Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини, після смерті доньки, [PERSON] , померлої [INFO] на три місяці. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, щозгідно договору купівлі-продажу частини жилого будинку з надвірними будівлями, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. 17 листопада 1999 року за реєстровим №2754, [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] . 23.11.1999 року вказана 1/2 частина жилого будинку [ADDRESS] , зареєстровані в МП « Інвенрос» за [PERSON] в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 293. [PERSON] рідна донька позивачки у справі [PERSON] . [PERSON] народилась [INFO] в селі Попівка Звенигородського району Київської області. Батьки: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16 травня 1953, виданого Попівською сільською радою Звенигородського р/б РАЦС, актовий запис № 11. [PERSON] 04 березня 1986 року розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданим 04.03.1986 року Дзержинським відділом РАЦС, актовий запис № 235. [PERSON] шлюб з [PERSON] розірвала 25.01.1960 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 34. Донька [PERSON] - [PERSON] [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 17 серпня 2000 року, [NUMBER] Органом РАЦС Москви № 39 Багатофункціональний центр надання державних послуг району Кузьмінки. Актовий запис про смерть № 170209775003901050003. Свідоцтво про смерть видане на російській мові, мається переклад з російської мови на українську, підтверджено Апостилем (згідно Гаазької конвенції від 05.10.1961 року) скріпленого печаткою органу ЗАЦС Москви № 39 Багатофункціональні центри надання державних послуг міста Москви. Підтверджено в місті Москва 11.02.2025 року, Орловою, заступником начальника архівно-інформаційного відділу Управління ЗАЦС Москви, за № 4826. 25.03.2025 року, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єпіфанцева Н.В. засвідчила вірність копії з оригіналу документа ( підчиток, дописок, закреслених слів, незастережених виправлень та інших особливостей не виявлено). Зареєстровано в реєстрі за № 3735; 3736 Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини але отримала відмову, з тих підстав, що вона не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, з померлою на день її смерті зареєстрована не була, тобто відсутній факт прийняття спадщини, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. Однак, [PERSON] не звернулася протягом 6-ти місяців після смерті спадкодавця до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як має похилий вік, проживає одна, пересувається зі значними зусиллями. Свідоцтва про смерть доньки на руках не мала. [PERSON] знаходиться на «Д» нагляді в амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» з приводу діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, гепертонічної хвороби Iст 2ст, ризик високий. СН II Бтс.ДЕП IIст, змішаного генезу, церебральний атеросклероз, ДОА колінних суглобів, потребує судинних препаратів. В період з 05.01.2021 року по 14.02.2022 р. у зв`язку з погіршенням стану здоров`я не могла самостійно пересуватися, обстежувалась та лікувалася на дому. Крім того, [PERSON] 08.01.2022 року отримала травму: 3/уламковий переломвивих хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням фрагментів. Спостерігалася у травматолога, що підтверджується довідкою сімейного лікаря. В період з 04.01.2023 року по 115.06.2024 року, у зв`язку з погіршенням стану не могла самостійно пересуватися, обстежувалась та лікувалась на дому, що підтверджується довідкою сімейного лікаря. З початку повномасштабного вторгнення всі дипломатичні зв`язки з рф розірвані, отримати будь який документ стало проблемою. Свідоцтво про смерть доньки з апостилем та нотаріальним посвідченням [PERSON] допомогли отримати волонтери лише 25.03.2025 року. Спадкодавець з позивачем в будинку, який є предметом спадщини не проживала, а проживала за межами України. Крім того, із-за військової агресії рф проти України село Черкаська Лозова є під постійними обстрілами ворожої артилерії, Дергачі також знаходяться в безпосередній близькості від кордону. У зв`язку з вищевикладеним позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду, щоб не втратити право на спадкове майно, яке залишилось після її доньки. В судове засідання позивачка не з`явилася, представником позивачки адвокатом Мироненко С.М. надано до суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутністю та відсутністю позивачки, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представником Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області, надано до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника селищної ради, за наявними у матеріалах справи доказами. Відзив на позовну заяву не надавався. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу частини жилого будинку з надвірними будівлями, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. 17 листопада 1999 року за реєстровим № 2754, [PERSON] є власником 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] . 23.11.1999 року вказана 1/2 частина жилого будинку [ADDRESS] , зареєстровані в МП « Інвенрос» за [PERSON] в реєстровій книзі № 3 за реєстровим № 293. [PERSON] донька позивачки у справі- [PERSON] . [PERSON] народилась [INFO] в селі Попівка Звенигородського району Київської області. Батьки: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16 травня 1953, виданого Попівською сільською радою Звенигородського р/б РАЦС, актовий запис № 11. [PERSON] 04 березня 1986 року розірвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданим 04.03.1986 року Дзержинським відділом РАЦС, актовий запис № 235. [PERSON] шлюб з [PERSON] розірвала 25.01.1960 року, що підтверджується посвідкою свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис № 34. Донька [PERSON] - [PERSON] [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 17 серпня 2000 року, [NUMBER] Органом РАЦС Москви № 39 Багатофункціональний центр надання державних послуг району Кузьмінки. Актовий запис про смерть № 170209775003901050003. Свідоцтво про смерть видане на російській мові, мається переклад з російської мови на українську, підтверджено Апостилем (згідно Гаазької конвенції від 05.10.1961 року) скріпленого печаткою органу ЗАЦС Москви № 39 Багатофункціональні центри надання державних послуг міста Москви. Підтверджено в місті Москва 11.02.2025 року, Орловою, заступником начальника архівно-інформаційного відділу Управління ЗАЦС Москви, за № 4826. 25.03.2025 року, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єпіфанцева Н.В. засвідчила вірність копії з оригіналу документа ( підчиток, дописок, закреслених слів, незастережених виправлень та інших особливостей не виявлено). Зареєстровано в реєстрі за № 3735; 3736. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини жилого будинку з надвірними будівлями, розташованими за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини але отримала відмову, з тих підстав, що вона не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, з померлою на день її смерті зареєстрована не була, тобто відсутній факт прийняття спадщини, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. [PERSON] не звернулася протягом шести місяців після смерті спадкодавця до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як має дуже похилий вік, проживає одна, пересувається зі значними зусиллями. Свідоцтва про смерть доньки на руках не мала. Знаходиться на «Д» нагляді в амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» з приводу діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, гепертонічної хвороби Iст 2ст, ризик високий. СН II Бтс.ДЕП IIст, змішаного генезу, церебральний атеросклероз, ДОА колінних суглобів, потребує судинних препаратів. В період з 05.01.2021 року по 14.02.2022 р. у зв`язку з погіршенням стану здоров`я не могла самостійно пересуватися, обстежувалась та лікувалася на дому, що підтверджується довідкою сімейного лікаря. Крім того, [PERSON] 08.01.2022 року отримала травму: 3/уламковий перелом-вивих хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням фрагментів. Спостерігалася у травматолога, що підтверджується довідкою сімейного лікаря. В період з 04.01.2023 року по 115.06.2024 року, у зв`язку з погіршенням стану не могла самостійно пересуватися, обстежувалась та лікувалась на дому, що підтверджується довідкою сімейного лікаря. Свідоцтво про смерть доньки з апостилем та нотаріальним посвідченням [PERSON] допомогли отримати волонтери 25.03.2025 року. Спадкодавець з позивачем в будинку, який є предметом спадщини не проживала, а проживала за межами України. В зв`язку з вищевикладеним звернулася з даним позовом до суду, щоб не втратити право на спадкове майно, яке залишилось після її доньки. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом або за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той ж подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої особи, недієздатної особи подають її батьки ( усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини» та відповідно до ст.1270 ЦК України : « Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Згідно п.24 вищевказаної постанови: «Суди відкривають провадження в такій справі у разі….., а також у разі відсутності інших спадкоємців, які б могли дати таку письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини». Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини.… на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої розміщено це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Спадкування права на нерухоме майно, розташоване на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, розташоване на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем розташування нерухомого майна, тобто в Україні. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року). Рішення суду може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, суд вважає поважними наведені позивачем підстави звернення до суду. Вказані обставини, на думку суду, перешкодили позивачу, як спадкоємцю, оформити право на спадкування через нотаріуса. Відмова позивачу у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини через суд буде непропорційним втручанням у її право на отримання у власність спадкового майна. При цьому суд зазначає, що позивачка в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що позивачка через наявні об`єктивні обставини не змогла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини щоб отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому причини, через які позивачка звернулася до суду за захистом свої прав щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини в судовому порядку, суд визнає обґрунтованими. Таким чином, з метою недопущення порушення спадкових прав позивачки та відповідно відновлення її законних прав як спадкоємця, що відповідатиме верховенству права, суд вважає за необхідне визначити позивачці додатковий строк для прийняття спадщини. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved