Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 28.02.2024 року після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №20/2024. 13.03.2025 року між позивачем та іншою спадкоємицею за законом, після смерті [PERSON] , рідною сестрою позивача та донькою померлої - [PERSON] , було укладено Договір про поділ спадкового майна №207, відповідно до якого на ім`я [PERSON] переходить у власність житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташованого в [ADDRESS] . Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на вищевказаний будинок, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з госоподарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 29.04.2025 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, до суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов визнає не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача Хорошівської селищної\~ради в підготовче судове засідання не з`явився.\~ До суду надійшла заява від представника відповідача про проведення судового засідання без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнає. Згідно частини 2\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.01.2024 року Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.сп.12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області №316 від 05.03.2024 року, згідно запису погосподарської книги №2 за 2021-2025 роки, особового рахунку № [NUMBER] Топорищенського старостинського округу, житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а.сп.17). Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №625 від 29.01.2025, згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи №225, станом до 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.сп.16). Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, інвентаризаційна справа №217, замовником якого є [PERSON] , загальна площа приміщень житлового будинку [ADDRESS] складає 81,0 кв.м. (а.сп. 19-22). Відповідно до звіту №250427/14-Л про проведення оцінки ринкової вартості житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , вартість об`єкта оцінки становить 63585 грн. (а.сп.31). Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідних документів (а.сп.8-11, 32-33). Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадкового реєстру №76004385 від 28.02.2024 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №20/2024 від 28.02.2024 року (а.сп.18). Згідно копії договору про поділ спадщини, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Толстіхіною Н.Д., 13.03.2025 року за реєстровим №207, спадкоємцями на майно померлої [INFO] [PERSON] , а саме позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , [PERSON] переходить право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.сп.13). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Толстіхіної Н.Д. від 13.03.2025 року за №66, станом на 13.03.2025 року згідно спадкової справи №20/2024, заведеної 28.02.2024 року щодо майна спадкодавця [PERSON] , що померла [INFO] , [PERSON] є спадкоємцем відповідно до договору про поділ спадщини, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Толстіхіною Н.Д. 13.03.2025 року за реєстровим №207, яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини (а.сп.14). Звернувшись до приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Толстіхіної Н.Д. для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] отримала відмову у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. (а.сп.15). Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2\~ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом, через відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем, не може реалізувати своє право на спадкування після померлої [PERSON] . Відповідно до статті 1 першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за законом. Як спадкоємець, що прийняв спадщину, позивач має право на оформлення спадкових прав, тому позовні вимоги підлягають до задоволення, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на нерухоме майно буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: approved