Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Представник позивачки 02.04.2025 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі 16000 грн. щомісячно і до досягнення нею 23 років за умови продовження навчання. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 05.10.1996 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.08.2023 рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Після досягнення повноліття, дочка сторін продовжує навчання в Чернівецькому національному університеті ім. Ю. Федьковича, на денній формі навчання (термін навчання 11.08.2023-11.08.2027). Дочка самостійного заробітку не має, повністю перебуває на утриманні у позивачки. Зазначає, що щомісячні витрати дочки становлять близько 32000 які складаються з оплати за навчання, оренди квартири, харчування, одяг, транспортні витрати, канцелярські товари, засоби гігієни, огляди у лікарів та інші витрати. Оскільки відповідач є працездатною особою, не офіційно працює та отримує підвищену військову пенсію, вважає, що останній спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання і до досягнення нею 23 років, в твердій грошовій сумі 16000 грн, що відповідає половині витрат на дитину в місяць. Ухвалою від 07.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 21.04.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій останній просив позов задовольнити частково, а саме стягувати з нього на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі 3000 грн. Зазначив, що в періоди з 03.12.1992 по 12.12.1999, з 13.10.2018 по 21.12.2020 він проходив службу в ЗСУ, однак через погіршення стану здоров`я він змушений був звільнитися з військової служби і позбавлений можливості працювати як офіційно так і неофіційно. Внаслідок виявлення тяжких хронічних захворювань, пов`язаних із захистом батьківщини, які мають прогресуючий характер його визнано інвалідом ІІ групи. Через наявність хронічних захворювань він потребує систематичного діагностування, обстеження, як стаціонарного, амбулаторного так і санаторно-курортного лікування, що вимагає великих матеріальних витрат. Єдиним джерелом доходів є пенсія по інвалідності в середньому розмірі 17315,26 грн. та пільги по житлово-комунальним послугам в розмірі 1817,28 грн. За таких обставин, в даний час будь-який розмір аліментів для нього є суттєвим, стягнення аліментів у заявленому розмірі істотно погіршить його майновий стан та не залишить коштів для існування та лікування. Однак, він не заперечує надавати своїй дочці, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, аліментів в розмірі 3000 грн. \~ \~ \~ \~Правом подати відповідь на відзив позивачка не скористалася. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як слідує з договору від 11.08.2023 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою, укладеного між Чернівецьким національним університетом ім. Ю. Федьковича та [PERSON] , [PERSON] навчається на денній формі навчання за спеціальністю міжнародне право терміном 4 роки, вартість навчання відповідно до додаткової угоди від 11.08.2023 становить 42630 грн. за один рік. [PERSON] є інвалідом ІІ групи з 10.11.2023 у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №653161. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 11.04.2025, [PERSON] має діагноз: цукровий діабет ІІ тип, середнього ступеню важкості в фазі декомпенсації, проліферативна діабетична ретинопатія обох очей, артифакія правого ока. З довідки про доходи №1837028953784827 слідує, що [PERSON] перебуває на обліку в Новоград-Волинському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.10.2024 по 31.03.2025 складає 103891,56 грн. Як слідує з довідки про розмір виплачених пільг/житлової субсидії, виданої Головним управлінням ПФУ України, [PERSON] за період з 01.01.2025 по 31.03.2025 отримав пільги у розмірі 5451.84 грн. Відповідно до довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення Звягельської міської ради від 11.04.2025 [PERSON] не перебуває на обліку і не отримує жодних видів допомог. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (ст. 185 СК України). Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, батьки мають бути працездатними, щоб утримувати дитину. Суд зазначає, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, оздоровленням, відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова ВС від 13.04.2021 у справі №308/4214/18). При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з ч.3 ст.12, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Незважаючи на те, що представником позивачки не надано конкретних доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з навчанням дочки сторін, суд вважає доведеним той факт, що для навчання останньої необхідно придбавати книги, сплачувати за проживання, проїзд та безпосередньо освітні послуги. При цьому розмір таких витрат позивачем не обґрунтований та для суду є невідомим. Крім того, представник позивачки не надала суду доказів стосовно того, який стан здоров`я позивачки та яке матеріальне становище вона має. Відповідач не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дочки, однак просить визначити їх розмір у твердій грошовій сумі 3000 грн., при цьому він посилається на стан свого здоров`я, оскільки має інвалідність ІІ групи та потребує значних грошових коштів на лікування. Вказані обставини підтверджені належним доказами, які приймаються судом до уваги. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісяця. Саме така сума, на думку суду, буде справедливою, реальною та відповідатиме потребам повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, а також можливостям батька, який має змогу надавати допомогу в такому розмірі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 02.04.2025. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). Відповідно до п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Пунктом 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір » передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. [PERSON] має ІІ групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК. Ураховуючи викладене, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial