Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що відповідно\~до укладеного\~Кредитного договору\~№7563\~від 21.02.2024\~між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«ПРОЦЕНТ» та\~ [PERSON] ,\~останній отримав\~кредит у\~розмірі 5000,00\~грн.\~строком на\~365\~днів (до\~20.02.2025),\~шляхом переказу\~на його\~платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «А-БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,4% від суми кредиту за кожен день користування (876% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором свідчить про згоду відповідача з його умовами, а також Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він ознайомився перед підписанням договору та отриманням кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. У зв`язку з цим виникла заборгованість по нарахованих та не сплачених процентах за кредитним договором, яка станом на 17.12.2024 становить 36000,00 грн за період з 21.02.2024 по 17.12.2024. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору №7563 від 21.02.2024 по нарахованих та несплачених процентах у розмірі 36000,00 грн за період з 21.02.2024 по 17.12.2024, що нараховані відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 2,4% за кожен день користування кредитом (876% річних), а також судові витрати: 2422,40 грн. судового збору та 10000 грн витрат на правову допомогу адвоката. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №7563 від 21.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 5000,00 гривень, строком на 365 днів (до 20.02.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «А-БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,4% від суми кредиту за кожен день користування (876% річних). Інформація про суму нарахованих процентів за неправомірне користування грошовими коштами згідно ч. 2 ст.6 25 ЦК України, повідомляється Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника та сплачується Позичальником одночасно з заборгованістю за Кредитом та нарахованим процентами за фактичну кількість днів користування Кредитом (а.с. 11-17). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» які розміщені на сайті https://procent.com.ua (п. 1.5 Договору). Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «Процент» передбачені всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом. Сума загального розміру кредиту та загальних витрат за Кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору зазначена в Додатку №1, що є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.6 Договору). Відповідно до\~Витягу з\~інформаційно телекомунікаційної\~системи https://procent.com.ua,\~виданого ТОВ\~«Фінансова Компанія\~«Процент»,\~для укладення\~електронного кредитного\~договору №7563\~від 21.02.2024\~сторони вчинили\~дії в\~інформаційно-телекомунікаційній\~системі ТОВ\~«ФК «Процент». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 519548 направлявся Відповідачу 21.02.2024 року о 09:19:41 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у Кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір був підписаний 21.02.2024 року о 09:19:51 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 519548 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Із копії витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://procent.com.ua встановлено, що [PERSON] заповнив Анкету-заяву на кредит, створену 21.02.2024, в якій зазначено: сума кредиту 5000,00 гривень у валюті Української гривні, строк кредиту 365 днів, процентна ставка становить 2,4% за кожен день строку користування кредитом. Згідно копії квитанції №748773111 від 21.02.2024, ТОВ «ФК «Процент» перерахувало кошти в розмірі 5000,00 на умовах фінансового кредиту на кредитну картку № [NUMBER] . Із детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №7563 від 21.02.2024 встановлено, що станом на 17.12.2024 загальна сума заборгованості відповідача становить 41000,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень заборгованість за сумою кредиту, 36000,00 гривень заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, однак позивач звертає стягнення виключно на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 21.02.2024 по 17.12.2024 (а.с. 19-22). На виконання\~вимог ухвали\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~27.02.2025\~АТ «А-БАНК»\~надано інформацію\~стосовно [PERSON] ,\~зокрема,\~про рух\~коштів за\~банківським рахунком\~№ [NUMBER] \~(картка\~№ [NUMBER] )\~та перелік\~номерів мобільних\~телефонів,\~що зазначалися\~як фінансові\~в анкетних\~даних клієнта\~ [PERSON] . Варте зазначити, що у вказаному переліку міститься мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у додатку №3 до Кредитного договору №7563 від 21.02.2024 (а.с. 17, 80-82). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що відповідач умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконав, що виявилося у несплаті нарахованих процентів у розмірі 36000,00 гривень за період з 21.02.2024 по 17.12.2024, які нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,4% за кожен день користування кредитом (876% річних). Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за Кредитним договором №7563 від 21.02.2024 по нарахованих та несплачених процентах у розмірі 36000,00 гривень за період з 21.02.2024 по 17.12.2024 обґрунтованими та виходячи із наданого розрахунку позивача дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити у повному обсязі. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті. Визначаючись з розподілом витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує, що 03.06.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 (а.с.44-45), у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» було понесено відповідні витрати для звернення до суду, що підтверджено платіжною інструкцією №1351 від 29.11.2024. На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг №7 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 та витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №7 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 від 27.11.2024, відповідно до яких вартість послуг, які надавались складається з наступного: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за Кредитним договором №7563 від 21.02.2024 та клопотання про витребування доказів вартість 9000,00 гривень; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за Кредитним договором №7563 від 21.02.2024 вартість 1000,00 гривень. Тобто загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 10000,00 гривень. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність понесених витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Оцінюючи розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката (10000,00 грн.) на предмет їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору по малозначній справі, а також з огляду на розумну необхідність судових витрат (10000,00 грн.) позивача для цієї конкретної справи, суд вважає неспівмірним та завищеним розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 10000,00 грн. з урахуванням незначної складності справи; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягу наданих адвокатом послуг; ціни позову, тому вважає, що необхідно заяву про стягнення витрат позивача на правничу допомогу адвоката задоволити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката. У стягненні решти суми витрат на правову допомогу відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved