Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

ТОВ «Він Фінанс» 07.10.2024 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.12.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] в електронній формі укладено договір кредитної лінії №L1347135. На виконання умов договору кредитор перерахував на рахунок [PERSON] безготівковим шляхом кошти, однак остання свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 12 068 грн, яка складалася з тіла кредиту в сумі 7 500 грн та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 371 грн. Надалі, 06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (яке змінило назву на ТОВ «Він Фінанс») укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого останні набули права вимоги в тому числі і за договором кредитної лінії №L1347135. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги сума заборгованості [PERSON] перед новим кредитором становила 12 068 грн. Всупереч умов кредитного договору та вимог закону [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів і комісії, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 12\~068 грн. Також, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] суму збитків з урахуванням 3% річних в розмірі 1\~087 грн 49 коп, та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 5\~229 грн 92 коп. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що кредитний договір не підписувала, кошти на її рахунок не надходили. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначав, що 31.12.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] в електронній формі укладено договір кредитної лінії № L1347135. На підтвердження укладення вказаного договору в електронній формі позивачем надані: загальні умови договору позики; загальні умови договору кредитної лінії; паспорт споживчого кредиту; спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG9086243 від 30.12.2018; спеціальні умови договору позики № AG9086243 від 30.12.2018, та довідка про ідентифікацію, в якій зазначено, що договір AG9086243, який в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця значиться за № L1347135, прийнято та підписано [PERSON] шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме (otp-паролю) 858362, 676517. При цьому суд зауважує, що надані позивачем спеціальні умови для короткострокового кредиту договору кредитної лінії та договору позики не містять електронного підпису ні кредитодавця, ні позичальниці, у тому числі й одноразового ідентифікатора (otp-паролю) 858362, 676517, а лише містять напис: «електронний підпис» без ідентифікуючих даних. Згідно зі спеціальними умовами для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG9086243 від 30.12.2018, ліміт кредитної лінії становить 7\~500 грн, сума кредиту 3000 грн, відсоткова ставка в день 0,50%, реальна річна відсоткова ставка 178,80%, дата повного погашення 30.01.2019. Відповідно до виписки з рахунку позичальника та розрахунку заборгованості, складеними первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», заборгованість [PERSON] за договором № AG9086243 (№ L1347135) за період з 31.12.2018 до 20.05.2019 становить 12\~368 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 7 500 грн, за процентами 671 грн, по штрафу та пені 3 750 грн, за комісією 447 грн. В свою чергу, до матеріалів справи позивачем долучено договір відступлення прав вимоги №06112018-DG від 06.11.2018, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» (кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (яке змінило назву на ТОВ «Він Фінанс»), згідно з яким кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрах боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Оформлення відступлення права вимоги відбувається в наступному порядку: а) один раз на два тижні сторони підписують Акти прийому-передачі та кредитор передає новому кредитору в електронному вигляді Реєстри боржників. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № L1347135 за період з 14.08.2021 до 14.08.2024 становить: основна сума боргу 12\~068 грн, інфляційні втрати 5\~229 грн 92 коп, 3% річних 1\~087 грн 49 коп. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач стверджував, що внаслідок укладення 06.11.2018 вказаного вище договору відступлення прав вимоги він у встановленому законом порядку набув право грошової вимоги за договором кредитної лінії №L1347135 від 31.12.2018. Разом з тим, за приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 ст.519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів, правовідносини за договором кредитної лінії № AG9086243 (№ L1347135) від 31.12.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачкою [PERSON] виникли 31.12.2018, тобто після укладення договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018. Однак, у своїй позовній заяві позивач зазначав, що станом на дату укладення договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 сума заборгованості [PERSON] перед позивачем (новим кредитором) за договором кредитної лінії № AG9086243 (№ L1347135) від 31.12.2018 становила 12 068 грн, що очевидно не відповідає дійсності з огляду на те, що станом на 06.11.2018 кредитний договір ще не було укладено. У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 у справі №1005/7136/2012 зазначено, що «тлумачення ч.1 ст.512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним з випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); (б) дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс13». Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17). При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17). Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, в даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. На підтвердження факту набуття стосовно відповідачки [PERSON] позивачем права вимоги за договором кредитної лінії № AG9086243 (№ L1347135) від 31.12.2018 останній надав договір відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 між ТОВ «Фінаснова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (змінено назву на ТОВ «Він Фінанс»). Проте, у зазначеному договорі відсутні будь-які відомості щодо переходу прав від первісного кредитора до позивача за договором кредитної лінії № AG9086243 (№ L1347135) від 31.12.2018, який доданий до позову. Пунктами 1.1, 1.2 договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 визначено, що на умовах, встановлених цим Договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрах боржників, укладеними між кредитором і боржниками (Портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрах боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов?язань боржників за кредитними договорами. Натомість, матеріали справи не містять жодних доказів виконання первісним та новим кредиторами своїх договірних зобов`язань за вищевказаним договором відступлення прав вимоги. Позивач до договору відступлення права вимоги № 06112018-DG від 06.11.2018 не додав ні Реєстру боржників, ні Акту-прийому передачі вказаного реєстру, чим не підтвердив факт набуття прав кредитора від ТОВ «Фінаснова компанія «Дінеро» до відповідачки [PERSON] за договором кредитної лінії № AG9086243 (№ L1347135) від 31.12.2018. Доведеність позовних вимог, розмір заборгованості, набуття новим кредитом права вимоги до боржника покладається процесуальним законом на позивача. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Таким чином, за відсутності в матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту набуття позивачем права грошової вимоги до відповідачки за договором кредитної лінії № AG9086243 (№ L1347135) від 31.12.2018, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що цим судовим рішенням позивачу відмовлено в позові, тому понесені ним судові витрати необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed