Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Калафута Д.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини; третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради. В обґрунтування позову зазначила, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є відсутність у них з відповідачем спільних інтересів та взаєморозуміння, наявність різних поглядів на сімейне життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, з відповідачем спільного господарства не ведуть. Примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Мотивуючи заявлені позовні вимоги зазначила, що після розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON] залишається проживати разом з матір`ю. В усній формі з відповідачем було досягнуто згоди щодо виплати фінансової допомоги: - на [PERSON] до досягнення ним повноліття - щомісячно по 20 000 грн.; - на [PERSON] до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] - щомісячно по 5 000 грн. Між сторонами було також досягнуто усної домовленості щодо визначення порядку спілкування [PERSON] (батьком) із [PERSON] (сином), який проживає з матір?ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме один вихідний і один будній день за можливості в роботі та за попередньою домовленістю із [PERSON] . Позивач має можливість забезпечувати сина всім необхідним, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов для проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Спору з відповідачем про місце проживання дитини немає. Враховуючи викладене, просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 01.06.2018 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), та визначити місце проживання дитини - [PERSON] разом з матір`ю за місцем її мешкання. Ухвалою суду від 28.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.04.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги [PERSON] , спору про місце проживання дитини немає. Справу просив розглянути без його участі. У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши визнання відповідачем позову, відсутність в останнього будь-яких заперечень щодо заявлених позивачкою вимог, зважаючи на те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод чи законних інтересів, вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення про задоволення позову, що відповідає вимогам ч.ч.3, 4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 01.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 655 (а.с.10 зворот). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 20.07.2022 року (а.с.10). На час розгляду справи сторони проживають окремо, малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] . В ході судового розгляду справи було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Майнового спору, а також спору про визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За вимогами статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно із ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд, вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його підстави та предмет підтверджено протягом судового розгляду, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно із ч.1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст. 19 СК України, під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Виконавчим комітетом Шевченківської районної у м. Полтаві ради направлено до суду висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від 25.03.2025 року № 61. Вказаний висновок, складений із метою забезпечення найкращих інтересів дитини, згідно із яким малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю, яка працює на посаді головного державного інспектора відділу якості перевірок управління податкового аудиту в Головному управлінні ДПС у Полтавській області. Сім`я характеризується з позитивного боку, вихованням сина займається матір. Мати створила належні умови для проживання та виховання дитини, спроможна виконувати батьківські обов`язки, відповідально ставиться до своїх обов`язків. [PERSON] вихований, відвідує школу англійської мови, дошкільний заклад «Веселка», контактний та веселий. Житлово-побутові умови та санітарно-гігієнічний стан квартири на належному рівні. В кімнаті дитини об лаштоване місце для відпочинку та дозвілля дитини, у хлопчика наявні іграшки, сезонний одяг та взуття, створені умови для повноцінного розвитку та виховання дитини. У достатній кількості наявний запас продуктів харчування та приготовлені для вживання страви. Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Проте, судом не вирішується питання про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з огляду на відсутність такого спору між сторонами. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами станом на час ухвалення рішення. Проживання дитини з матір`ю не позбавляє батька приймати участь у вихованні та розвитку дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітній син [PERSON] , [INFO] , суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вирішенням вимоги про розірвання шлюбу. Лише за наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідач [PERSON] не подавав до суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю, матеріали справи таких доводів відповідача не містять. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15.01.2020 року справа №200/952/18 провадження № 61-14859св19, 22.12.2021 року справа № 339/143/20, провадження № 61-6809св21. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя сторін суперечитиме інтересам позивачки та малолітньої дитини, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачкою, залишити проживати разом з нею. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позов про розірвання шлюбу задоволено, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1937,92 грн. підлягають стягненню з відповідача та користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved