Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 63,3 кв. м., житловою площею 21,6 кв. м., ганок, навіс позначений літерою «а - 1», сарай позначений літерою «Б», погріб з шиєю позначений літерою «В», колонку питну позначену за номером 1, огорожу позначену за номером 2, огорожу позначену за номером 3, ворота позначені за номером 4, хвірткою позначену за номером 5, що розташований за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , якій за життя належав на праві власності вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. До дня смерті спадкодавець була зареєстрована та проживала в житловому будинку за вищезазначеною адресою. За життя [PERSON] склала заповіт від 17.09.2019 року, який зареєстрований в реєстрі за №91, згідно із яким належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та присадибну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, позивач є спадкоємцем за заповітом. Також заяву до про прийняття спадщини за іншим заповітом подав онук померлої [PERSON] . Однак, після її звернення до нотаріального органу із заявою в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок було відмовлено нотаріусом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які посвідчували право власності спадкодавця на спірний будинок, та право власності спадкодавця на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав. Водночас їй було роз`яснено, що згідно підпункту 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належного майна спадкодавцеві. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, проте разом із позовною заявою подала заяву від 26.03.2025 року, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.24). Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. через канцелярію суду 22.05.2025 року подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення (а.с. 63). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України \~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України \~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 17.01.2025 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані у період з 1963 по 1970 роки (а.с. 15-17). 17.09.2019 року [PERSON] , яка був матір`ю позивачки, склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Надроссянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Горобець Л.Ф., зареєстрований в реєстрі за №91, згідно із яким житловий будинок з господарськими будівлями та присадибну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] (а.с.10). 17.09.2019 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Надроссянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Горобець Л.Ф., зареєстрований в реєстрі за №90, згідно із яким земельну ділянку, що розташована на території Чапаєвської (Надроссянської) сільської ради Вінницького (колишнього Погребищенського) району, Вінницької області площею 4,1640 га , посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН №220108, виданим 28.12.2004 року на підставі розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації від 14.07.2004 року № 278, заповіла [PERSON] (а.с. зворот 47). [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю позивачки (а.с.47). Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ч.1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В ч. 1\~ст.\~328\~ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із\~виписки з\~погосподарської книги\~встановлено,\~що [PERSON] \~на день\~смерті проживала\~одна та\~була головою\~домогосподарства \~за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Із матеріалів спадкової справи №510/2024 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається,\~що позивачка [PERSON] у встановлений законом строк спадщину як спадкоємиця за заповітом прийняла, подавши відповідну заяву до Вінницької районної державної нотаріальної контори (а.с. 37). Спадкоємець за\~заповітом щодо\~спадкування земельної\~ділянки [PERSON] у встановлений законом строк спадщину як спадкоємець за заповітом прийняв (а.с. зворот 45). Однак,\~постановою державного\~нотаріуса Вінницької\~районної державної\~нотаріальної контори\~Березовської Л.М.\~від 27.02.2025\~року у\~видачі позивачці\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом на\~вищезазначений житловий\~будинок відмовлено,\~оскільки не\~надано правовстановлюючих\~документів,\~які підтверджують\~право власності\~спадкодавця на\~житловий будинок та право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав (а.с.14). Відповідно до ст. ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Як вбачається із матеріалів справи право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації на підставі вищезазначених записів в погосподарській книзі. Проте, зазначена обставина не свідчить про те, що вона не була власником цього житлового будинку і що він не ввійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди спадкодавця [PERSON] , однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на спірний житловий будинок, господарські будівлі та споруди. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивачка бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений нею судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на її користь.

Outcome: approved