Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

До Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ладан А.І. до ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво», в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати в розмірі 4648,00 грн., заборгованість по середньому заробітку під час проходження позивачем військової служби в розмірі 46888,14 грн, а також компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 18198,92 грн. без врахування обов`язкових платежів та зборів. Крім цього просить судові витрати покласти на відповідача. Позовну заяву\~мотивовано тим,\~що [PERSON] \~відповідно до\~наказу «Про\~прийняття на\~роботу за\~трудовим договором»\~№06-14\~К з\~03\~липня 2017\~року прийнятий\~на посаду\~водія. Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 позивач був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України. Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] за №55 [PERSON] з 01.03.2022 року мобілізовано для проходження військової служби до частини [NUMBER] . За період з 01 січня 2022 року по 31 липня 2022 року ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» здійснило нарахування [PERSON] наступних доходів: Січень 2022 року нарахований дохід 6900,00 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору, виплачено 5554,50 грн.; Лютий 2022 року нарахований дохід 12000,00 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору, до виплати 9660,00 грн.; Березень 2022 року нарахований дохід 12588,33 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору, до виплати 10133,61 грн.; Квітень 2022 року нарахований дохід 12452,16 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору, виплачено 5012,00 грн., до виплати залишок боргу 5011,99 грн.; Травень 2022 року нарахований дохід 13045,12 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору, до виплати 10501,32 грн.; Червень 2022 року нарахований дохід 13045,12 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору, до виплати 10501,32 грн.; Липень 2022 року нарахований дохід 7115,52 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору, до виплати 5728,00 грн. Всього нараховано 77146,25 грн., з яких виплачено 10566,50 грн., залишок боргу 51536,24 грн. з ьврахуванням обов`язкових платежів. Відповідач не здійснив оплату заробітної плати [PERSON] за січень-лютий 2022 року в розмірі 4648,00 грн. та середній заробіток під час проходження позивачем військової служби з 01.03.2022 року по 19.07.2022 року в розмірі 46888,24 грн., які станом на дату звільнення та дату подачі позову відповідачем не виплачені. Відповідач припинив нарахування середнього заробітку позивачу з серпня 2022 року, на підставі змін до КЗпП України, за якими не зберігається середній заробіток за працівниками призваними на військову службу з липня 2022 року у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352. Згідно наказу «Про припинення трудового договору» №12-21 К від 29.12.2024 року [PERSON] звільнено з посади водія за згодою сторін, окрім того бухгалтерії товариства зобрв`язано провести остаточний розрахунок. 31.01.2025 року позивачем надіслано вимогу до відповідача про здійснення нарахування і виплату даних грошових коштів, що підтверджується копією опису вкладень до вимоги та фіскальним чеком АТ «Укрпошта». Згідно даних роздруківки з офіційного сайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення вбачається, що лист отриманий представником товариства за довіреністю 05.02.2025 року,. Проте відповіді так і не отримано. За позивачем з 01.03.2022 року зберігалося місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві (установі, організації), в якому він працював на час призову, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в розмірі 4648,00 грн., заборгованості по середньому заробітку під час проходження позивачем військової служби в сумі 46888,14 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 18198,92 грн. Відповідно до довідки №11-05 Д від 26.11.2024 року, виданої ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» нарахований але не виплачений середній заробіток становить 46888,14 грн., заборгованість по заробітній платі в розмірі 4648,00 грн., що в загальному становить 51536,24 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно розрахунків представника позивача в позовній заяві компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати становить за період з 01.01.2022 року по 31.07.2022 р. включно становить в розмірі 18198,92 грн. Просить стягнути з ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 4648,00 грн., заборгованість по середньому заробітку під час проходження позивачем військової служби в розмірі 46888,14 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 18198,92 грн. без врахування обов`язкових платежів та зборів. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Ладан А.І. в судове засідання не з`явилися, натомість представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, який про дату, час і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином засобами електронного зв`язку, що підтверджується довідкою відповідальної особи про доставку електронного листа 30.04.2025 року, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.223\~ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до положень ч.3 ст.211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до положень ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, за відсутності заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 19.06.1997 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2024/010808046 від 09.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно наказу директора ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» за №06-14 К від 30.06.2017 року [PERSON] прийнято на роботу за трудовим договором з 03.07.2017 року водієм. Копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 01.03.2022 року за №55, довідкою військової частини [NUMBER] від 15.08.2024 року підтверджується, що [PERSON] проходить військову службу у ЗСУ із 01.03.2022 року по теперішній час. Як вбачається із довідки №11-05 Д від 26.11.2024 року виданої генеральним директором ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER] , у тому що він працює в ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" з 03.07.2017 року та наданий момент займає посаду водія, а також здійснено нарахування за січень-липень 2022 року, з яких виплачено 10566,50 грн., сума заборгованості ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" перед позивачем складає 51536,24 грн. З липня 2022 року у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України щодо\~оптимізації трудових\~відносин» від\~01.07.2022\~№ 2352 нарахування заробітної плати припинено. Копією витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 19.11.2024 року за №157-РС підтверджується, що [PERSON] звільнено у запас з військової служби. Згідно наказу директора ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» за №12-21 К від 29.12.2024 року із [PERSON] припинено трудовий договір та звільнено з 29.12.2024 року з посади водія за згодою сторін, а також бухгалтерії провести остаточний розрахунок і виплатити йому грошову компенсацію за невикористані дні відпустки 3 дні за період з 22.11.2024 року по 29.12.2024 року. Згідно з довідкою форми ОК-5 Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] , у період з січня 2022 року по серпень 2022 року він отримував офіційну заробітну плату. Згідно довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-7 за період з січня 2022 року по липень 2022 року ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" здійснювалось нарахування заробітної плати позивачу, з яких здійснено відповідні відрахування податків, згідно чинного законодавства, що підтверджується зарахуванням страхового стажу за цей період. Разом з тим судом встановлено, що з 01.01.2022 року по 31.07.2022 року позивачу не виплачувалися нараховані суми, що підтверджується копією вимоги, яка міститься в матеріалах справи. Відповідач не здійснив оплату нарахованого доходу [PERSON] під час проходження ним військової служби з 01.03.2022 року по 31.07.2022 року у сумі 51536,24 грн з врахуванням обов`язкових платежів. Відповідач припинив нарахування середнього заробітку позивачу з серпня 2022 року, на підставі змін до КЗпП України, за якими не зберігається середній заробіток за працівниками призваними на військову службу. Статтею 43\~Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтею 233\~КЗпП України з урахуванням офіційного тлумачення в Рішенні Конституційного\~Суду №8-рп/2013\~від 15.10.2013 року визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з статтею 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також заохочувальних та компенсаційних виплат. Частиною 1 статті 115\~КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа Суханов та Ільченко проти України заяви № 68385/10 та № 71378/10, а також справа Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини , заява № 42527/98 тощо) майно може являти собою існуюче майно або засоби, включаючи право вимоги відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання/правомірне очікування (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст.1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі, заборгованості по середньому заробітку під час проходження військової служби та стягнення компенсації підлягають задоволенню. Частиною 5 ст.17\~Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами 3 та 4 ст.119 КЗпП України. Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, в Україні було введено воєнний стан. Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/202 в Україні оголошена загальна мобілізація. Відповідно до ч.3 ст.119\~Кодексу законів\~про працю\~України (на час виникнення спірних відносин) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким чином, законом було визначено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток за місцем роботи, де вони працювали на час призову. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо оптимізації\~трудових відносин»\~від 01.07.2022\~року за №2352-IX (набрав чинності 19.07.2022 року) (п.п.17 п.1) внесено зміни до ч.3 ст.119 КЗпП України, а саме слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада». Таким чином, законом №2352-IX було виключено положення ч.3 ст.119\~КЗпП України про те, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігається середній заробіток за місцем роботи. За таких обставин за позивачем з 01.03.2022 року зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві (установі, організації), в якому він працював на час призову, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за цей період. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27\~Закону України\~«Про оплату\~праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України №100 від 8 лютого 1995 року, який застосовується в тому числі у випадках залучення працівників до виконання військових обов`язків (п.п. «ї» п.1 Порядку). Середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (абзац 3 п.2 Порядку). Згідно п.5 розділу ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані два календарні місяці роботи на число відпрацьованих робочих днів у цих місяцях. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п.8 Порядку). Враховуючи положення Порядку №100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за два календарні місяці роботи. При цьому норми цього Порядку не містять особливого розрахунку для таких працівників, а також вимог щодо врахування при обчисленні середньої заробітної плати повністю відпрацьованих робочих днів протягом двох календарних місяців. Тобто середня заробітна плата за два місяці працівникам обчислюється на загальних умовах, а саме з виплат, які нараховані в місяцях розрахункового періоду. При цьому, як зазначалося вище сума заборгованості ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" перед [PERSON] згідно довідки №11-05 Д від 26.11.2024 року, виданої ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" складає 51536,24 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 34\~Закону України\~«Про оплату\~праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.1\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам частини\~доходів у\~зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст.2\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам частини\~доходів у\~зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. Відповідно до ст.3\~Закону України\~«Про компенсацію\~громадянам частини\~доходів у\~зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно розрахунків представника позивача в позовній заяві компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати становить в розмірі 18198,92 грн. Відповідно до Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» роботодавець не звільняється від обов`язку виплати заробітної плати. Звільняється від відповідальності за порушення строків її виплати, але лише за умови, що таке порушення сталось саме внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. В інших випадках керівник несе повну відповідальність за таке порушення. Відомостей про те, що ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" припинило свою роботу та господарську діяльність у справі немає, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, датою формування 25.03.2025 року. Товариство знаходиться в м. Канів Черкаської області і дана область не віднесена до областей, де ведуться бойові дії. Тому суд дійшов висновку, що позивач мав і має можливість здійснити оплату належних сум позивачу в повному обсязі. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, а також беручи до уваги те, що відповідачка не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив, суд дійшов до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а також середнього заробітку під час проходження ним військової служби у загальному розмірі 51536,24 грн. та компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 18198,92 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення заробітної плати. На підставі викладеного,

Outcome: approved