Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач звернувся\~до Синельниківського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~із зазначеним\~позовом до\~ [PERSON] про\~відшкодування завданих\~збитків державі\~(в\~особі військової\~частини [NUMBER] \~Національної гвардії\~України)\~в порядку\~регресу до\~винної особи\~у розмірі\~виплаченого відшкодування.\~Свої вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що у\~військовій частині\~ [NUMBER] \~Національної гвардії\~України у\~відповідності до\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок і\~військову службу»\~проходять військову\~службу військовослужбовці\~строкової служби,\~особи офіцерського\~складу,\~а також\~військовослужбовці,\~які проходять\~військову службу\~за контрактом\~на посадах\~рядового,\~сержантського та\~старшинського складу\~та військовослужбовці,\~призвані під\~час мобілізації.\~Так,\~відповідно до\~наказів командира\~військової частини\~(по\~стройовій частині):\~від 19.05.2021\~№126\~-\~солдата [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~призваного на\~строкову військову\~службу [INFO] ,\~18\~травня 2021\~року зараховано\~до списків\~особового складу\~військової частини\~та на\~всі види\~забезпечення від\~10.12.2022\~№316\~-\~солдата [PERSON] \~призначено водієм-санітаром\~медичного пункту\~батальйону оперативного\~призначення (додаток\~12).\~Транспортний засіб\~-\~легковий автомобіль\~УАЗ-39094\~2009\~року (тип\~кузова-пікап\~В)\~випуску VIN:\~ [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~-\~06.07.2021\~зареєстрований за\~військовою частиною\~ [NUMBER] \~Національної гвардії\~України.\~Відповідно до\~протоколу №3036-145\~перевірки технічного\~стану транспортного\~засобу від\~27.07.2021\~-\~автомобіль AE236G\~перебуває у\~справному технічному\~стані,\~переобладнання не\~проводилось,\~вміст оксиду\~вуглецю та\~вуглеводнів у\~відпрацьованих газах\~або рівень\~димності двигуна\~транспортного засобу\~перебував в\~«нормі».\~Відповідно до\~п.\~63\~наказу командира\~військової частини\~ [NUMBER] \~Національної гвардії\~України від\~03.05.2022\~№90\~«Про закріплення\~водіїв за\~автомобілями,\~військової частини»\~-\~автомобіль УАЗ-3909,\~військовий номер\~ [NUMBER] ,\~закріплений за\~солдатом [PERSON] . 05.06.2022 р. близько 17:05 год. в м. Павлоград Дніпропетровської області, службовий автомобіль УАЗ-39094, в/н [NUMBER] під керуванням водія військовослужбовця військової частини [NUMBER] солдата строкової служби [PERSON] , який прямував до військового містечка № [NUMBER] відповідача, яке розташоване у м. Павлоград Дніпропетровської області, на перехресті вулиці Дніпровської та вулиці Берестової скоїв наїзд на пішохода старшого лейтенанта [PERSON] , який переходив проїзну частину дороги по регульованому пішохідному переходу, в результаті чого потерпілий помер від отриманих тілесних ушкоджень, та відповідно чого було відкрито кримінальне провадження за №62022170030000254 від 05.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України. Відповідно вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.02.2023 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України, та призначено покарання за ч.1 ст.415 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; на підставі ст.62 КК України [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки замінити на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки; строк відбування покарання [PERSON] рахувати з моменту його фактичного затримання для відбуття призначеного покарання. Стягнуто з [PERSON] на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2265,36 гривень; цивільний позов [PERSON] (дружини загиблого) до військової частини [NUMBER] НГУ - задоволено частково; прийнято рішення стягнути з військової частини [NUMBER] НГУ на користь [PERSON] (дружини загиблого) моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень; цивільний позов [PERSON] (мати загиблого) до військової частини [NUMBER] НГУ, третя особа - [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково. Стягнуто з військової частини [NUMBER] НГУ на користь [PERSON] (мати загиблого) моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2023 - апеляційну скаргу представника [PERSON] (мати загиблого) - залишено без задоволення. Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року відносно [PERSON] , за ч.1 ст. 415 КК України в частині цивільного позову - залишено без змін. На виконання вказаних вимог військовою частиною [NUMBER] НГУ було виплачено вказані кошти: [PERSON] (дружині загиблого) на суму 200 000,00 грн. - 28.07.2023 р. [PERSON] (мати загиблого) на суму 200 000,00 грн. - 17.08.2023 р. Таким чином із вини [PERSON] було завдано матеріальних збитків військовій частині у загальній сумі 400 000,00 грн. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.07.2023 р. №220: стрільця - радіотелефоніста 3-го відділення 3-го стрілецького взводу 2 -ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону солдата [PERSON] , що засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який набрав законної сили 08.05.2023 (справа №185/7415/22), до тримання у дисциплінарному батальйоні строком на два роки, 13 липня 2023 року було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення та направлено до місця відбування покарання військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ), куди останній прибув 14 липня 2023 року. Початок строку відбування покарання обчислюється з 14 липня 2023 року. Адреса відбування покарання у дисциплінарному батальйоні: [ADDRESS] . Позивач просив стягнути на користь військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (яка відшкодувала шкоду, завдану Відповідачем) з винної особи - солдата [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у розмірі виплаченого відшкодування на загальну суму 400 000, 00 грн. (чотириста тисяч гривень 00 коп.). Стягнути на користь військової частини [NUMBER] Національної гвардії України із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 коп.). Перерахування грошових коштів за відшкодування шкоди та за сплату судового збору провести на рахунок банківських реквізитів військової частини [NUMBER] НГУ в наступному порядку: Військова частина [NUMBER] Національної гвардії України. Юридична адреса: [ADDRESS] . МФО 820172. Код ЄДРПОУ: 23316220. Банк платника: Держказначейська служба України м. Київ, розрахункові рахунки для призначення платежів: IBAN [NUMBER] . Не погодившись з позовними вимогами представником відповідача, адвокатом Масловим С.С. 06.10.2024 р. подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, вказує транспортний засіб «УАЗ 39094», р.н. [NUMBER] , на підставі технічного талону від 27 листопада 2020 року належить військовій частині № [NUMBER] . Відповідач перебуває в службових відносинах з Позивачем, про що надані відповідні накази командира в/ч, на момент подій був закріплений за транспортним засобом «УАЗ 39094», р.н. [NUMBER] Статтею 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» визначено, що за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, тому вони несуть відповідальність згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України. Отже, Позивач, як власник транспортного засобу «УАЗ 39094», несе відповідальність за завдану військовослужбовцем шкоду внаслідок смерті потерпілого. Щодо підстав та порядку притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, то такий порядок наведений у Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи). (ст.2). З огляду на викладене позовні вимоги та їх огбгрунтування не відповідають наведеним нормам Закону, а тому задоволенню не підлягають. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Стягнути на користь Відповідача понесені ним витрати, пов`язані з розглядом справи, на надання правової допомоги адвокатом у розмірі 20000,00 грн. Представником позивача 08.10.2024 р. подано відповідь на відзив в якому повністю не погоджуються з викладеними у відзиві доводами представника відповідача, вважає їх безпідставними. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Представником відповідача 10.10.2024 р. надав заперечення на відповідь на відзив в яких просив при ухваленні рішення по суті спору врахувати позицію Верховного Суду у своїй Постанові від 25.04.2019 р. у справі №161/175/17 (провадження №61-31751св18). Представник позивача Драганчук Я.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Маслов С.С. позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 19.05.2021 №126 - [PERSON] , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення з «18» травня 2021 року, а на котлове забезпечення з «19» травня 2021 року (вечеря): телефоніста відділення проводового зв`язку взводу зв`язку батальйону оперативного призначення солдата [PERSON] (призов 1-2021), водієм-санітаром медичного пункту батальйону оперативного призначення (ВОС - 79003 7П658). (а.с.21). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] №316 від 10.12.2021 солдата [PERSON] , телефоністом відділення проводового зв`язку взводу зв`язку батальйону оперативного призначення, водієм-санітаром медичного пункту батальйону оперативного призначення (ВОС - 790037П658). (а.с.22). Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] №90 від 03.05.2022, за солдатом [PERSON] , водієм - санітаром медичного пункту батальйону оперативного призначення закріплено автомобіль УАЗ-3909 військовий номер [NUMBER] . (а.с. 25-29). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] 05.06.2022 року приблизно о 17.02 годині, керуючи технічно справним автомобілем «УАЗ 39094», р.н. [NUMBER] , рухаючись по вул. Дніпровській м. Павлограді в напрямку мосту через річку Вовчу м. Павлограда, в районі перехрестя з пров. Берестовим м. Павлограда здійснив наїзд на пішохода потерпілого [PERSON] , який перетинав проїжджу частину [ADDRESS] справо наліво по пішохідному переходу на дозвільний «зелений» сигнал світлофору, не застосував своєчасних заходів до зниження швидкості та зупинки перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) на заборонний «червоний» - сигнал світлофору, продовжив рух, та здійснив наїзд на потерпілого [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, що призвели до його смерті. Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року у справі №185/7415/22 за результатами розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №62022170030000254 від 05 червня 2022 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.\~415\~КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 62 КК України [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки замінено на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки. Строк відбування покарання [PERSON] рахувати з моменту його фактичного затримання для відбуття призначеного покарання. Стягнуто з [PERSON] на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2265.36 гривень. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , Військової частини [NUMBER] [INFO] про стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Цивільний позов [PERSON] до Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, третя особа [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково. Стягнуто з Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2023 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року відносно [PERSON] , за ч. 1 ст. 415 КК України в частині цивільного позову залишено без змін. Відповідно до частини 2 статті 127\~КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. За частиною 1 статті 129\~КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову. Відповідно до частини 6 статті 82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (Постанова Верховного суду України від 16.11.2016 у справі № 761/6313/14-ц, Постанова Верховного суду України від 14.12.2016 у справі № 206/837/15-ц). Право регресу - право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. Зазначена стаття застосовується у випадках, коли завдавач шкоди та особа, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Виключення з цього положення можуть бути встановлені законом. Право застосування зворотної вимоги до винної особи (регрес) здійснюється за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Транспортний засіб «УАЗ 39094», р.н. [NUMBER] , на підставі технічного талону серії CTD №036098 від 27 листопада 2020 року належить військовій частині [NUMBER] . З платіжних доручень №3 27 липня 2023 р., №4 від 15 серпня 2023 р. вбачається, що військовою частиною [NUMBER] НГУ відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року у справі №185/7415/22 було перераховано потерпілим [PERSON] , [PERSON] , в рахунок моральної шкоди по 200000,00 грн. кожній. (а.с. 43, 47). Згідно зі ст. 1172 ЦК України, відповідальність за завдану працівником матеріальну та моральну шкоду несе юридична особа. Відповідно до ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України\~від 03.10.2019\~№ 160-IX\~«Про матеріальну\~відповідальність військовослужбовців\~та прирівняних\~до них\~осіб за\~шкоду,\~завдану державі» (далі - Закон № 160-ІХ). Відповідно до ст.\~1\~Закону №\~160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності. Положеннями ч. 2 ст.\~3\~Закону №\~160-ІХ визначено, що умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим\~Законом\~та іншими законами України. Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~6\~Закону №\~160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей. Відповідно до ч. 5 ст.\~3\~Закону №\~160-IX особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України. Відповідно до підпункту 4 ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX, - особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення. Таким чином залежно від форми вини та наявності або відсутності підстав, передбачених ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX, військовослужбовець несе повну або обмежену матеріальну відповідальність. Отже з досліджених судом доказів вбачається, що у зв`язку із порушенням правил дорожнього\~руху України [PERSON] , під час проходження ним військової служби у військовій частині [NUMBER] НГУ, була заподіяна моральна шкода потерпілим [PERSON] , [PERSON] в загальному розмірі 400000 грн. 00 коп., яка відшкодована військовою частиною в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, у відповідності до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 6000,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, відсутні підстави для розподілу судових витрат заявлених відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved