Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просить: - оголосити померлим снайпера (2 категорії) 2 відділення снайперів взводу снайперів військової частини [NUMBER] , солдата [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , (адреса: [ADDRESS] ), паспорт, серії [NUMBER] , виданий Сумським PC УДМС України в Сумській області 16 травня 2013 року; - датою смерті [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , (адреса: [ADDRESS] ), вважати [INFO] . Місцем смерті [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , (адреса: [ADDRESS] ) вважати населений пункт: місто Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області; -вважати, що загибель [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , (адреса: [ADDRESS] ) в місті Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області настала під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території України; - допустити негайне виконання рішення суду. В обґрунтування заяви зазначила, [INFO] у неї народився син [PERSON] , актовий запис № 425. Свідоцтво про його народження, серії [NUMBER] від 08.05.1997, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського райвиконкому м. Суми. Паспорт, серії [NUMBER] , виданий Сумським PC УДМС України в Сумській області 16.05.2013. 24.06.2019 [PERSON] був призваний на військову службу [INFO] . Останнім часом проходив службу на посаді снайпера (2 категорія) 2 відділення снайперів взводу снайперів військової частини [NUMBER] та мав звання «солдат». Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України запроваджено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента продовжувався та триває до цього часу. Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що набрав чинності з 06 лютого 2025 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 09 травня 2025 року. 27.06.2024 від [INFO] отримала сповіщення, що син [PERSON] [INFO] під час ведення оборонного бою в районі населеного пункту Часів Яр, Донецької області зник безвісти. Противником було здійснено скид газу та удар FPV дроном, в результаті чого відбулося загоряння, утворився завал підвального приміщення, де знаходився мій син та було втрачено зв`язок і візуальний контакт з ним. В цей же день, 27.06.2024 вона звернулася із письмовою заявою до поліції про те, що син зник безвісти 20.06.2024 під час виконання бойового завдання, до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження № 12024200480001927 за ч.1 ст. 115 КК України. Зареєструвати у відділі ДРАЦСУ смерть [PERSON] неможливо, так як для цього потрібно лікарське свідоцтво про смерть або довідка фельдшера про смерть. Але, оскільки тіло відсутнє і забрати його немає можливості, то і отримати від медиків ці документи не має можливості. Вважає, що на даний час є достатні підстави для оголошення померлим [PERSON] . На підставі рішення суду вона, як мати загиблого військовослужбовця матиме можливість отримати в органах ДРАЦСУ свідоцтво про його смерть. А у подальшому отримати право скористатися своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю свого сина, зокрема: спадкування, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, та інше. 16.05.2025 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 21.05.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» представник заінтересованої особи Міністерства оборони України подав пояснення у справі, просив врахувати правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 по справі № 755/11021/22. Прийняти рішення в межах чинного законодавства, що не суперечить інтересам обороноздатності України в умовах введеного на території України воєнного стану, розгляд справи провести без участі представника Міністерства оборони України. 19.05.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» представник заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] Переходнь О.О. подала пояснення у справі, відповідно до яких, військова частина не заперечує, що відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісті у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою, після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи, суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше 6 місяців. Військова частина вважає, що службове розслідування про встановлення факту зникнення безвісти військовослужбовця військової частини [NUMBER] , [PERSON] є достатнім доказом для встановлення судом конкретних обставин визнання померлим (загиблим) [PERSON] . У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] адвокат Валюх Ю.В. вимоги заяви підтримав з підстав, викладених у ній, просив заяву задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник в/чА0998 Лизака М.В., який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував щодо задоволення заяви судом, вважаючи її передчасною. Представник заінтересованої Міністерства оборони України Ляшенко О.О. у судове засідання не прибув, проте до суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без участі представника заінтересованої особи. Представник заінтересованої [INFO] у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, клопотань надано не було. Суд, вислухавши пояснення представника заявника, представника третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився у місті Суми [PERSON] , батьками якого є: мати - [PERSON] , батько [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан та оголошено мобілізацію. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 128 від 24.06.2019 солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 24.06.2019 року №100-РС на посаду розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу розвідувальної роти, який прибув із [INFO] , з 24 червня 2019 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 27 від 30.01.2023 солдата [PERSON] , вважати таким, що справи та посаду водія-стрільця 3 відділення снайперів взводу снайперів здав. Солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 24.01.2023 №25- РС на посаду снайпера (2 категорії) 2 відділення снайперів взводу снайперів військової частини [NUMBER] , вважати, що з 27.01.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 70 від 19.03.2024 солдата [PERSON] рахувати, таким що залучається до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проте України в районах проведення воєнних (бойових) дій 19.03.2024. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 158 від 24.06.2024 солдат [PERSON] вважається таким, що з 20.06.2024 припинив участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій. 27.06.2024 від [INFO] заявниця отримала сповіщення, що [PERSON] [INFO] під час ведення оборонного бою в районі населеного пункту Часів Яр, Донецької області зник безвісти. Противником було здійснено скид газу та удар FPV дроном, в результаті чого відбулося загоряння, утворився завал підвального приміщення, де знаходився [PERSON] та було втрачено зв`язок і візуальний контакт з ним. 28.06.2024 за зверненням [PERSON] до поліції було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне провадження № 12024200480001927 за ч.1 ст. 115 КК України. Відповідно до рапорту командира взводу снайперів військової частини [NUMBER] лейтенанта [PERSON] від 24.06.2024 повідомлено командиру в/ч [NUMBER] про зникнення безвісти [PERSON] 20.06.2024 та необхідності провести за даним фактом службове розслідування. На підставі наказу командира в/ч [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.06.2024 № 1870А-АД «Про призначення службового розслідування для уточнення причин і умов зникнення безвісті за особливих обставин солдата [PERSON] » та доповіді командира взводу снайперів в/ч [NUMBER] лейтенанта [PERSON] від 23.06.2024 вхідний № 15179кп комісією в/ч [NUMBER] було проведено службове розслідування та складено відповідний Акт. За результатами проведеного службового розслідування встановлено, що під час виконання бойового завдання 20.06.2024 після артилерійського обстрілу та обвалу і загоряння підвального приміщення, облаштованого під укриття та місце відпочинку особового складу в якому перебував на той час [PERSON] , утворився завал та сильна пожежа в результаті згоряння невідомої речовини. Із [PERSON] було втрачено зв`язок і візуальний контакт. Гасити пожежу не було можливості. Пізніше було виявлено його тіло без ознак життя, але забрати його через постійні ворожі обстріли не було можливості. Місце перебування тіла [PERSON] знаходиться в районі з військовими координатами ( [NUMBER] ). Але доступ до нього відсутній. Територія окупована. Цей факт в ході службового розслідування підтвердили, головний сержант взводу снайперів військової частини [NUMBER] сержант [PERSON] та навідник 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , які безпосередньо перебували на місці події. Тобто за результатами службового розслідування запропоновано: 1. Факт зникнення безвісті [PERSON] вважати підтвердженим. Снайпера (2 категорії) 2 відділення снайперів взводу снайперів в/ч [NUMBER] солдата [PERSON] , вважати зниклим безвісті за особливих обставин (під час збройного конфлікту) в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області під час захисту Батьківщини з 20.06.2024. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 3 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 306 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24 лютого 2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями частини третьої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Згідно з частинами другою-третьою статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Зі змісту частин першої та другої статті 46 Цивільного кодексу України вбачається те, що цивільним законодавством передбачається декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 490/342/17). У частині другій статті 46 Цивільного кодексу України, законодавець навів дві спеціальні норми: "фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій" (речення перше) та "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" (речення друге). Згідно Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18.06.2020 N 5-р (II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori); "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali); "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії російської федерації проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 Цивільного кодексу України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 Цивільного кодексу України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12.05.2015 N 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану"). За змістом статті 1 Закону України «Про оборону України»: - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 Цивільного кодексу України, не обмежуються лише бойовими діями. Статтею 47 Цивільного кодексу України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07.11.2023 у справі № 607/159/23. У постановах від 26.04.2023 у справі № 337/3725/22, від 29.03.2023 у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Указаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). При зверненні із заявою про оголошення сина [PERSON] померлим заявниця зазначала, що рішення суду їй необхідне для отримання нею свідоцтва про смерть, оформлення спадкових прав, а також вона має намір реалізувати своє право на отримання частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Суд наголошує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 Цивільного кодексу України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас частиною другою статті 20 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказані обставини з достатньою вірогідністю підтверджують загибель [PERSON] під час виконання службових обов`язків в районі населеного пункту Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області. При цьому зібрані у справі докази вказують на те, що [PERSON] пропав безвісти за особливих обставин, що загрожували йому смертю, під час виконання бойового завдання, дані про те, що він знаходиться у полоні, відсутні. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, надавши оцінку поясненням учасників процесу, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявниці та оголошення її сина [PERSON] померлим. Водночас, суд звертає увагу на те, що важливе доказове значення, зокрема і щодо подальшої визначеності, має дата смерті. Так, державна реєстрація смерті згідно Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті. Судом встановлено, що події ймовірної загибелі [PERSON] мали місце 20.06.2024. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, зробила правовий висновок про те, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України). З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Згідно даних «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, датою початку бойових дій на території населеного пункту Часів Яр Часовоярської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області за винятком с. Богданівка є 24.02.2022, а датою завершення бойових дій 06.08.2024. З наведеного вбачається, що [PERSON] зник безвісти в зоні проведення активних бойових дій за обставин, що надають підстави обґрунтовано припускати його смерть під час обстрілу військами країни-агресора. На час розгляду даної справи сплив шестимісячний строк з дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі [PERSON] в населеному пункті Часів Яр Часовоярської міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області. Оскільки в судовому засіданні доведено, що [PERSON] зник безвісти у зв`язку з активними воєнними діями, за обставин, які загрожували йому смертю, і в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування більше шести місяців після закінчення активних бойових дій в місці його зникнення, суд вважає за необхідне оголосити [PERSON] померлим. З урахуванням викладених судом обставин днем смерті [PERSON] необхідно вважати [INFO] , а місцем смерті населений пункт Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області, Україна. Відповідно до пункту 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 пункт 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що вимоги заяви про оголошення фізичної особи померлою підлягають задоволенню. Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до норм частини першої статті 309 Цивільного процесуального кодексу України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати заявниці не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 46, 47 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved