Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» (по тексту\~рішення \~КС «Супер\~Кредит»,\~позивач)\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] (по тексту рішення [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №СК43/91/2023 від 01.12.2023 в сумі 7160,78 грн, з яких: 1784,21 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 5376,57 грн - сума заборгованості по сплаті процентів; за договором про споживчий кредит (кредитна лінія) №СК43/44/2024 від 09.08.2024 в сумі 7538,18 грн, з яких: 1208,99 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 6329,19 грн - сума заборгованості по процентам, а також стягнути судові витрати в сумі 3028,00 грн судового збору та 3500,00 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 01.12.2023 між КС «СуперКредитта [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №СК43/91/2023 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі (загальним розміром) 18000,00 грн. 01.12.2023 позичальник звернулася з заявою в якій просила надати в межах ліміту відкритої йому за кредитним договором кредитної лінії-1 транш у сумі 18000,00 грн. 01.12.2023 між позивачем та підповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 кредитного договору кредитної лінії-1, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 1800,00 грн, за наслідками видачі якого, сума залишку виданого кредиту складає 18000,00 грн. 09.08.2024 між позивачем та підповідачем було укладено договір про споживчий кредит (кредитна лінія) №СК43/44/2024, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі (загальним розміром) 19000,00 грн. 09.08.2024 позичальник звернулася з заявою в якій просив надати в межах ліміту відкритої йому за кредитним договором кредитної лінії-2 транш у сумі 19000,00 грн. 09.08.2024 між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 кредитного договору кредитної лінії-2, відповідно до п. 1 якого п сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 19000,00 грн, за наслідками видачі якого, сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 19000,00 грн. Позивач вказує, що виконав умови договору та перерахував відповідачу вищевказані суми, а відповідач отримала її, а відтак оскільки позичальник не виконує свої зобов`язання добровільно є законні підстави для стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, у надісланій заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася своєчасно, належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзиву на позов не подала. Разом з цим відповідач подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності з покликанням, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.12.2023 між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №СК-43/91/2023 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 18000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Згідно п. 1.2. договору ціль (мета отримання) кредиту - споживчі потреби (зокрема - на інші потреби); тип споживчого кредиту - кредитна лінія. (п. 1.3. договору). Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, кредит надається позичальнику в національній валюті України готівкою в касі кредитодавця або шляхом перерахування коштів за письмовим дорученням позичальника на його рахунок, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Сторони погодили, що плата за користування кредитом (проценти) становить 66 % річних; тип процентної\~ставки -\~фіксована.\~Зміна фіксованої\~процентної ставки\~за договором\~можлива виключно\~за письмової\~згоди позичальника.\~Нарахування процентів\~за договором\~здійснюється на\~залишок суми\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом.\~Кількість днів\~у році\~приймається 365\~(366\~для високосного\~року).\~Визначені цим\~пунктом проценти\~за користування\~кредитом нараховуються\~з наступного\~дня після\~дня надання\~кредиту позичальнику\~(перерахування\~на рахунок\~за дорученням\~позичальника або\~видачі готівкою)\~до закінчення\~строку дії\~договору включно. (п. 3.2 договору). Сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів (п. 3.3 договору); строк позовної давності за цим договором складає 10 років, у тому числі щодо неустойки (п. 3.4 договору); прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів (п. 3.5 договору). Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 01.12.2026 (строк дії договору 36 місяців). Як встановлено судом, 01.12.2023 між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 до договору про споживчий кредит № СК43/91/2023 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 18000,00 грн. З врахуванням вказаного траншу сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 18000,00 грн. Згідно умов такого договору строк його дії з 01.12.2023 по 01.12.2026, що складає 1096 дня (-ів). Строк, на який надається кредит за цим Додатковим договором на транш, складає 1096 дня (п.2 додаткового договору). Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 додаткового договору про транш №1 було погоджено графік платежів. При цьому встановлено, що 01.12.2023 [PERSON] дійсно звернулася з заявою в якій просила надати в межах ліміту відкритої їй за договором про споживчий кредит №СК43/91/2023 транш у сумі 18000,00 грн. Як підтверджується видатковим касовим ордером №250 від 01.12.2023 та видатковим чеком від 01.12.2023 [PERSON] отримала від позивача суму кредиту у розмірі 18000,00 грн, за кредитним договором №СК43/91/2023. Згідно розрахунку заборгованості, складеного КС «СуперКредит» сума заборгованих кредитів станом на 11.03.2025 та заборгованого тіла кредиту за кредитним договором №СК43/91/2023 складає 7160,78 грн, з яких: 5376,57 грн несплачена заборгованість по процентах, 1784,21 грн тіло кредиту. Крім цього встановлено, що 09.08.2024 між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит (кредитна лінія) №СК-43/44/2024, відповідно до п.1.1 кредитодавець зобов`язується надати позичальнику споживчий кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом (загальним розміром) 19000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Згідно п. 1.2 договору ціль (мета отримання) кредиту - інші види індивідуального споживання (у тому числі невизначені); тип споживчого кредиту - кредитна лінія (п. 1.3. договору); вид фінансової послуги надання коштів та банківських металів у кредит (п.1.4. договору). Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, кредит надається позичальнику в національній валюті України готівкою в касі кредитодавця або шляхом перерахування коштів за письмовим дорученням позичальника на його рахунок, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Як вбачається з п. 3.2 договору сторони погодили, що плата за користування кредитом (проценти) становить 67 % річних; тип процентної ставки фіксована; зміна фіксованої процентної ставки за договором можлива виключно за письмової згоди позичальника. Як визначають\~умови договору\~нарахування процентів\~за договором\~здійснюється на\~залишок суми\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом;\~кількість днів\~у році\~приймається 365\~(366\~для високосного\~року).\~Визначені цим\~пунктом проценти\~за користування\~кредитом нараховуються\~з наступного\~дня після\~дня надання\~кредиту позичальнику\~(перерахування\~на рахунок\~за дорученням\~позичальника або\~видачі готівкою)\~до закінчення\~строку дії\~договору включно. (п. 3.2 договору). При цьому, сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів (п. 3.3 договору). Сторони домовились, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років, у тому числі щодо неустойки (п. 3.4 договору); прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів (п. 3.5 договору). Судом враховано, що відповідно до п. 7.1 кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 09.08.2027 (строк дії договору 36 місяців). Також матеріалами справи підтверджується, що 09.08.2024 між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 до договору про споживчий кредит (кредитна лінія) №СК43/44/2024, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 19000,00 грн. З врахуванням вказаного траншу сума залишку виданого позичальнику кредиту складає 19000,00 грн. Строк дії даного додаткового договору про транш - з 09.08.2024 по 09.08.2027, що складає 1095 дня (-ів). Строк, на який надається кредит за цим Додатковим договором на транш, складає 1095 дня (п.2 додаткового договору). Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 додаткового договору про транш №1 було погоджено графік платежів. Необхідно зазначити і те, що 09.08.2024 [PERSON] звернулася з заявою в якій просила надати в межах ліміту відкритої їй за договором про споживчий кредит №СК43/44/2024 транш у сумі 19000,00 грн. Як підтверджується видатковим касовим ордером №144 від 09.08.2024 та видатковим чеком від 09.08.2024 відповідач [PERSON] отримала від позивача суму кредиту у розмірі 19000, 00 грн, за кредитним договором №СК43/44/2024. Згідно розрахунку заборгованості, складеного КС «СуперКредит» сума заборгованих кредитів станом на 12.03.2025 та заборгованого тіла кредиту складає 7538, 18 грн, з яких: 6329,19 грн несплачена заборгованість по процентах, 1208,99 грн тіло кредиту. Суд констатує, що відповідач не заперечує щодо наданих розрахунків та у своїй письмовій заяві від 14.05.2025 по своїй суті не заперечує щодо наявної заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір є двосторонньою угодою і має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит (певну грошову суму) та набуває право вимоги на повернення наданих грошових коштів і сплати процентів, а позичальник несе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту і сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи факт підписання відповідачем [PERSON] договорів, а також додаткових договорів про транш шляхом накладення особистого письмового підпису, суд вважає, що укладення договорів про споживчий кредит відбулось, відповідачу було надано суму кредиту. Відповідачем кредитні договори не оспорювалися. За таких обставин, суд, виходячи із наданих розрахунків позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №CK43/91/2023 від 01.12.2023, в розмірі 7160,78 грн та заборгованість за договором про споживчий кредит №CK43/44/2024 від 09.08.2024, в розмірі 7538,18 грн. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 264\~ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. У позовній заяві КС «СуперКредит» просила стягнути з відповідача на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. Частиною першою статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3\~статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з вимогами частини третьої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої статті 137\~ЦПК\~України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн позивач надав суду: договір про надання правничої допомоги від 22.10.2024, укладений між адвокатом Стародуб І.В. та КС «Супер Кредит»; акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 22.10.2024; платіжна інструкція №410 від 14.03.2025 на суму 3500,00 грн. Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 22.10.2024, складеним 13.03.2025 на замовлення клієнта щодо підготовки та написання позовної заяви щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по договору про споживчий кредит №СК43/91/2023 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія) від 01.12.2023 та договору про споживчий кредит (кредитна лінія) №СК43/44/2024 від 09.08.2024 адвокатом були надані послуги: ознайомлення з матеріалами справи 0, 5 години; написання позовної заяви з розрахунками заборгованості - 3,0 години. Час роботи адвоката склав 3,5 години. Вартість наданих послуг склала: 3, 5 години * 1000,00 грн/годину = 3500,00 грн. Оскільки КС «Супер Кредит» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення нею витрат на правову допомогу у сумі 3500 грн, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 3028, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved