Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

В січні 2025 року Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальний заклад Київської обласної ради «Великополовецька спеціальна школа», в якому просило суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач, [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , дитини з особливими освітніми потребами, яка має порушення інтелектуального розвитку до рівня легкого ступеню, розлади психомовного розвитку. У зв`язку з цим малолітній [PERSON] перебуває в службі у справах дітей Білоцерківської міської ради на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. В ході розгляду справи встановлено, що родина відповідача протягом десяти років перебуває в полі зору суб`єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей. Весь цей час з родиною відповідача проводилася відповідна профілактична робота, надавалася необхідна допомога, зокрема неодноразовий соціальний супровід. Малолітній син відповідача [PERSON] , [INFO] , з 26 січня 2016 року по 14 липня 2016 року, а старший син відповідача [PERSON] , [INFO] , з 14 березня 2016 року по 14 липня 2016 року в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» отримували відповідну соціально-медичну допомогу. За результатами проведеної роботи практичним психологом закладу батькам дітей були надані відповідні висновки та рекомендації щодо подальшого виховання дітей. Проте батьки не скористалися отриманими рекомендаціями, продовжували вести незадовільний спосіб життя, зловживати алкоголем, не працювали. Через що, мати дітей [PERSON] потрапила у лікарню, де [INFO] померла. У звя`зку з чим старший син відповідача [PERSON] почав проживати з дідусем та бабусею, батьками відповідача, за адресою: [ADDRESS] , де мешкає і натепер. А менший син відповідача [PERSON] з 27 березня 2017 року по 17 січня 2018 року тимчасово перебував у відділенні тривалого (стаціонарного) перебування центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Після вибуття із цього закладу малолітній [PERSON] також деякий час проживав із своїм батьком та старшим братом в сім`ї бабусі та дідуся за вищевказаною адресою. З 10 квітня 2019 року і дотепер малолітній [PERSON] навчається в комунальному закладі Київської обласної ради «Великополовецька спеціальна школа». Згідно з інформацією, наданою дирекцією навчального закладу, батько дитини [PERSON] не приділяє належної уваги вихованню сина й догляду за ним, не завжди виходить на зв`язок з класним керівником, невчасно забирає дитину на вихідні та канікули додому. На сьогоднішній день відповідач не розуміє потреб своїх дітей та не усвідомлює всієї відповідальності за їхню подальшу долю, відмовляється від будь-якої співпраці, що унеможливлює надання його родині ряду необхідних соціальних послуг для подолання складних життєвих обставин. Тому на підставі подання служби у справах дітей Білоцерківської міської ради виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради 25 червня 2024 року прийнято рішення за № 532 «Про обов`язковість надання соціальних послуг [PERSON] . Після чого фахівцем із соціальної роботи спільно з відповідачем було узгоджено план соціального супроводу. Згідно з яким відповідачу було рекомендовано пройти тренінговий курс «Батьківство в радість», консультацію психолога Білоцерківського міського центру соціальних служб для визначення рівня батьківського потенціалу, скеровано на консультацію та обстеження до лікаря-нарколога та до лікаря-психіатра КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4», пройти медичне обстеження сина з метою встановлення йому інвалідності. Нажаль, відповідач категорично відмовився від виконання вищевказаних рекомендацій, повідомив фахівцю із соціальної роботи, що був би радий, щоб у нього забрали сина, оскільки в нього на це немає часу і можливості займатися його вихованням. Відповідач не працює, зловживає алкоголем, має значні борги за оплату комунальних послуг, не цікавиться їхньою загальної сумою та не планує сплачувати, у зв`язку з чим в нього заблоковано картковий рахунок, на який нараховувалася пенсія дітям по втраті годувальника. Питання щодо соціально-правового захисту малолітнього [PERSON] неодноразово слухалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 26 грудня 2024 року, було прийнято рішення про доцільність підготовки та подання службою у справах дітей Білоцерківської міської ради до суду позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] та стягнення аліментів. Вважає, що вказані обставини підтверджують факти ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батька дитини батьківських прав у цьому випадку допустиме та відповідає інтересам дитини, оскільки наявна його вина і він не хоче та не може змінити свою поведінку на краще. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив суду не надав. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. В січні 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2025 надійшла у провадження судді Рижко Г.О. 18.02.2025 з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 20.02.2025 було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/761/25, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Призначено підготовче судове засідання на 31.03.2025 на 11:00 год. Зобов`язано Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. 31.03.2025 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів. 31.03.2025 в зв`язку з неявкою відповідача в підготовче судове засідання та неповідомлення ним про причини неявки, підготовчий розгляд справи відкладено на 11.04.2025 на 11:00 год., клопотання представника позивача задоволено, письмові докази приєднано до матеріалів справи. 11.04.2025 від представника позивача надійшла заява про закриття підготовчого засідання у справі та призначення справи до слухання по суті. Зазначено, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору буде надано суду до початку розгляду справи по суті, оскільки для його виготовлення потрібен додатковий час. 11.04.2025 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального закладу Київської обласної ради «Великополовецька спеціальна школа» надійшла заява з проханням провести підготовче засідання у справі за відсутності представника школи. 11.04.2025 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, призначено розгляд справи по суті на 25.04.2025 на 10:30 год. 23.04.2025 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунального закладу Київської обласної ради «Великополовецька спеціальна школа» надійшла заява з проханням провести засідання у справі за відсутності представника школи. 24.04.2025 від Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надійшов висновок органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради щодо розв`язання спору. 25.04.2025 в зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про причини неявки розгляд справи відкладено на 22.05.2025 на 10:00. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, оскільки відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зокрема висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилася. Надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України та шляхом направлення відповідних повідомлень у додаток «Viber» на номер телефону [NUMBER] , статус повідомлення «Доставлено» 14.04.2025 13:23:52. Згідно з довідкою ф. 20 АТ «УКРПОШТА» судова кореспонденція не вручена адресату та повернута відправнику з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 3.1. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] народився [INFO] . У свідоцтві про народження серїі [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 11.09.2021 актовий запис 1658 його батьком вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). 3.2. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] у віці 30 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серїі [NUMBER] , виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 27.04.2017 актовий запис 676 (а.с. 10). 3.3. Наказом № 50 від 27.03.2017 начальника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області взято на облік малолітнього [PERSON] , який опинився в складних життєвих обставинах, і влаштовано його до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» (а.с. 11). 3.4. Білоцерківська міська дитяча поліклініка неодноразово зверталась до начальника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області з проханням захистити права, інтереси та здоров`я неповнолітніх дітей родини [PERSON] . Зазанчають. Що батьки продовжують вести аморальний спосіб життя, зловживають алкоголем. [PERSON] потребує належного медичного спостереження, постійного лікування та пильної уваги з боку батьків, оскільки дитина не сидить, не ходить, не розмовляє та має глибоку затримку розвитку відносно своїх однолітків та алементарну гіпотрофію, вага дитини 7,300 у віці 18 місяців (а.с. 12, 16, 19). 3.5. Актами соціального інспектування сім`ї [PERSON] від 06.03.2014 та від 21.03.2014 було встановлено, що родина перебуває в складних життєвих обставинах у зв`язку з недбалим ставленням до батьківських обов`язків, тому рекомендовано взяти сім`ю під соціальний супровід (а.с. 13-15). 3.6. Актами обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 14.04.2014 та від 09.10.2015 комісія дійшла до висновку про доцільність взяття сім`ї [PERSON] під соціальний супровід з метою подолання сім`єю складних життєвих обставин (а.с. 17, 20). 3.7. Наказом від 26.01.2016 № 14 Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області [PERSON] , [INFO] направлено у відділення денного перебування в групу соціально-психологічної реабілітації центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», проте батьки нерегулярно приводили дитину до центру (а.с. 24-30). 3.8. Згідно висновку практичного психолога за час перебування [PERSON] у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» за період з 26.01.2016 по 14.07.2016 дитина має психологічну затримку розвитку. Заняття не принесли очікуємих результатів, в зв`язку з несистематичними відвідуваннями дитиною центру «Злагода». В родині не налагоджені безпечні стосунки прив`язаності з близькими людьми. Батьки не пройшли курс «Батьківство в радість» та уникали індивідуальних консультацій без відомих на те причин (а.с. 31). 3.9. Згідно Акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 27.02.2017 на час обстеження умов проживання вдома нікого не було. Зазначено, що в родині відбуваються постійні бійки та сварки, батьки зловживають алкогольними напоями (а.с. 36). 3.10. В період з 27.03.2017 по 10.01.2018 дитина перебувала у центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» на стаціонарному відділенні , була відрахована за заявою батька (а.с. 37-41). 3.11. 25.03.2019 КУ Білоцерківської міської ради «Інклюзивно-ресурсний центр» було підготовлено висновок про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини та надано відповідні рекомендації батьку дитини (а.с. 42-45). 3.12. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 734 від 08.10.2019 вирішено вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини з особливими освітніми потребами малолітнього [PERSON] , [INFO] , його продовження навчання в Комунальному закладі Київської обласної ради «Великополовецька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» строком не більше як до закінчення 2019-2020 навчального року. Дитина знаходиться в закладі за заявою батька (а.с. 46). 3.13. З характеристики учня 2 класу КЗ КОР «Великополовецька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» [PERSON] від 21.02.2020 вбачається, що дитина перебуває в закладі з 10.04.2019 року. Хлопчик доброзичливий, поважає старших, позитивно сприймає оточуючих, потребує індивідуального підходу (а.с. 47). 3.14. 30.09.2020 КУ Білоцерківської міської ради «Інклюзивно-ресурсний центр» було підготовлено висновок про оцінку потреб сім`ї та надано відповідні рекомендації батьку дитини (а.с. 48-52). 3.15. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 687 від 10.11.2020 вирішено вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини продовження цілодобового перебування та навчання малолітнього [PERSON] , [INFO] в Комунальному закладі Київської обласної ради «Великополовецька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» до кінця поточного навчального року (а.с. 53). 3.16. Зі змісту листів КЗ КОР «Великополовецька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» вбачається, що дитина навчається з 01.09.2019 за програмою для дітей з порушенням інтелектуального розвитку, потребує постійної уваги та контролю з боку старших. Батько цікавиться навчанням, поведінкою сина, канцелярією та засобами гігієни забезпечує частково, змінний одяг не привозить (а.с. 54, 58-59, 62). 3.17. Зі змісту листів Білоцерківського міського центру соціальних служб вбачається, що неможливо провести оцінку потреб сім`ї, оскільки батько дитини [PERSON] відсутній за адресою проживання (а.с. 55-57, 60,61). 3.18. Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 532 від 25.06.2024 вирішено надати соціальні послуги [PERSON] , який не виконує батьківських обов`язків. Рішення було направлено на адресу відповідача та повернуто із позначкою «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 63-67). 3.19. Зі змісту листів Білоцерківського міського центру соціальних служб від 10.09.2024, 03.10.2024, 15.10.2024 вбачається, що [PERSON] з фахівцем із соціальної роботи не співпрацює, на контакт не виходить, від консультації у психолога та лікаря-нарколога категорично відмовився (а.с. 68-70). 3.20. Зі змісту листа КЗ КОР «Великополовецька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» вбачається, що [PERSON] відмовився забирати сина на канікули з 21.12.2024 по 05.01.2025 (а.с. 71). 3.21. Відповідач [PERSON] неодноразово запрошувався Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Білоцерківському міськвиконкомі (а.с. 72-81). 3.22. Зі змісту листа Білоцерківського міського центру соціальних служб від 12.03.2025 вбачається, що із [PERSON] узгоджено план соціального супроводу, в якому рекомендовано відвідати батьківський тренінгів курс «Батьківство в радість», консультацію психолога та лікаря-нарколога. Зі слів [PERSON] він має значні борги за оплату комунальних послуг, сумою боргів не цікавився, сплачувати не планує. На зв`язок виходить нечасто, із плану супроводу виконав лише один пункт, а саме - розблокував картковий рахунок, на який зараховуються кошти, пенсія по втраті годувальника (а.с. 104). 3.23. Відповідно до характеристики учня 6 класу КЗ КОР «Великополовецька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» [PERSON] від 06.03.2025 № 93 вбачається, що дитина навчається в школі з 01.09.2019 року за програмою для дітей з порушеннями інтелектуального розвитку помірного ступеня. Потребує постійної уваги та контролю з боку старших, має навчальні досягнення початкового рівня. Неуважний, невпевнений в собі, самооцінка дещо занижена, до виконання громадських доручень ставиться недбало, виконує після багаторазового повторення. Батько не приділяє належної уваги вихованню сина, мало цікавиться його навчанням (а.с. 105). 3.24. Відповідно до характеристики учня 6 класу КЗ КОР «Великополовецька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів» [PERSON] від 06.03.2025 № 94 вбачається, що в дитини поведінка нестабільна, наявна схильність до імпульсивних вчинків, для задоволення своїх потреб може схилятися до девіантних вчинків: крадіжки, жебракування, рівень словникового запасу нижче середнього, емоційно-вольова сфера нестабільна, особистість знаходиться в стані формування (а.с. 106). 3.25. Відповідно до письмового висновку виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області (рішення від 22.04.2025 № 330) визнано неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачем та вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 141-142). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав відповідача за правилами частин 2 та 3 статті 166 Сімейного кодексу України, не звільняється його від обов`язку щодо утримання дитини. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.ст. 181, 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, не приймає достатньої участі у вихованні сина, не забезпечує належні умови проживання та харчування, не займається його розвитком та лікуванням, регулярно порушує встановлені в суспільстві правила співжиття, в тому числі відносно своєї дитини, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини. Під час розгляду справи судом встановлено, що дитина має особливі потреби. Хлопчик навчається в школі за програмою для дітей з порушеннями інтелектуального розвитку помірного ступеня, потребує постійної уваги та контролю з боку дорослих, має навчальні досягнення початкового рівня, невпевнений в собі, самооцінка дещо занижена, наявна схильність до імпульсивних вчинків, для задоволення своїх потреб може схилятися до девіантних вчинків: крадіжки, жебракування, рівень словникового запасу нижче середнього. Таким чином, під час розгляду даної справи знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення від виховання дітей і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Оскільки, судом зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] , що є окремою підставою для стягнення аліментів, а тому вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, його потреби, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, виходячи з визначеного законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд приходить до висновку про те, що слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється з позивача за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн за дві позовні вимоги. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved