Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач [PERSON] , 08 квітня 2024 року уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» (далі ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») кредитний договір №\~12592-04/2024, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 10\~000 грн., строком на 120 днів зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % на добу. Окрім цього, 13 квітня 2024 року відповідач [PERSON] повторно уклав з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитний договір №\~22049-04/2024, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 5\~500 грн., строком на 120 днів зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % на добу. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитів відповідач [PERSON] не виконав, через що за ним утворилася заборгованість за кредитними договорами, а саме: - за №\~12592-04/2024 від 08.04.2024 року на загальну суму 28\~632,5 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 8\~810 грн. та заборгованості за процентами 19\~822,5 грн.; - за №\~22049-04/2024 від 13.04.2024 року на загальну суму 22\~000 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5\~500 грн. та заборгованості за процентами 16\~500 грн. 20 серпня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20082024, у відповідності до умов якого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників в додатку до договору факторингу, в т.ч. і щодо кредитного договору №12592-04/2024 від 08.04.2024 року укладеного з відповідачем [PERSON] . Водночас, право вимоги за кредитним договором за №\~22049-04/2024 від 13.04.2024 року до позивача перейшло на підставі договору факторингу № 19092024 укладеного 19.09.2024 року з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ». Крім цього, 19 квітня 2024 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 5240315 у відповідності до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 5\~000 грн., на строк 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,74 % на добу. Проте, відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати відсотків не виконав, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість на загальну суму 21\~336,6 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 5\~000 грн., заборгованості за процентами 11\~436,6 грн. та заборгованості за неустойкою у сумі 4900 грн. У відповідності до договору факторингу №28082024/2 від 28 серпня 2024 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло права вимоги за вказаним кредитним договором № 5240315 укладеного із відповідачем [PERSON] . Окрім цього, відповідно до кредитного договору № 36459932 від 30 квітня 2024 року укладеного між відповідачем [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», відповідач отримав кредит у розмірі 3\~000 грн., строком на 45 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,49 % на добу, а саме до 14 червня 2024 року. Водночас, 17 травня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» укладено додатковий договір № 36459932-1 вказаного кредитного договору, у відповідності до умов якого продовжено строк кредитування на 45 днів, а саме до 01.07.2024 року. Взяті на себе зобов`язання щодо повернення вказаного кредиту відповідач [PERSON] не виконав, через що за ним утворилася заборгованість на загальну суму 5\~011,5 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3\~000 грн. та заборгованості за процентами 2\~011,5 грн. 19 листопада 2024 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 191124/1, у відповідності до умов якого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників в додатку до договору факторингу, в т.ч. і щодо вищевказаного кредитного договорів укладеного з відповідачем [PERSON] . Отже, оскільки, [PERSON] на порушення умов вищевказаних договорів, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманих кредитів та сплатити відсотків не виконує, за ним утворилася заборгованість на загальну суму 76\~980,60 грн., а відтак, позивач як правонаступник первісних кредиторів, просив стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 березня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали та позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу. Станом на 23.05.2025 року відповідачем відзив на позов суду не подано. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.5 ст.279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Судом встановлено, що 08 квітня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №12592-04/2024, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 10\~000 грн., строком на 120 днів, строком до 05.08.2024 року, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % на день від суми кредиту. (а.с.63). Даний договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора W3141. У вказаному договорі також зазначені анкетні та паспортні дані позичальника [PERSON] , його РНОКПП, номер мобільного телефону, електронна адреса, номер банківської картки [NUMBER] xx-xxxx-9874, на який банком було перераховані кредитні кошти, що у свою чергу підтверджує факт укладення відповідачем з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитного договору в електронній формі (а.с. 63-66). Факт надання\~ТОВ «АВАНС\~КРЕДИТ» кредитних\~коштів також\~підтверджується довідкою\~сервісу онлайн\~платежів iPay.ua\~№3466_250130191203\~від 30.01.2025\~року,\~згідно якої\~вбачається,\~що 08.04.2024\~року о\~10\~год.\~10\~хв.\~на картковий\~рахунок [NUMBER] \~було зараховано\~грошові кошти\~у розмірі\~10\~000\~грн. (а.с. 69). У відповідності до умов Договору факторингу №19092024 від 19 вересня 2024 року укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до боржників в т.ч. і відносно відповідача [PERSON] за кредитним договором №\~12592-04/2024 від 08.04.2024 року, що також підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 19 вересня 2024 року та витягом з реєстру боржників, згідно якого вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 28\~632,5 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 8\~810 грн. та заборгованості за процентами 19\~822,5 грн. (а.с. 70-75). Окрім цього, 13 квітня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Договір про надання фінансового кредиту № 22049-04/2024, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 5\~500 грн., строком на 120 днів, тобто до 10.08.2024 року, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % на день від суми кредиту. (а.с.50). Кредитний договір\~підписаний електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора\~W3141. У вказаному договорі також зазначені анкетні та паспортні дані позичальника [PERSON] , його РНОКПП, номер мобільного телефону, електронна адреса, номер банківської картки [NUMBER] xx-xxxx-9874, на який банком було перераховані кредитні кошти, що у свою чергу підтверджує факт укладення відповідачем з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитного договору в електронній формі. (а.с. 50-53). Також, факт надання ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» кредитних коштів також підтверджується довідкою сервісу онлайн платежів iPay.ua №3466_250130191204 від 30.01.2025 року, згідно якої вбачається, що 13.04.2024 року о 20 год. 20 хв. на картковий рахунок [NUMBER] було зараховано грошові кошти у розмірі 5500\~грн. (а.с. 56). За договором факторингу № 20082024 від 20 серпня 2024 року укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач також набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 22049-04/2024 від 13 квітня 2024 року на загальну суму 22\~000 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5\~500 грн. та заборгованості за процентами 16\~500 грн. (а.с. 57-62). Також судом встановлено, що 19 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №\~5240315 у відповідності до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 5\~000 грн., на строк 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 3,65 % на добу. (а.с. 09-16). Відповідно до п.4.1 вказаного вище Договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами до цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожен випадок такого порушення. Кредитний договір\~підписаний електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора\~659458. (а.с. 09). Відповідно до\~додатку №2\~до Договору\~про споживчий\~кредит №\~5240315,\~ [PERSON] \~19\~квітня 2024\~року звернувся\~до ТОВ\~«Мілоан» про\~надання кредиту\~у розмірі\~5000\~грн.,\~на строк\~360\~днів,\~зі сплатою\~відсотків у\~розмірі 3,65\~%\~на добу.\~Також вказано\~номер платіжної\~картки позичальника\~на яку\~має бути\~перерахована сума\~кредиту,\~а саме\~ [NUMBER] .\~Банк,\~що випустив\~картку:\~pb. (зворот а.с. 15). Факт надання ТОВ «Мілоан» кредитних коштів також підтверджується платіжним дорученням № 128750045 від 19.04.2024 року, згідно якої вбачається, що на картковий рахунок [NUMBER] було зараховано грошові кошти у розмірі 5000\~грн. (а.с. 20). За договором факторингу № 28082024/2 від 28 серпня 2024 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №\~5240315 від 19 квітня 2024 року на за загальну суму 21\~336,6 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 5\~000 грн., заборгованості за процентами 11\~436,6 грн. та заборгованості за неустойкою у сумі 4900 грн. (а.с.22-26). Крім цього, судом встановлено, що 30 квітня 2024 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», було укладено кредитний договір №36459932 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3\~000 грн., строком на 45 днів зі сплатою відсотків у розмірі 1,49 % на добу, а саме до 14 червня 2024 року. (а.с. 36-38). 17 травня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» укладено додатковий договір № 36459932-1 вищевказаного кредитного договору, у відповідності до умов якого продовжено строк кредитування на 45 днів, а саме до 01.07.2024 року (а.с. 39-40). У відповідності до п.5.11 цей Договір укладається з допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) шляхом розміщення Кредитодавцем проекту кредитного Договору/додаткової угоди в Особистому кабінеті Позичальника, що є пропозицією про його укладання (офертою), та прийняттям пропозиції (акцептом) Позичальником, яка надається Позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Приймаючи пропозицію (Оферту) Кредитодавця та погоджуючись з Правилами та умовами електронного договору, Позичальник отримує від Кредитодавця одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, otp-пароль). Кредитодавець передає одноразовий ідентифікатор Позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час його реєстрації у ІКС, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому SMS-повідомлення за номером фінансового мобільного телефону. Отриманий одноразовий ідентифікатор Позичальник додає до інших даних в ІКС. Підписаний таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Часом укладення Договору вважається момент повторного накладення кваліфікованої електронної печатки Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу після отримання ІКС Кредитодавця otp-пароля, введеного Позичальником. (зворот а.с. 37). 19 листопада 2024 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 191124/1, у відповідності до умов якого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників в додатку до договору факторингу, в т.ч. і щодо вищевказаного кредитного договору № 128750045 від 30 квітня 2024 укладеного з відповідачем [PERSON] на загальну суму 5\~011,5 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 3\~000 грн. та заборгованості за процентами 2\~011,5 грн. (а.с.41-45). Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по вищевказаним кредитним договорам не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість на загальну суму 76\~980 грн. 60 коп., яку позивач як правонаступник первісних кредиторів просив стягнути з відповідача. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Як вбачається з матеріалів справи відповідач з метою отримання кредитних коштів пройшов реєстрацію на сайті первісних кредиторів, шляхом заповнення відповідної заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, що у свою чергу свідчить про його ознайомленння з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6, 627 ЦК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Отже, суд приходить до висновку, що ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Мілоан» уклали з відповідачем [PERSON] кредитні договори в електронній формі, за яким останні надали відповідачу кредитні кошти, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти у відповідності до умов кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Сукупність письмових доказів наданих позивачем та оцінених судом свідчить про те, що до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», як правонаступника ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Мілоан» перейшло право вимоги за кредитними договорами за №\~12592-04/2024 від 08.04.2024 року, №\~22049-04/2024 від 13.04.2024 та за №\~5240315 від 19.04.2024 року укладені між первісними кредиторами та відповідачем [PERSON] . Відтак, ураховуючи що позичальник відповідач, отримав та використав кредитні кошти та в обумовлені договорами строки добровільно їх не повернув, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд знаходить вимогу позивача як правонаступників ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Мілоан» про стягнення з відповідача заборгованості в частині заборгованості щодо тіла кредитів за кредитними договорами №\~12592-04/2024 від 08.04.2024 року, №\~22049-04/2024 від 13.04.2024 та за №\~5240315 від 19.04.2024 року на загальну суму 19\~310 грн. (8810 грн. + 5500 грн. + 5000 грн.) є обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Оскільки, відповідачкою не спростовано розмір заборгованості за нарахованими процентами за кредитними договорами №\~12592-04/2024 від 08.04.2024 року, №\~22049-04/2024 від 13.04.2024 та за №\~5240315 від 19.04.2024 року на загальну суму 47\~759,1 грн. (19\~822,5 грн. + 16\~500 грн. + 11\~436,6 грн.), які нараховані позивачем у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, то така заборгованість також підлягає стягненню у судовому порядку, тобто в цій частині вимога позивача також підлягає задоволенню. Щодо стягнення неустойки за кредитним договором №\~5240315 від 19.04.2024 року слід зазначити про наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А отже, встановлено, що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми штрафних санкцій за договором №\~5240315 від 19.04.2024 року у розмірі 4900 грн. суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Також не підлягає до задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 36459932 від 30 квітня 2024 року укладеного між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем, з наступних підстав. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», як правонаступник ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС, послався на те, що між первісний кредитор та відповідачем [PERSON] 30 квітня 2024 року було укладено кредитний договір № 36459932, який був підписаний електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Натомість зазначений договір, додаток №1 та графік платежів до нього, не містять жодних підписів та вказівок, що вказані документи підписані власноруч або за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно п.12 ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не можна вважати таким, що був укладений. Матеріали цивільної справи не містять доказів, що кредитний договір №1131603 від 10 лютого 2020 року, додаток №1 до договору про споживчий кредит та анкета-заява на кредит №1131603 підписані сторонами у спосіб визначений законом, а саме електронним підписом згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Крім цього слід зазначити, що позивачем не надано жодних доказів того, що первісним кредитором, а саме ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» на виконання умов кредитного договору №36459932 від 30 квітня 2024 року було перераховано відповідачу на його банківський рахунок кредитні кошти у сумі 5\~000 грн., а саме не надано первинних документів про переказ грошових коштів. У відповідності до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах: - від 30.11.2022 у справі № 214/6975/15-ц; від 25.11.2022 у справі № 1512/2-214/11; від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21; від 01.08.2022 у справі № 369/11694/15-ц; від 06.07.2022 № у справі 128/2269/20; від 01.06.2022 у справі № 172/35/16-ц; від 31.05.2022 у справі № 194/329/15-ц; від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16; від 25.05.2022 у справі № 645/59/16-ц; від 20.05.2022 у справі № 336/4796/18; виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта та як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність. З оглядну на вищенаведене, оскільки представником позивача на підтвердження позовних вимог в означеній частині не надано належних доказів укладення із відповідачем 30 квітня 2024 року кредитного договору № 36459932, надання відповідачу кредитних коштів, а також не доведено перехід права вимоги за вказаним кредитним договором від ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» до позивача, тобто ТОВ ФК «ЄАПБ», то в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача слід стягнути на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2637,99 грн. (87,12%*3028 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial