Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

13 січня 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , внесення змін в актовий запис про народження дитини та стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати народження дитини та до досягнення нею повноліття, стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2014 року позивач спільно проживала з відповідачем за місцем його проживання та за місцем її проживання, стосунки між ними були розірвані на другому місяці вагітності позивача. [INFO] позивач народила сина, відповідач відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, тому запис про батька було здійснено на підставі ст. 135 СК України. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. у зв`язку з чим звертається до суду з даним позовом. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства, внесення змін в актовий запис про народження та стягнення аліментів задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до актового запису про народження №01 від 15.02.2017 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного виконавчим комітетом Трисвятськослобідської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зазначивши батьком дитини - [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Чернігова на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.01.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1816 грн. 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору та 5000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, а всього 6816 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду від 26 жовтня 2022 року скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 вересня 2021 року по цивільній справі №750/245/21. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, відповідач про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника відділу, заперечень проти прийняття рішення не має та покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] позивач народила сина [PERSON] , в свідоцтві про народження, актовий запис №01, його батьком записаний [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, яка передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов : 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року за клопотанням відповідача по справі призначалась судова молекулярно-генетична експертиза. З матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2023 року в осіб по справі №750/245/21 були відібрані зразки крові, але станом на 07 лютого 2024 року вартість проведення експертизи відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим ухвала суду від 30.11.2022 повернуто без виконання, а зразки крові осіб у справі знищені. Ухвалою суду від 29.11.2024 провадження по справі поновлено. Згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. В даному випадку у справі призначалась молекулярно-генетична експертиза для встановлення біологічного батьківства відповідача, проте останній вартість проведення експертизи не здійснив, що унеможливило її проведення і це свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження поважних причин не сплати вартості проведення експертизи. Вказані дії та бездіяльність відповідача, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість визнати факт та встановити походження дитини від відповідача (стаття 109 ЦПК України). Факт, того що відповідач не оплатив вартість проведення експертизи, фактично розцінюється судом як ухилення від участі в проведенні експертних дій та свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про визнання батьківства, що дає суду можливість визнати факт та підстави встановити походження дитини від відповідача, виходячи з інтересів дитини, у зв`язку з чим батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , фактично доведено. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про визнання батьківства дитини та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини підлягають задоволенню. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи викладене,

Outcome: approved