Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

05 січня 20224 року ТОВ «Акустік-Консалтінг» в інтересах якого діє Рагімова Т. О. засобами поштового зв`язку звернулося до Дніпровського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Позов мотивовано тим, що Товариством за період з 27 вересня 2021 року до 31 жовтня 2022 рік виявлено рух коштів по банківському рахунку [PERSON] , який на той час працював у ТОВ «Акустік Консалтінг», так на його рахунок відкритий у АТ «Укрсиббанк» перераховано безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у загальному розмірі 73 000,00 грн., яка відповідачем не повернута. 28 серпня 2028 року позивач направляв на адресу відповідача лист-вимогу про повернення дебіторської заборгованості ТОВ «Акустік Консалтінг», яка не виконана до цього часу. Позивач вказує, що згідно з банківськими виписками по рахунку Товариства встановлено, що в період з в період з 27 вересня 2021 року до 31 жовтня 2022 року на рахунок № [NUMBER] в АТ «Укрсиббанк» перераховано грошові кошти в загальному розмірі 73 000,00 грн., а саме: - 53 000,00 грн призначення платежу: видача безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно відомостей нарахування коштів від 01 березня 2022 року №14; - 20 000,00 грн призначення платежу: видача безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно відомостей нарахування коштів від 11 березня 2022 року №16. З огляду на викладене позивач вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 73 000,00 грн. на підставі статті 1212 ЦК України з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних нарахованих з моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання по день винесення рішення судом. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача про виклик свідків відмовлено. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 лютого 2024 року провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних збитків закрито. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 20 березня 2025 року у зв`язку зі закінченням повноважень судді Арапіної Н. Є., справу передано в провадження судді Марфіної Н. В. 26 лютого 2024 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив мотивовано тим, що метою безвідсоткової поворотної фінансової допомоги була матеріальна допомога працівникам, які опинились у скрутному фінансовому становищі у зв`язку з раптовим повномасштабним вторгненням рф на територію України та які були змушені виїжджати у більш безпечне місце проживання. Відповідач вказує, що Товариство вирішило допомогти своїм працівникам для найшвидшого адаптування на новому місці й змогли продовжувати дистанційно виконувати свої трудові обов`язки. Вказує, що Наказом від 28 лютого 2022 року №280222-2 Товариством вирішено надати поворотну безвідсоткову фінансову допомогу [PERSON] у загальній сумі 73 000,00 грн. Відповідно до пункту 3 вищезазначеного наказу строк повернення поворотної фінансової допомоги 28 лютого 2029 року. Відповідач зазначає, що позивачем неправильно застосовує положення статті 1212 ЦК України, оскільки Товариство надало безвідсоткову фінансову допомогу працівникам на підставі наказу директора Товариства. 11 березня 2024 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідь на відзив мотивована тим, що печатка товариства не повернута, акт-приймання передачі печатки товариства та документації підприємства відсутній. Що є предметом досудових розслідувань правоохоронних органів у кримінальному провадженні №12022100070002253 за частиною 2 статті 357 ККУ. Надана відповідачем копія наказу №280222-1 від 28 лютого 2022 року не відповідають вимогам закону до первинних документів. З копії наказу неможливо встановити час винесення наказу та у який спосіб відповідач ознайомився з копією вказаного наказу. 05 вересня 2022 року складено акт огляду офісного приміщення №202 к.3 за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 18. Відповідно до пунктів 4.2-4.3 акту при первинному огляду офісного приміщення було виявлено відсутність документації, печатка та офісна техніка ТОВ «Акустік Консалтинг». 22 вересня 2022 року ТОВ «Акустік Консалтинг» звернулося до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві з заявою про зникнення документації, печатки та офісної техніки ТОВ «Акустік Консалтинг». 26 жовтня 2022 року Подільським УП ГУНП у місті Києві внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 357, частиною 4 статті 191 КК України. Згідно вимог частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді ТОВ «Акустік Консалтінг» на посаді головного інженера, якого Наказом віж 31 серпня 2022 року №25 було звільнено на підставі заяви [PERSON] від 17 серпня 2022 року. 28 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до директора ТОВ «Акустік Консалтінг» з заявою про надання безвідсоткової фінансової допомоги у зв`язку зі раптовим повномасштабним вторгненням рф на територію України та скрутним фінансовим становищем для можливості матеріального забезпечення й виїзду на тимчасове проживання до безпечного місця, забезпечення сприяння віддаленої роботи у сумі 73 000,00 грн з терміном повернення до 28 лютого 2029 року. Кошти просить перерахувати на рахунок [NUMBER] . 28 лютого 2022 року директором ТОВ «Акустік Консалтинг» Фрідліб Є. В. видало наказ №28022-2 «Про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги працівникам». Наказано видати головному інженеру [PERSON] як працівнику товариства, безвідсоткову фінансову допомогу у зв`язку із раптовим повномастабним вторгнення рф на територію України та скрутним фінансовим становищем, для можливості матеріального забезпечення й виїзду на тимчасове проживання до безпечного місця, забезпечення умов віддаленої роботи. Розмір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги складає 73 000,00 грн. Строк повернення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги 28 лютого 2029 рік включно. Підстава: заява [PERSON] від 28 лютого 2022 року про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги. Виписка з банківського рахунку підтверджує отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 73 000,00 грн. (а. с. 8-9) 28 серпня 2023 року на адресу [PERSON] направлено лист-вимогу про повернення фінансової допомоги у розмірі 73 000,00 грн. Вказана вимога залишилась без належного реагування зі сторони відповідача. 05 вересня 2022 року складено акт огляду офісного приміщення №202 к.3 за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 18. Відповідно до пунктів 4.2-4.3 акту при первинному огляду офісного приміщення було виявлено відсутність документації, печатка та офісна техніка ТОВ «Акустік Консалтинг». 22 вересня 2022 року ТОВ «Акустік Консалтинг» звернулося до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві з заявою про зникнення документації, печатки та офісної техніки ТОВ «Акустік Консалтинг». 26 жовтня 2022 року Подільським УП ГУНП у місті Києві внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 357, частиною 4 статті 191 КК України. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з повернення безпідставно набутого (збереженого) майна випливає із загальної для права заборони безпідставного збагачення: той, хто збагатився за рахунок іншого, без належної на те правової підстави зобов`язаний повернути предмет власного збагачення. Традиційно в доктрині цивільного права зобов`язання, які є наслідком безпідставного збагачення, іменуються кондикційними (з лат. «condictio sine causa» - повернення збагачення, одержаного без правової (справедливої) підстави). Приписи глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача такого майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України). Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Кондикційні зобов`язання виникають тоді, коли дії особи або події призводять до неправового результату у виді юридично безпідставного майнового блага, що перейшло до набувача та сприяло його безпідставному збагаченню. Безпідставне збагачення може полягати як у так званому «фактичному» збагаченні, коли набувач, не отримуючи права на річ, фактично володіє і користується нею, так і в «юридичному» збагаченні, коли набувач отримує суб`єктивне право на предмет збагачення. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). Конструкція частини першої статті 1212 ЦК України свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій потерпілій особі, яка має належний правовий титул на нього (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18). Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного господарського суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19). Договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Якщо майно набуте на підставі правочину, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або її не було взагалі. Винятком є випадки, коли майно безпідставно набуте у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов. Підсумовуючи, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 201/9127/21 (провадження № 14-33цс24) зазначила загальні правила щодо застосування статті 1212 ЦК України, та зазначила, що кондикція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочином є найбільш розповсюджений юридичний факт, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. Згідно із частиною 1 статті 509, статті 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У загальних положеннях про зобов`язання передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також наголошено про необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Правовою основою для отримання поворотної фінансової допомоги є договір позики. Відносини за договором позики регулюються ст.ст. 1046 - 1053 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1046 ЦКУ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з статті 1049 ЦКУ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Оцінивши у справі докази у їх сукупності суд приходить до всиновку, що між ТОВ "Акустік Консалтінг" виникли правовідносини з надання безвідсоткової повортної фінансової допомоги шляхом надіслання [PERSON] . Товариству пропозиції у вигляді заяви про надання безвідсоткової повортної фінансової допомоги (оферта) від 28 лютого 2022 року та прийняття такої пропозиції директором ТОВ "Акустік Консалтінг" у вигляді видання наказу про видачу грошових коштів у розмірі 73 000,00 грн (акцепт). Сторони погодили як грошову суму позики так і строк її повернення, крім того, істотними умовами договору сторони визначили надання такої позики для забезпечення умов віддаленої роботи. Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (п. п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПКУ). Згідно статті 15.1 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Особливістю укладеного між сторонами договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги є те, що кошти надаються працівнику підприємства для забезпечення умов віддаленої роботи. Таким чином звільнення працівника з підприємства може бути підставою для повернення грошових коштів Товариству на підставі статті 1212 ЦК України, у зв`язку з тим, що правові підстави надання грошових коштів згодом відпали, оскільки звільнений працівник не може виконувати істотну умову договору про забезпечення віддаленої роботи на такому підприємстві, а позивач вправі вимагати повернення від відповідача грошові кошти у розмірі 73 000,00 грн. 28 серпня 2023 року на адресу [PERSON] направлено лист-вимогу про повернення фінансової допомоги у розмірі 73 000,00 грн, яка не виконана відповідачем. Оцінивши у справі докази що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Акустік-Консалтінг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором безвідсоткової поворотної фінансової допомоги є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Акустік Консалтінг» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved