Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» через свого представника - Пархомчука Сергія Валерійовича, звернулося до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №180683 від 28.02.2021 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.02.2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та [PERSON] укладено кредитний договір №180683 про надання кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов Кредитного договору вбачається, що ТОВ "ЗАЙМЕР" надано кредит відповідачу [PERSON] у сумі 3000 грн. Кредитним договором також визначено, що сума виданого кредиту становить 3000 грн.; датою надання кредиту є 28.02.2021 року; строк кредиту становить 30 днів; валютою кредиту є гривня; стандартна процентна ставка становить 2 % в день або 730 % річних. Представник позивача стверджує, що ТОВ "ЗАЙМЕР" свої зобов`язання за Кредитним договором виконали в повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти в розмірі 3000 грн., на картковий рахунок відповідача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідачем належним чином не виконувались умови Договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість станом на 13.01.2025 року, у розмірі 15660 грн., з яких: 3000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12660 грн. прострочена заборгованість за процентами. 28.10.2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021 у відповідності до умов якого, ТОВ "ЗАЙМЕР" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ", а ТОВ "ФК"КЕШ ТУ ГОУ" набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №180683 від 28.02.2021 року. ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №180683 від 28.02.2021 року, а також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 16.04.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду відповідач не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №180683. За умовами договору сума кредиту становить 3000 грн., строк кредиту 30 днів, тобто до 29.03.2021 року (п.п. 1.2 п. 1 договору). Процентна ставка становить 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Згідно з довідкою ТОВ «Займер» про ідентифікацію, [PERSON] з яким укладено договір №180683 ідентифікований ТОВ «Займер». Акцепт договору позичальником здійснено в інформаційно-телекомунікаційній системі, підписано одноразовим ідентифікатором [NUMBER] за номером телефону [NUMBER] . Відповідно до довідки про підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів [PERSON] було перераховано 3000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції 31452-90866-89723. Номер зазначеної картки указано також у договорі №180683. 28.10.2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" було укладено Договір факторингу №01-28/10/2021 у відповідності до умов якого, ТОВ "ЗАЙМЕР" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ", а ТОВ "ФК"КЕШ ТУ ГОУ" набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за Договором про надання коштів на умовах фінансового кредиту №180683 від 28.02.2021 року. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №180683 [PERSON] станом на 13.01.2025 року, має заборгованість 15660 грн., з якої прострочене тіло 3000 гривень та прострочені відсотки 12660 грн. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.610,612 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. З огляду на встановлені судом обставини та надані докази, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №180683 від 28.02.2021 року, у розмірі, що складає 15660 грн. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано: договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між адвокатом Пархомчук Сергієм Валерійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»; додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року; акт про отримання правової допомоги від 28.04.2025 року, згідно якого встановлено, що сума винагороди за надання правничої допомоги складає 10500 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрат на правничу допомогу в розмірі 10500 грн.

Outcome: approved