Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

03 жовтня 2024 року [PERSON] з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 18 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4281, в частині покупця [PERSON] , перевівши право покупця за цим договором на [PERSON] . Обґрунтовано позов тим, що 18 жовтня 2018 року було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Сторонами цього договору є продавець - [PERSON] та покупець - [PERSON] , в інтересах якого за довіреністю діяв позивач. Перед укладенням вказаного договору між [PERSON] та позивачем укладено договір про наміри, в якому визначено вартість об?єкта нерухомості, а також обов`язок щодо укладення основного договору. Позивач був добре знайомий з відповідачем та домовився з ним на деякий час оформити право власності на вказаний будинок на відповідача, оскільки хотів платити менше податків на нерухоме майно, так як на момент купівлі будинку вже володів кількома різними видами нерухомості. Всі дії по укладенню попереднього та основного договорів здійснювалися позивачем. Позивач постійно цікавився нерухомим майном, контактував з продавцем щодо укладення майбутньої угоди та особисто передавав кошти продавцю при укладенні договору купівлі-продажу. При цьому, відповідач не був присутнім на жодному з етапів угоди. Так, позивач з 2017 року постійно займається підприємницькою діяльністю на території України, а тому мав офіційний задекларований дохід та міг купити спірний будинок. Натомість, відповідач офіційних доходів в Україні на момент укладення договору купівлі-продажу не мав. Між сторонами була усна домовленість про переоформлення нерухомості в майбутньому, однак відповідач перестав виходити на зв`язок з позивачем та дотримуватися раніше досягнутих домовленостей. У червні 2024 року представником позивача на адресу відповідача була направлена претензія щодо переоформлення права власності на спірний будинок на позивача, однак вказана претензія повернулася на адресу представника позивача без відповіді, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області інформацію щодо сум усіх отриманих доходів відповідача [PERSON] , в тому числі від здійснення підприємницької діяльності за період з 2017 року до 2018 року включно, а також щодо наявних у нього трудових відносин з підприємствами, установами і організаціями та сплати податків, як за найманого працівника, а також відомостей про здійснення підприємницької діяльності за період з 2017 року до 2018 року включно. Витребувано в Державної митної служби України інформацію щодо декларування відповідачем [PERSON] через митний кордон України готівкової валюти, банківських металів, інших матеріальних цінностей відповідно до вимог законодавства України за період з 2017 року до 2018 року включно. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Вказав, що договір слід визнати недійсним у зв`язку з тим, що позивач помилявся щодо наслідків, не розумів, що у майбутньому може бути позбавлений права власності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав. Пояснив, що десь у квітні-травні 2018 року до нього прийшли особи арабської зовнішності, з них хтось розмовляв українською мовою і він іншим перекладав з української мови на англійську. Вказані особи повідомили, що шукають будинок для купівлі. Третя особа спілкувалася весь час з позивачем. З квітня до вересня 2018 року вони торгувалися щодо ціни будинку. У жовтні 2018 року третя особа отримала завдаток від позивача. Текст договору третя особа побачила у нотаріуса і тоді дізналася, що позивач є представником відповідача. Третя особа вважала покупцем позивача, бо торгувалася саме з ним. Заслухавши доводи представника позивача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 03 липня 2018 року [PERSON] уповноважив [PERSON] , зокрема, купувати та/або приймати в дар будь-яке нерухоме майно та або рухоме майно, земельні ділянки та/або житловий будинок з прибудовами та надвірними спорудами і земельну ділянку за ціну та на умовах на свій розсуд, укладати договори купівлі-продажу та/або дарування, здійснювати розрахунки по укладених угодах, договорах, укладати угоди про розірвання, припинення та зміну умов договорів, угод, укладати договори купівлі-продажу та інші, з правом укладення договору з комунальними службами на водо-, газо-, енерго-, телекомунікаційне постачання, придбати на його ім`я за ціну та на умовах, які були попередньо узгоджені. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Морозовою О.В., зареєстрована в реєстрі за № 3120, 3121, підписана [PERSON] у присутності нотаріуса, особу якого встановлено, дієздатність перевірено (а.с. 16). 01 жовтня 2018 року між [PERSON] , який діє як від свого імені, так і як представник від імені [PERSON] (сторона 1) та [PERSON] (сторона 2) укладено договір про наміри (а.с. 17-18). У пункті 1 вказаного договору зазначено, що цей договір укладений на підтвердження взаємних зобов`язань сторони 1 та сторони 2 до 12 год. 00 хв. 31 жовтня 2018 року укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та являє собою житловий будинок, загальною площею 46,6 кв.м, та земельну ділянку площею 0,10 га. Вартість об`єкта узгоджена сторонами та складає 1190000 грн., що еквівалентно 42500 доларів США за ринковим курсом на момент укладення договору (1 долар США - 28 грн.). Відповідно до пункту 2 договору сторона 2 надала, а сторона 1 прийняла в рахунок належних за договором купівлі-продажу об`єкту платежів грошові кошти в сумі 70000 грн., що є еквівалентно 2500 доларів США. 18 жовтня 2018 року між [PERSON] , який діє як від свого імені, так і як представник від імені [PERSON] (продавці), та [PERSON] (покупець), від імені якого діє [INFO] , було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким продавці (в тому числі в особі представника) зобов`язалися передати майно (житловий будинок з надвірними будівлями в цілому) у власність покупцю (в особі представника), а покупець (в особі представника) зобов`язався прийняти це майно і сплатити за нього обговорену грошову суму. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., зареєстрований в реєстрі за № 4281 (а.с. 19-20). За даним договором відчужено житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний житловий будинок з надвірними будівлями має наступний опис: житловий будинок, позначений в плані літерою «А-1», шлакобетонний, загальною площею 59.1 кв.м., житловою площею 46.6 кв.м., з надвірних будівель є: сарай «Б-І», сарай «б», сарай «б1», льох «В-1». Даний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки 7410100000:02:026:5570. Одночасно посвідчується договір купівлі-продажу даної земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями (пункт 1.2. договору). У пункті 1.3. договору вказано, що житловий будинок з надвірними будівлями належить: [PERSON] (2/5 частки) на підставі договору дарування, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. 07 грудня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4892; [PERSON] (3/5 частки) на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Фефелевою Ю.К. 21 серпня 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5200. Таким чином, сторонами договору-купівлі продажу житлового будинку від 18 жовтня 2018 року є [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець). На підставі цього договору право власності на будинок [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20 вересня 2021 року (а.с. 21). З копії розписки, складеної [PERSON] 18 жовтня 2018 року, слідує, що 18 жовтня 2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] додаткові кошти за проведений ремонт та меблі в проданому будинку [ADDRESS] , в сумі 18784 доларів США (а.с. 22). 11 червня 2024 року представник позивача надіслав відповідачу на адресу: [ADDRESS] , претензію, в якій, зокрема, зазначив, що на момент оформлення договору купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] , у відповідача не було жодних офіційних доходів на території України, які б давали змогу здійснити купівлю нерухомості та з позивачем у відповідача була домовленість, що через кілька років він здійснить переоформлення нерухомості на ім?я позивача, проте на тривалий час відповідач розірвав будь-які контакти з позивачем, а тому позивач змушений звернутися з даною претензією (а.с. 34). Вказану претензію відповідач не отримав. З копії листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» від 25 листопада 2024 року слідує, що заборгованість за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.09.2021 до 30.04.2022 в сумі 7527 грн. 15 коп., яка була стягнута на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2023 року була сплачена 29 жовтня 2024 року (платник [PERSON]) (а.с. 64). Дане підтверджується також копією платіжної інструкції від 29 жовтня 2024 року (а.с. 69). Відповідно до копій листів Комунального підприємства «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради від 29 листопада 2024 року, Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» від 28 листопада 2024 року заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , відсутня (а.с. 65, 68). Згідно із копією листа Комунального підприємства «АТП-2528» Чернігівської міської ради від 26 листопада 2024 року заборгованість за послугу з управління побутовими відходами за адресою: [ADDRESS] , становить 139 грн. 06 коп. (а.с. 67). З копії листа Головного управління ДПС у Чернігівській області № 6283/6/25-01-24-01-08 від 17 травня 2024 року слідує, що загальна сума доходу від підприємницької діяльності фізичної особи підприємця [PERSON] за 2018 рік становить 999900 грн. (а.с. 31). Відповідно до копії листа Чернігівського обласного центру зайнятості № 09/340-25 від 31 січня 2025 року до Чернігівського обласного центру зайнятості роботодавці за отриманням дозволу на застосування праці іноземного громадянина [PERSON] не зверталися (а.с. 108). Листом Головного управління ДПС у Чернігівській області № 80/5/25-01-12-02-10-2 від 08 січня 2025 року підтверджується, що фізична особа [PERSON] на обліку як фізична особа-підприємець в Головному управлінні ДПС у Чернігівській області не перебуває (а.с. 93). Згідно із Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого перерахованого податку та військового збору від 26 грудня 2024 року за період з першого кварталу 2017 року до четвертого кварталу 2018 року [PERSON] отримав дохід в сумі 4543 грн. 26 коп. у третьому кварталі 2018 року. За інші періоди інформація відсутня (а.с. 95). Частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статтті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України). За змістом частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу. Так, статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно зі статтею 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Статтею 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом статті 175 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 344/17464/15-ц вказано, що відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Також, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що у разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та має вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, суд відмовляє в задоволенні позову. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору в спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. У вказаній справі позивач оспорює в частині договір купівлі-продажу спірного житлового будинку, сторонами якого є [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець). Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто, відповідачами у такій справі є продавець та покупець. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач всупереч положенням статей 51, 175 ЦПК України, не зазначив у якості відповідача [PERSON] (одного із продавців). Другого продавця - [PERSON] позивач зазначив у якості третьої особи, хоча він має бути залучений відповідачем. Також, у ході підготовчого провадження позивач не заявив клопотання про залучення до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] , прав та інтересів яких, в тому числі, стосуватиметься ухвалене судове рішення. Тобто, позивач під час розгляду справи своїм правом на залучення співвідповідачів у справі, визначеним статтею 51 ЦПК України, шляхом подання відповідних заяв чи клопотань, не скористався. З огляду на наведені норми чинного законодавства, заявлені позовні вимоги та обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем заявлені вимоги не до всіх належних відповідачів, що має наслідком відмову в задоволенні позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed