Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

До суду звернулася представник позивачів адвокат Вовчанська Г.С. з заявою про винесення додаткового рішення посилаючись на те, що при винесення рішення у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом , не прийнято рішення про розподілення судових витрат. Так, рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 16.04.2025 у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, позовні вимоги задоволено в повному обсязі. При виготовлені резолютивної частини рішення не зазначено про розподіл судових витрат між учасниками судового провадження. Відповідно до ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В даному випадку є доцільним вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення без виклику учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступного висновку . Із матеріалів справи вбачається,що рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 16.04.2025 у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,позовні вимоги задоволено в повному обсязі . Позивачами у справі при звернені до суду були понесені судові витрати, документально підтверджені, які складаються із судового збору та витрат за надання правничої допомоги. Так, при подачі позову позивачами сплачено судовий збір у загальному розмірі 6056 гривень, про що свідчать наявні в матеріалах справи оригінали квитанцій про сплату судового збору від імені [PERSON] на суму 4844.80грн. та від імені [PERSON] на суму 1211.20грн. . Крім того, позивачами понесені витрати на професійну правничу допомогу,що підтверджено наступними доказами: квитанціями до прибуткового касового ордеру на суму 7000грн., по 3500грн.на ім"я кожного позивача ;договором про надання правової допомоги №50/24ц; актом про прийняття -передачу наданих послуг; розрахунком витрат на суму 7000грн.; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ; ордерами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. П.1 ч.3 цієї статті вказує на те, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1 ч 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачі документально підтвердили понесені ними судові витрати, а тому суд вважає доцільним покласти дані витрати на відповідача. Беручи до уваги, що при розгляді даної справи докази щодо підтвердження понесених позивачами судових витрат були досліджені судом, враховані при виготовлені мотивувальної частини рішення, однак не зазначені в резолютивній частині рішення, суд вважає необхідним постановити у справі додаткове рішення щодо відшкодування позивачам судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved