Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

16 вересня 2024 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2004 року. У шлюбі в них народилось п`ятеро дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через різні погляди на життя, різні інтереси та характер між ними. Сторони втратили взаєморозуміння. Протягом тривалого часу відповідач вчиняє відносно неї психологічне насильство. Четверо дітей є неповнолітніми Відповідач жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Через акти насильства позивач із дітьми змушена була переїхати на орендовану квартиру, однак самостійно утримувати дітей немає змоги. Відповідач працює викладачем та має постійний дохід. За наведених обстави просить розірвати шлюб, визначити місце проживання малолітніх дітей із нею та стягувати із відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2500 гривень на кожну дитину. Судом ухвалено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні. 03 лютого 2025 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та зобов`язано надати висновок про те із ким із батьків доцільніше залишити проживати дітей. 23.04.2025 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач частково визнає позовні вимоги. Зокрема не заперечує щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей із матір`ю. Щодо визначення розміру аліментів просив врахувати стан його здоров`я, він періодично проходить лікування, оскільки часто хворіє. Заявлений позивач розмір аліментів не визнає. 29.04.2025 надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач просить позов задовольнити із підстав викладених у позові. Ухвалою суду від 16.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Висновок органом опіки та піклування не надано. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із підстав наведених у позові та просили позов задовольнити. Додатково позивач зазначила, що вона орендує окрему кімнату в гуртожитку, однак договору оренди немає, змушена була переїхати із дітьми через поведінку відповідача. Від нового року відповідач дає по тисячі гривень щотижня. Щодо утримання сина [PERSON] повідомила, що син проживає з дідусем, оскільки йому важко проживати з нею та іншими дітьми, які є неповнолітніми в одній кімнаті в гуртожитку, але всі витрати на його утримання несе вона, це стосується одягу, навчання, лікування та інші витрати. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідач погоджується на розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з матір`ю та частково визнає позовні вимоги про стягнення аліментів в сумі 1800 гривень на кожну дитину. Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка батько відповідача та дідусь дітей [PERSON] дав покази в яких зазначив, що його син проживає на [ADDRESS] . [PERSON] проживає разом зі свідком, інші онуки проживають з матір`ю [PERSON] . Онука [PERSON] утримує [PERSON] , але його син [PERSON] купив онуку кросівки, також він бачить, що [PERSON] спілкується з дітьми, оскільки виставляє відео у мережі Фейсбук. Свідку та двом його синам, в тому числі [PERSON] , належить квартира на [ADDRESS] , яку він здає в оренду. Грошві кошти за оренду квартири забирає собі син [PERSON] . Орендна плата становить 10 тисяч гривень Заслухавши пояснення позивачки, представників сторін, покази свідка, дослідивши долучені до позовної заяви докази, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 28 січня 2004 року у відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківськ, актовий запис №88 (а.с.10). Сторони є батьками [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (19-23). До матеріалів справи також долучено копію термінового заборонного припису складеного відносно [PERSON] , відповідно до якого відповідач вчиняв домашнє насильство відносно [PERSON] (а.с.17-18). На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними припинено. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач позовну вимогу про розірвання шлюбу визнає, тому такий шлюб зберігати не доцільно. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Неповнолітньому [PERSON] на даний час виповнилось 17 років. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Отже, [PERSON] може самостійно обирати з ким з батьків проживати. Щодо визначення місця проживання інших дітей із матір`ю відповідач не заперечує. Враховуючи, що проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з матір`ю не суперечить інтересам дітей, т вони фактично проживають з нею на даний час, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інформації про свої доходи сторони суду не надали, але судом самостійно отримано дані з Державного реєстру фізичних осіб платників податків. Позивач отримує заробітну плату в ліцеї №21 та соціальні виплати. Доходи позивачки є незначними. Відповідач працює на посаді викладача Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника дохід відповідача тільки за період із січня по квітень 2025 року становить 98 078.77 грн. Крім того, відповідач отримує дохід від здачу в оренду нерухомого майна в розмірі 10 000 тисяч гривень щомісячно, що підтвердив свідок, його батько, в судовому засіданні. Також у судовому засіданні був допитаний батько відповідача [PERSON] , який зазначив, що із ним проживає онук [PERSON] , він сам так захотів. Інші діти проживають із [PERSON] , із ними спілкується, вони часто приходять до нього. Бачив як син купив кросівки [PERSON] , як часто син купляє щось дітям повідомити не зміг. Відповідач належних та допустимих доказів того, що він хворіє, потребує коштів на лікування не надав, хоча зазначав про це у відзиві. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2563 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує\~ потреби дітей щодо належного утримання, вік сторін та дітей. Враховуючи що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов у цій частині слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 16 вересня 2024. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 1211 гривень 40 коп. судового збору на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, та 1211 гривень 40 коп. судового збору в користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу. В порядку ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі ст. ст. 104, 110, 112, 141, 157, 180, 182, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved