Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про майнового відшкодування в розмірі 164493 грн 20 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 14.08.2023 року о 23:30 год. в с. Саджавка по вул. Українська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «NISSAN» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , та «MERCEDES-BENZ» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2023 у справі № 348/2563/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП України. Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП транспортний засіб «NISSAN», д.н.з. [NUMBER] , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MERCEDES-BENZ» була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ. З метою отримання відшкодування власник пошкодженого автомобіля [PERSON] , звернувся до МТСБУ з заявою на виплату страхового відшкодування. 07 травня 2024 року МТСБУ визначило розмір виплати в розмірі 164493,20 грн. та перерахувало потерпілому, вказану суму відшкодування. Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. Тому, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України суми сплаченого майнового відшкодування в розмірі 164493,20 грн. Ухвалою суду від 24.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У підготовче засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить суд розглядати справу без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до\~пункту 1\~частини другої\~статті 49\~ЦПК України,\~крім прав\~та обов`язків,\~визначених у\~статті 43\~цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, враховуючи заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 серпня 2023 року о 23:30 год. в с. Саджавка по вул. Українська (автодорога Т 09-05) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «NISSAN» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , та «MERCEDES-BENZ» (державний номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року у справі №348/2563/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 130 КУпАП України. Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.10-14). На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується довідкою централізованої бази даних МТСБУ (а.с.15). Цивільно-правова відповідальність потерпілого [PERSON] була застрахована за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №AT/3518388), який звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із Повідомленням про ДТП від 06.10.2023 року, та з Заявою про виплату страхового відшкодування від 06.10.2023 (а.с.16-20). Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: 1) Звіт про оцінку вартості матеріального збитків, заподіяного транспортного засобу №133 від 25.10.2023 року; 2) Наказу №3.1/8628 від 06.05.2024 року; 3) Довідки № 1 від 15.01.2024 року. Загальний розмір витрат МТСБУ складає: 164 493 грн 20 коп. Як вбачається зі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №133 від 25.10.2023 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу MERCEDES-BENZ» (державний номерний знак [NUMBER] ), ринкова вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження 296489,66 грн.; вартість відновлюваного ремонту складає 781519,76 грн.; коефіцієнт фізичного зносу 0,70; вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 309417,89 грн (а.с. 22-92). Відповідно до довідки МТСБУ № 1 від 15.01.2024 розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих становить 160000 грн.(а.с. 94). Позивачем прийнято рішення про відшкодування [PERSON] шкоди з фонду захисту потерпілих в сумі 16000 грн, що підтверджується наказом МТСБУ №3.1/8628 від 06.05.2024 року (а.с. 93). Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 160000 грн відповідно до платіжної інструкції №886703 від 07.05.2024, послуги експерта в розмірі 2590 грн відповідно до платіжної інструкції №977198 від 27.10.2023, та послуги в розмірі 1903 грн 20 коп відповідно до платіжної інструкції №979361 від 18.12.2023 (а.с.95-97). Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ці правовідносини урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.\~1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно зі ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст.\~993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» від\~01.07.2004\~року №\~1961-IV (далі Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV, - з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою М(Т)СБ України уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV, - МТСБ України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБ України є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно пп. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV, - МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з ст.\~29\~Закону №\~1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.2. ст.\~36\~Закону №\~1961-IV страховик (МТСБ України) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Положеннями пп.\~38.2.1\~п.\~38.2\~ст.\~38\~Закону №\~1961-IV\~передбачено,\~що МТСБУ\~після сплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2023 року у справі №348/2563/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 130 КУпАП України. Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с.10-14). Закриття провадження не є реабілітуючою обставиною для винуватця ДТП. У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові ВС від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення ст.1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. При цьому, у постанові ВС від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо». Крім того, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова ВС від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). А отже, не притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Тому відповідач [PERSON] має нести цивільно-правову відповідальність за спричинення майнової шкоди, як особа, що винна у спричиненні такої шкоди. Доказів, які б спростовували його вину у вчиненому ДТП, суду не надані. Також суду не надано доказів того, що відповідач відноситься до осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV, зокрема, що є учасником бойових дій, постраждалим учасником Революції Гідності та особою з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особою з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особою, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності. Відповідно до ст. ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, як встановлено судом, МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» здійснило виплату страхового відшкодування за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, а тому отримав право на стягнення виплаченого страхового відшкодування з такого водія в порядку регресу. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованим вимоги позивача про стягнення з позивача на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 160000 грн. Крім того, відповідно до п. 40.3 ст.\~40\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у\~статті 41 цього Закону. Відповідно п. 3 Порядку залучення МТСБУ аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 23.02.2006 №5417, залучення представника МТСБ України для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБ України. Таким чином, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої особою, винною у ДТП. Судом встановлено, що МТСБУ сплатило фізичній особі-підприємцю [PERSON] за призначенням платежу: оплата послуг аваркома (експерта) по справі №96561 в сумі 2590,00 грн. Крім того, сплачено послуги по справі №96561 в сумі 1903,20 грн. Отже, вищенаведені витрати в загальному розмірі в сумі 164493,20 грн знаходяться в причинному зв`язку з пошкодженням автомобіля з вини відповідача та повинні бути відшкодовані відповідно до норм закону відповідачем, який визнає позовні вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved