Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо невиплати йому у день звільнення належних розрахункових коштів в сумі 38779,52 грн, зобов`язати відповідача виплатити належні йому на день звільнення розрахункові кошти в сумі 38779,52 грн, зобов`язати відповідача виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 липня 1985 року прийнятий на роботу на посаду робочого\~по капітальному ремонту по III розряду на перекачувальну станцію - 1К, з 01лютого 1994 року\~«перекачувальну станцію - 1К» перейменовано на «Майданчик-1К», з 18 грудня 2001року «Майданчик-1К» перейменовано на лінійну виробничо-диспетчерську станцію-1K ДП«Прикарпатзахідтранс», з 01 лютого 2008 року посаду перейменовано на «водій автотранспортних засобів транспортної дільниці». Наказом відповідача від 06 жовтня 2021 року\~№516-3В звільнений з посади за скороченням штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. При звільненні остаточний розрахунок з ним не проведений, належні при звільненні кошти йому не виплачені. Разом з наказом про припинення трудового договору відповідачем надано письмове повідомлення про нараховані суми, належні при звільненні, де зазначено борг за організацією на кінець місяця 38779,52 грн. У день звільнення працював на роботі, а тому вимога про розрахунок відповідачу не пред`являлась. Спір щодо розміру нарахованих відповідачем сум відсутній. Закон покладає на ТОВ «Прикарпатзахідтранс» обов`язок провести з ним у разі його звільнення повний розрахунок, виплативши всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність. Ухвалою від 18 березня 2025 року позовну заяву суд залишив без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунув. Ухвалою від 23 квітня 2025 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У позовній заяві позивач просить справу розглянути за наявними у ній матеріалами. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином за адресою місцезнаходження ТОВ «Прикатпатзахідтранс», зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Інформація про зміну місцезнаходження відповідача у справі відсутня. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] працював на посаді слюсара з ремонту колісних транспортних засобів транспортної дільниці лінійної виробничо-диспетчерської станції "1К" Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатзахідтранс", що підтверджується записами трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 09 листопада 1980 року. Наказом № 516-7В про припинення трудового договору (контракту) від 06 жовтня 2021 року позивач звільнений з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП Уккраїни за скороченням штату працівників. Відповідно до розрахункового листка за жовтень 2021 року, позивачу нараховано 12139,76 грн вихідної допомоги при звільненні, 1245,72 грн оплати погодинного простою (не з вини працівника), 19881,16 грн компенсації за невикористані дні відпустки та 11999,88 грн заборгованості по заробітній платі. Борг відповідача без урахування податків та бов`язкових платежів становить 38779,52 грн. Станом на 22 травня 2025 року у суду відсутні докази проведення повного розрахунку з позивачем. Згідно зі ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За нормами ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать працівникові від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Позивач в день звільнення перебував на роботі, про що свідчить копія наказу № 516-7В про припинення трудового договору, виданого [PERSON] та підписаного ним 06 жовтня 2021 року. В день звільнення розрахунку з позивачем проведено не було. Доказів на спростування вказаної обставин суду не надано. Враховуючи, що відповідач не надав суду жодного доказу на спростування твердження позивача про наявну заборгованість по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні відпустки чи доказів про розмір такої заборгованості, заборгованість в сумі 38779,52 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, позовна вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу розрахункових коштів задоволенню не підлягає, оскільки не є ефективним способом захисту. Відповідно до ст.117 КзПП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Позивача звільнено в жовтні 2021 року, а тому під час розрахунку середнього заробітку необхідно виходити з виплат за серпень 2021 року та вересень 2021 року. З метою належного захисту прав позивача суд вважає за можливе зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, розрахований відповідно до положень ч.1 ст.117 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, але не більше як за шість місяців. За таких обставин позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн, від сплати якого позивач звільнений. На підставі наведеного та

Outcome: partial