Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період часу з 01 травня 2018 року по 31 серпня 2024 року, за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 5\~794,62 гривень, оскільки свої зобов`язання щодо оплати послуг відповідачі не виконували належним чином, у зв`язку з чим за ними утворилася вищезазначена сума заборгованості. Представник позивача про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви та клопотання не надсилав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про час та місце слухання справи повідомлялися шляхом направлення рекомендованих листів з повідомленням про вручення. Відповідачка [PERSON] направила до суду Відзив та заяву про застосування строку позовної давності. В Відзиві зазначила, що позивач не надав належних та допустимих доказів про кількість і склад осіб, які прописані в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] не проживає та знята з реєстрації в вищезазначеній квартирі з 2014 р. Крім того, вона зареєструвала шлюб в 2017 р. та змінила прізвище. Оскільки [PERSON] не зареєстрована та не проживає в вищезазначеній квартирі і не має жодного відношення до цієї квартири, то в неї відсутні будь які обов`язки по сплаті за послуги, які надаються позивачем і в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з неї, судом повинно бути відмовлено. Позовна заява отримана судом 28.01.2025 року, а заборгованість, що вказана в розрахунку, виникла з 01 травня 2018 року по 31 серпня 2024 року, тобто знаходиться поза межами строку позовної давності. В зв`язку з чим просить застосувати строк позовної давності в стягненні заборгованості нарахованої за період до 28.01.2022 року. Вважає, що позивач повинен був нараховувати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій лише за ті послуги які надавалися позивачем і які отримані відповідачами. З жовтня 2006 року в квартирі [ADDRESS] , встановлено індивідуальне опалення і квартира відключена від мереж ЦО та ГВП, тому сума заборгованості повинна бути зменшена, оскільки повинна бути виключена з переліку наданих послуг про технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання. Просила позов задовольнити частково. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.1 ст.82 ЦПК України закріплено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд вважає, що сторонами визнаються обставини надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Позивачем КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» та отримання вказаних послуг за адресою: [ADDRESS] , а також те, що квартира має статус приватної власності, особовий рахунок оформлений на [PERSON] . Розрахунком нарахувань та надходжень підтверджується наявність заборгованості за період часу з 01 травня 2018 року по 31 серпня 2024 року в розмірі 5794,62 гривень. Обов`язки споживача житлового приміщення щодо своєчасної оплати житлово-комунальних послуг закріплений в ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також в пункті 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року (у редакції Постанови КМУ №45 від 24.01.2006 року). Між позивачем та відповідачами не укладено договору. Верховний Суд України у справі № 6-56220св10, рішення від 07.09.2011 року та у справі №6-2951цс15 рішення від 20.04.2016 року, зазначив, що «відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг». В ч.1 ст.322 ЦК України закріплено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач [PERSON] визнала період виникнення заборгованості з 28 січня 2022 року по 31 серпня 2024 року, та просила застосувати строк позовної давності. Згідно зі статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. За правилами статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи, що позов поданий до суду 28 січня 2025 року, то сума заборгованості може бути стягнута лише за період часу починаючи з 01 лютого 2022 року. Сума заборгованості за весь період, що вказаний позивачем, становить 5\~794,62 гривень, а з вирахуванням суми в межах позовної давності, вона дорівнює 3\~553,22 гривень. Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості. Враховуючи, що особовий рахунок оформлений на [PERSON] , то належним відповідачем по справі є саме вона, а інші особи співвласники або члени сім`ю можуть нести солідарну відповідальність за умови укладеного між ними договору розподілу витрат на утримання житла, який позивачем не наданий та недоведений. В зв`язку з вищевикладеним висновком, суд вважає недоцільним досліджувати обставини про не проживання в квартирі відповідача [PERSON] та зміну нею прізвища. Що стосується зменшення суми боргу, в зв`язку з тим, що з жовтня 2006 року в квартирі [ADDRESS] , встановлено індивідуальне опалення і квартира відключена від мереж ЦО та ГВП, про що надані відповідачем докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Починаючи з 01.12.2021, розподіл обсягів спожитої теплової енергії між споживачами у багатоквартирному будинку проводиться відповідно до положень Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» № 2119-VIII від 22.06.2017 року, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії від 21 серпня 2019 р. № 830 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 № 315. Частина 6 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно пункту 14 Правил № 830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Методики, загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачка повинна оплачувати позивачу за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання і поточного ремонту внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно, позивачем правильно нарахована заборгованість, про що зазначено в розрахунку, підстави для зменшення суми відсутні. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідачки [PERSON] на користь «Житлово-експлуатаційна організація №2» судові витрати по справі у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1\~856,75 гривень. На підставі ст.322 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial