредитного договору. Враховуючи, що кредити було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». Ні первісний кредитор, ні правонаступники не мали та не мають доступу до даної інформації, остільки вона є банківською таємницею. В листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 13 грудня 2024 року, який надав позивач як доказ переказу грошових коштів на рахунок відповідача [PERSON] , вказані всі реквізити необхідні для первинного документу, в тому числі підпис директора та печатка товариства (а.с.245). Та обставина, що, власне, перерахунок коштів кредиту здійснюється не безпосередньо кредитором, а шляхом виконання домовленостей останнього з третіми особами щодо обслуговування рахунків, на що звертає увагу відповідач [PERSON] у відзиві на позов, то за приписами законодавства перевірені і досліджені судом письмові докази в справі, не свідчать про те, що відповідні кредитні договори і договір позики №7702478 від 19 березня 2024 року, №7345217 від 02 травня 2024 року, №48365-04/2024 від 28 квітня 2024 року, №33268-04/2024 від 19 квітня 2024 року є нікчемними, недійсними чи такими, що не укладалися, адже позичальник, відповідач [PERSON] фактично отримала те, на що розраховувала при укладенні договорів та фактичне перерахування коштів на її рахунок іншою особою не призвело до збільшення обсягу зобов`язань по кредиту. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання щодо погашення сум заборгованості, і це є істотним порушенням за кредитними договорами і договором позики №7702478 від 19 березня 2024 року, №7345217 від 02 травня 2024 року, №48365-04/2024 від 28 квітня 2024 року, №33268-04/2024 від 19 квітня 2024 року, то заміна первісних кредиторів ТОВ «Маніфа», ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «Авентус Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», не можуть трактуватися на користь відповідача, як причини невиконання зобов`язання і тому, суд обґрунтовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач [PERSON] не була позбавлена можливості отримати належну суму кредиту, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, використала кредитні кошти у власних інтересах, і тому слід з неї, як відповідача, стягнути на користь позивача заборгованість, яка утворилася. Суд бере до уваги, що відповідач участі в судовому засіданні не взяла, подала відзив на позов за змістом якого позовні вимоги позивача просила не задовольняти, проте у підготовчому засіданні надала пояснення про визнання позовних вимог, безпосередню участь за власним волевиявленням у процедурі кредитування, складний фінансовий стан пов`язаний із відсутністю роботи та потребою в додаткових коштах. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів у розмірі, встановленому законом або договором. Розмір процентів, тип процентної\~ставки\~(фіксована або змінювана) та порядок їх сплати\~за\~кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування\~кредитом, розміру облікової\~ставки\~та інших факторів. Із розрахунку заборгованості наданого позивачем до суду станом на 31 січня 2025 року заборгованість [PERSON] становить на день подачі позову 72835,00 грн., з якою суд не погоджується без належного на те обґрунтування зі сторони самого позивача. Так, у позовній заяві та у розрахунку заборгованості не наведено обґрунтовання вказаних сум по кредитних договорах і договору позики №7702478 від 19 березня 2024 року, №7345217 від 02 травня 2024 року, №48365-04/2024 від 28 квітня 2024 року, №33268-04/2024 від 19 квітня 2024 року за всіма їх складовими із зазначенням застосованої процентної ставки, періоду за який нараховано заборгованість, сплачених позичальником сум та інших даних, необхідних для перевірки правильності нарахувань та обчислень суми утвореної заборгованості, а зазначено лише загальні суми, які між собою різняться та не завжди узгоджуються в послідовності рішень. Крім того, у розрахунку відсутні дані щодо руху коштів на рахунку, суми, які фактично були отримані позивачем. Надання детального обґрунтованого розрахунку заборгованості є обов`язком позивача, оскільки суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення первісним кредитором розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких розрахунок грунтується, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19. При прийнятті рішення в цій частині позовних вимог позивача, суд, застосовує принцип добросовісності, який полягає в тому, що відповідно ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладання договору. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами, наведений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не є вичерпним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Так, встановлений розмір процентів за користування кредитними коштами на підставі кредитного договору №7702478 від 19 березня 2024 року у розмірі 20240,00 грн. перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 8000,00 грн. тіло кредиту, що є явно завищеним, не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і засадам справедливості, добросовісності, розумності, як наслідок, свідчить про непропорційність великої суми компенсації у разі невиконання позивачем зобов`язань за цим договором. Крім того, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, яким внесені зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Так, відповідно до ч.5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих стороною доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про їх часткове задоволення з виключенням розміру заборгованості за кредитними договорами і договорами позики в наступній формі №7702478 від 19 березня 2024 року в сумі 4000,00 грн. заборгованість за пенею і штрафами і 20240,00 грн. суми заборгованості за відсотками, №7345217 від 02 травня 2024 року в сумі 4870,00 грн. заборгованість за процентами на прострочену позику, №48365-04/2024 від 28 квітня 2024 року в сумі 750,00 грн. заборгованість по штрафним санкціям, №33268-04/2024 від 19 квітня 2024 року в сумі 3750,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді сплаченого судового збору. Так, позивачем, сплачено судовий збір в розмірі 3028, 00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №94437 від 14 січня 2025 року (а.с.1), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed