Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

02.04.2024 до суду надійшла позовна заява виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якій позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та протягом року після відібрання дитини від батька не усунув причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. Також позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, враховуючи інфляційні показники. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02.04.2021 у справі № 720/882/20 відібрано малолітню [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав та передано малолітню дитину бабусі [PERSON] . В цьому ж рішенні суду було встановлено, що батько систематично залишав дитину одну, зловживав спиртними напоями, притягувався за домашнє насильство до адміністративної відповідальності, а дитина перебувала без належних умов виховання та турботи. Оскільки мати дитини померла та було прийнято рішення про відібрання дитини від батька, малолітню [PERSON] взято на первинний облік як дитину, позбавлену батьківського піклування та рішенням від 13.07.2021 призначено [PERSON] опікуном дитини. Також зазначає, що батько звертався до суду із проханням повернути йому дитину, однак рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29.09.2023 у справі № 720/187/23 відмовлено у позовних вимогах батька. З посиланням на положення абз. 8 п. 8 постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24.09.2008, враховуючи те, що батько [PERSON] до служби у справах дітей із клопотанням про повернення дитини на виховання не звертався, доказів на усунення причин, які перешкоджали йому належному вихованню дитини не надав, позивач вважає за доцільне позбавити останнього батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] . Просить врахувати те, що батько не цікавиться успіхами дитини у школі, продовжує вчиняти адміністративні правопорушення, пов`язані із домашнім насильством, а також доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] підтверджується рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради та відповідним висновком органу опіки та піклування. Крім того, враховуючи, що батьки не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у законодавчо визначеному розмірі. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Позовна заява подана до Садгірського районного суду м. Чернівці поштою (подана до відправлення 01.04.2025) та отримана 02.04.2025 судом і в цей же день, згідно із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 позовна заява передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 07.04.2025, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.04.2025, про що повідомлено сторони. В подальшому судове засідання у справі відкладено на 16.05.2025. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Представник позивача просила розглянути справу за її відсутності та врахувати інтереси малолітньої дитини при винесенні рішення. Позовні вимоги, а також наданий висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав підтримала в повному обсязі. Також просила вирішити питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи факт належного повідомлення відповідача про розгляд справи за відсутності поважних причин його неявки у судове засідання, оскільки доказів таких суду не надано та відсутності клопотань про відкладення, суд вважає за можливе розглянути справу, на підставі наявних у ній матеріалів. Третя особа [PERSON] також у судове засідання не з`явилася та не скерувала жодних заяв чи клопотань. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов, як обґрунтований, підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2014 року виконавчим комітетом Чорнівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, [PERSON] народилася в селі Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області [INFO] , про що 14.02.2014 складено актовий запис № 04, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 10 листопада 2022 року, [PERSON] (мати дитини) померла [INFO] . Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02 квітня 2021 року у справі № 720/882/20, яке набрало законної сили 02.05.2021, відібрано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] , [INFO] , жителя с. Чорнівка, Чернівецького району, Чернівецької області та передано дитину бабусі [PERSON] , [INFO] . Відповідно до даних Наказу начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради Никитенко І. № 2/65 від 03.06.2021 взято на первинний облік дитину, позбавлену батьківського піклування [PERSON] , 2014 р.н., яка залишилася без батьківського піклування зв`язку із смертю матері та відібранням від батька. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 494/15 від 13.07.2021 призначено [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , 2014 р.н. та покладено на опікуна відповідальність за виховання, матеріальне утримання, збереження житла, а також вирішення всіх питань правового захисту соціальних інтересів малолітньої [PERSON] . Також суду надано Довідку про склад осіб, місце проживання яких зареєстровано у житловому приміщенні/будинку № 451513 від 03.01.2023, згідно даними якої [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 1967 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н. зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, відповідно до даних встановлених службою у справах дітей, малолітня [PERSON] проживає із опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, судом встановлено і те, що [PERSON] звертався до Новоселицького районного суду Чернівецької області із позовом про повернення дитини батькові, однак рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 вересня 2023 року у справі № 720/187/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Бігусяк Зоряна Григорівна до [PERSON] , де третьою особою без самостійних вимог є орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про повернення дитини батькові. Рішення набрало законної сили 29.10.2023. Згідно із даних Довідки №02-22/230 від 29.07.2024 [PERSON] навчається у Чернівецькому ліцеї № 12 «Ювілейний» Чернівецької міської ради в 5-В класі, станом на 29.07.2024. Також да матеріалів справи долучено характеристику учениці Чернівецького ліцею № 12 «Ювілейний» Чернівецької міської ради [PERSON] , відповідно до якої дитина проявляє завзятість та наполегливість у навчанні, є товариською, дисциплінованою та часто проявляє лідерські здібності, володіє гарними комунікативними навичками. Також зазначено, що дитина проживає із бабусею [PERSON] , яка є опікуном малолітньої. Вказано про те, що бабуся цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори, дбає про зовнішній вигляд дівчинки, організовує відвідування дитиною позашкільних гуртків. Зі спостережень та зі слів бабусі [PERSON] має напружені стосунки із батьком. Вказано про те, що батько [PERSON] не бере активної участі у навчанні дитини та у її житті, жодного разу не цікавився успіхами доньки, не виходив на зв`язок із класним керівником і не приходив на батьківські збори. У відповідь на звернення Служби у справах дітей Чернівецької міської ради №1/2330 від 07.10.2024, Чернівецький ліцей № 12 «Ювілейний» Чернівецької міської ради листом « 01-23/333 від 15.10.2024 надає інформацію про те, що [PERSON] дійсно навчається у їх закладі та проживає із бабусею за адресою: [ADDRESS] . Бабуся відповідально ставиться до розвитку, навчання та виховання [PERSON] , постійно підтримує зв`язок з адміністрацією, класним керівником та вчителями ліцею, відвідує класні батьківські збори, забезпечує соціально-економічні потреби дитини, створює комфортні для її життєдіяльності умови. Також вказано про те, що зі слів класовода [PERSON] , за період навчання [PERSON] у 1-4 класах, [PERSON] , батько [PERSON] , відвідував школу 2 рази (напідпитку у стані алкогольного сп`яніння). З другого вересня 2024 року, під час навчання у 5-В класі, батько жодного разу не відвідував ліцей, батьківські збори, не надавав будь-яку матеріальну та моральну підтримку, дитині, не цікавився її навчанням та вихованням, не підтримував будь-які зв`язки з класним керівником та вчителями ліцею. Відповідно до даних Довідки КБУ «Центральний Палац культури м. Чернівці» №75 від 25.07.2024 [PERSON] займається у студії сучасного танцю «Алегро» з оплатою занять, яку здійснює бабуся [PERSON] , яка і супроводжує дитину на заняття. Згідно із даними Інформації про родину [PERSON] наданої Чернівецьким міським центром соціальних служб Чернівецької міської ради № 1737/02-04 від 16.10.2024, вказано, що 10.10.2024 до Центру звернулась [PERSON] із заявою про надання послуги консультування з метою стабілізації психоемоційного стану її онуки [PERSON] , [INFO] та надання копії висновку. Зазначено, що 14.10.2024 працівниками Центру здійснено виїзд до родини [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Під час здійснення оцінки потреб сім`ї встановлено, що жінка має на вихованні та утриманні малолітню онуку: [PERSON] , [INFO] . Родина проживає у власній чотирьохкімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями. Дитина має окреме ліжко, також для неї облаштовані місця для навчання, відпочинку та проведення дозвілля. [PERSON] забезпечена усім необхідним: одягом, повноцінним харчуванням, шкільним приладдям, іграшками. В помешканні тепло, чисто та прибрано. У ході бесіди з`ясовано, що батько дитини, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . За рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02.04.2021 у батька відібрали його малолітню доньку [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передали ї бабусі [PERSON] . Зі слів жінки вона відчуває тривожність за ситуацію, яка склалась в родині, а саме, налагодження спілкування між її сином [PERSON] та його донько [PERSON] , оскільки дитина рідко спілкується зі своїм батьком та не завжди виявляє особливе бажання із ним спілкуватися, тому потребує психологічної допомоги та підтримки. До роботи з родиною буде залучений психолог Центру, який здійснюватиме психологічне консультування. Зважаючи на вищевикладене, з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини родину [PERSON] внесено до банку даних сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах та за рішенням департаменту соціальної політики надаватиметься соціальна послуга консультування. Відповідно до даних Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 855/25 від 12.12.2024, вирішено надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] - батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням від виконання своїх обов`язків. Крім того суду надано Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради згідно із яким розглянуто документи подані службою у справах дітей та з метою соціального захисту інтересів малолітньої [PERSON] та виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, з метою соціального захисту інтересів малолітньої [PERSON] вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не усунув причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. Також суд зауважує, що у висновку вказано про те, що 01.11.2024 до служби надійшла пояснювальна записка від [PERSON] у якій він повідомив, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Також вказано про те, що за інформацією Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 22.10.2024 відносно [PERSON] працівниками поліції неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення домашнього насильства, а також за адресою проживання [PERSON] неодноразово викликалися працівники поліції за вчинення різних правопорушень щодо сусідів та дружини. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11 вищезазначеного Закону). Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке відповідно мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року (із змінами), позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; відсутність або недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 203/3505/19). Відповідно до абзацу 8 пункту 8 постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24.09.2008, передбачено, що якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Як встановлено в судовому засіданні мати малолітньої [PERSON] померла, а рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02 квітня 2021 року відібрано малолітню дитину від батька [PERSON] та передано дитину бабусі [PERSON] , яка в подальшому призначена опікуном дитини. З часу відібрання малолітньої доньки від батька останній звертався до суду про повернення її на виховання батька, однак рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 29 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні таких позовних вимог. Крім того з того часу, а саме з 2023 року не надано доказів того, що батько цікавився життям дитини, надавав допомогу у її утриманні чи змінив свою поведінку щодо малолітньої доньки, тобто усунув причини, які перешкоджали належному вихованню дитини. Відповідно до наданих суду доказів, батько лише двічі приходив до шкоди, де навчається дитина і то, лише напідпитку. Також у зв`язку із відсутністю достатнього спілкування дитини із батьком, з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини родину було внесено до банку даних сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах та за рішенням департаменту соціальної політики надавалася соціальна послуга консультування. Крім того судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , як батько малолітньої [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, а саме: не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не допомагає матеріально, не цікавиться здоров`ям, навчанням та вихованням дитини, а отже таким чином самоусунувся від виховання дитини та виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки. Також відповідач з 2023 року не звертався із заявами щодо повернення дитини на виховання, не створив умов для нормального розвитку та проживання доньки. Обставини справи свідчать про відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір батька вчинити дії, спрямовані повернення дитини чи забезпечення її належного виховання. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. За таких обставин, за встановленого нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дитини [PERSON] , дані отриманого висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, а також не усунення ним причин, які перешкоджали належному вихованню дитини та необхідність позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . У спірній ситуації суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дитини настануть позитивні наслідки. Таке втручання для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів дитини для її подальшого гармонійного розвитку. При цьому, суд роз`яснює відповідачу [PERSON] , що він у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд виходить із такого. Відповідно до ст.180 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ст.183 СК України). Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання. Таким чином, врахувавши вимоги СК України та інші обставини, що мають істотне значення, беручи до уваги, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину, враховуючи встановлені по справі фактичні обставини, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти, на користь опікуна [PERSON] , на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду (тобто з 01.04.2025) і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Підстав для індексації розміру аліментів у частці від доходу не передбачено. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягає до задоволення. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав та в розмірі 1 211, 20 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved