Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. 29.02.2024 [PERSON] звернулася до суду вказаним позовом та, уточнивши позовні вимоги 07.06.2024, просила: 1) Визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ), батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] , про що виконавчим комітетом Студенківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області зроблено актовий запис про народження №5 від 05.04.2018; 2) Внести зміни до актового запису №5 від 05.04.2018 про народження [INFO] [PERSON] , що складений виконавчим комітетом Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, РНОКПП: [NUMBER] , та видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище ім`я та по батькові дитини незмінним: [PERSON] ; 3) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10000,00 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн та витрати на судово-генетичну експертизу. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. У 2017 році позивачка [PERSON] почала зустрічатися з [PERSON] , з яким раніше, у 2016 році познайомилась через сайт знайомств в мережі Інтернет. До відносин з відповідачем позивачка ставилась серйозно та планувала створити з ним сім`ю. Наслідком цих стосунків стала вагітність позивачки, про що вона одразу сповістила відповідача. Проте, відповідач не визнав, що дитина зачата від нього та припинив спілкування з позивачкою. Певний час вона сподівалась на відновлення стосунків з відповідачем, з іншими чоловіками не зустрічалась, вагітність не переривала, хоч і була в розпачі та депресії від такої поведінки відповідача. [INFO] позивачка народила дитину від [PERSON] - дочку [PERSON] . При реєстрації народження дитини запис про батька був зроблений зі слів позивачки, відповідно до ст. 135 СК України. Наводивши дитину, позивачка ще довго сподівалась відновити спілкування з відповідачем, але контакту з ним не було, а тому вона самостійно виховує та утримує дитину. Посилаючись на неможливість отримати від відповідача заяву про визнання батьківства, щоб в позасудовому порядку внести зміни до актового запису про народження дочки, позивачка в інтересах дитини: знати про своє походження та мати утримання від батька, звернулась до суду у порядку ст. 128 СК України з позовною заявою про визнання [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Також на підставі положень статей 181-182 СК України просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у сумі 10000 грн щомісяця, мотивуючи тим, що [PERSON] офіційно ніде не працевлаштований, має не облікований дохід, та тривалий час ухиляється від визнання батьківства та від виконання батьківських обов`язків. Процесуальні рішення та дії у справі Ухвалою суду від 01.03.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу [PERSON] було роз`яснено право подати відзив на позов із запереченнями щодо обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги. Третій особі у справі роз`яснено право надати письмові пояснення по суті спору. 08.03.2024 від виконавчого комітету Студенківської сільської ради Бориспільського району надійшли пояснення по суті позовних вимог в частині внесення змін до актового запису про реєстрацію народження дитини. 28.03.2024 до суду надійшла заява за підписом Сільського голови Марії Лях, в якій вона просила розглянути справу без представника сільської ради та задовольнити позовні вимоги повністю. 03.04.2024 на електронний запит суду надійшла відповідь з Єдиного демографічного реєстру, якою підтвердилось зареєстроване місце проживання [PERSON] [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] . 01.05.2024 на запит суду надійшла відповідь з [INFO] про те, що [PERSON] , [INFO] , на військовому обліку не перебуває, на військову службу за мобілізацією та за контрактом не призивався. Ухвалою суду від 10.06.2024 за клопотанням представника позивачки залучено до участі у справі, як третю особу Переяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 04.11.2024 ухвалою суду за клопотанням представника позивачки призначено судову молекулярно-генетичну експертизу для визначення кровного споріднення між відповідачем [PERSON] та дитиною [PERSON] , як батька та дочки. Ухвалою від 05.12.2024 за результатами розгляду клопотання експерта Київського НДЕКЦ МВС України судом вжито заходи забезпечення явки до експертної установи на 09.01.2025 позивачки [PERSON] разом з дитиною [PERSON] та відповідача [PERSON] (оголошенням та поштою). 05.02.2025 з Київського НДЕКЦ МВС України повернулись матеріали цивільної справи разом з повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з неявкою у визначену дату та час до експертної установи [PERSON] .. Ухвалою суду від 11.05.2025 відновлено провадження у справі. 27.02.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні. Одночасно з цим повторно направлено Електронний запит суду від 27.02.2025 та отримано відповідь з Єдиного демографічного реєстру про те, що [PERSON] , [INFO] знявся з реєстрації 16.09.2024 за адресою [ADDRESS] та за іншою адресою не зареєстрований. Відповідач [PERSON] повідомлений про суть справи на офіційному сайті Судової влади України та в телефонному режимі за номером, вказаним в позовній заяві. Судову повістку та іншу поштову кореспонденцію від суду за зареєстрованим місцем проживання відповідач не отримував. За таких обставин суд здійснював повідомлення (виклик) відповідача в підготовче та в судові засідання, як поштовою кореспонденцією, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] суду не надав. Будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру від нього також не надходило. Позивачка просила розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення у справі. Наслідки заочного розгляду справи позивачці та її представнику роз`яснені та їм зрозумілі. Отже, на час розгляду справи одночасно існують такі обставини: відповідач належним чином повідомлений суть справи, дату, час і місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання, не повідомивши про причини неявки; відзиву на позов не подав; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За правилами ч.1 ст. 280 ЦПК України вказані умови є необхідними та достатніми для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справи доказів. Фактичні обставини, з`ясовані судом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що на початку квітня 2017 року вона почала зустрічатись та мати інтимні відносини з [PERSON] , з яким познайомилась на сайті знайомств та тривалий час до фізичного зближення спілкувалась/вела переписку з ним в мережі Інтернет. У той період вона разом з двоюрідною сестрою [PERSON] винаймала квартиру та проживала по [ADDRESS] , у зв`язку з роботою. [PERSON] теж винаймав квартиру на тій же вулиці та також працював у м. Києві менеджером по продажу декору стін. Вона покохала відповідача, сподівалась створити з ним сім`ю, з іншими чоловіками не зустрічалась. Познайомила сестру зі своїм обранцем і та схвалила її вибір. У літній період 2017 року, вона планувала поїхати на сезонну роботу до курортного міста Одеса працювати в кафе. Перед від`їздом у кінці червня сестра [PERSON] запросила їх обох, як пару, на своє весілля до м. Чернігів, але [PERSON] з нею не поїхав, зіславшись на зайнятість по роботі, а тому вона поїхала без нього. Після весілля повернулась 27.06.2017 увечері. [PERSON] зустрів її на вокзалі у м. Києві, провів додому та залишився з нею на ніч в орендованій квартирі. Тієї ночі у них був незахищений статевий акт. Наступного дня вранці відповідач провів її на автобус до м. Одеса і вони попрощались. При цьому, вона була готова не їхати, якщо б тільки [PERSON] її зупинив, але цього не сталось. Перебуваючи на роботі в Одеській області вона певний час спілкувались з відповідачем телефонним зв`язком. Приблизно за тиждень, на початку липня 2017 р. вона очікувала настання «критичних» днів, однак сталась затримка, про що вона повідомила [PERSON] і він порадив зробити тест на вагітність. Вона зробила тест, але він вагітність не підтвердив. Згодом (приблизно за місяць) вона відчула характерні для вагітності симптоми, та 09.08.2017, повторила тест і він показав позитивний результат (вагітність). На той час [PERSON] вже припинив спілкування з нею, не відповідав на її телефонні дзвінки: не брав слухавки або скидав виклики. Тоді вона написала йому у «Вайбер», що вагітна і «скинула» фото тесту, на що [PERSON] відповів: «Це не моє». Повернувшись до Києва, вона виявила, що [PERSON] з`їхав з квартири, яку орендував. Вона була в розпачі, відчувала себе зрадженого, однак не полишала надії, що [PERSON] дасть про себе знати і вони будуть разом. У жовтні 2017 р. вона «скинула» йому фото своєї медичної картки про вагітність та написала: «Давай поговоримо». Після цього [PERSON] заблокував її у всіх контактах. [INFO] у пологовому будинку м. Києва вона народила дівчинку. При реєстрації дитини відомості про батька записали з її слів, при цьому ім`я та по батькові вона вказала відповідача. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є двоюрідною сестрою позивачки зі сторони батька. Приблизно у травні- на початку червня 2017 року [PERSON] приїхала до неї в гості у село Циблі зі своїм хлопцем [PERSON] . Вони познайомилися та разом відпочивали на побережжі річки Дніпро. За сестру вона була рада, оскільки та вже кілька років ні з ким не зустрічалась, а поряд з тим чоловіком була окрилена, сяяла від щастя. У вересні 2017 року сестра [PERSON] приїхала в село на «Храм». Очі її були повні сліз. Тоді вона дізналась від сестри про її вагітність та те, що востаннє вона була з [PERSON] у ніч з 27.06.2017 на 28.06.2017 перед від`їздом до м. Одеса на сезонний підробіток. Усю вагітність та ще рік після народження дитини [PERSON] плакала при згадці за [PERSON] . Ні з ким не зустрічалась і лише останні кілька років перебуває у стосунках. Сестра ніколи не була легковажною у відносинах з чоловіками, тому і відносин таких було мало. Свідок [PERSON] надала суду письмові пояснення, завірені нотаріально, в яких зазначила, що їй відомо про суть справи і вона знає про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення, разом з цим повідомляє, що вперше з [PERSON] її познайомила двоюрідна сестра [PERSON] у 2017 році. На той час вона ( [PERSON] ) разом із позивачкою винаймали двокімнатну квартиру у [ADDRESS] . Спочатку з [PERSON] сестра вела з активну переписку в мережі Інтернет, а поті почали зустрічатись. Він неодноразово приходив до них на квартиру і залишався ночувати. Вона сприймала їх як пару, а тому обох запросила на власне весілля у м. Чернігів. [PERSON] не приїхав. Після весілля 27.06.2017 він зустрів [PERSON] на автовокзалі у м. Києві, а наступного дня вранці провів її на автобус до м. Одеси. Під час роботи в Одеській області сестра [PERSON] зробила тест на вагітність та сповістила результат [PERSON] . Після того, як він дізнався, що вона вагітна, перестав з нею спілкуватись і не відповідав на її телефонні дзвінки. У той період влітку 2017 року вона була на відпочинку в Одеській області та зустрічалась із сестрою, а тому знає ці обставини. До зустрічі з [PERSON] , під час відносин з ним і тривалий час після розлучення двоюрідна сестра [PERSON] з іншими чоловіками не зустрічалась. 05.04.2018 виконавчим комітетом Студенківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області видано Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] , яка народилась [INFO] , актовий запис №5 від 05.04.2018. Батьком дитини зазначено: [PERSON] , громадянин України; мати: [PERSON] , громадянка України (а.с.13). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження (дата формування Витягу 16.02.2024), в актовому записі № 5 від 05.04.2018, який складено виконавчим комітетом Студенківської сільської ради про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька: [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.16). Копіями довідок № 29 від 13.01.2020 та №878 від 21.10.2020 за підписом голови Студенківської сільської ради та секретаря сільської ради підтверджується, що [PERSON] , [INFO] та її дитина [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14,15). Відповідно до копій медичних документів, виданих КНП «КНПБ» №6 (ЄДРПОУ 23494298, вул. П. Запорожця, 26-А, м. Київ), а саме: Обмінної картки пологового будинку, Медичного свідоцтва №55, Виписки про новонародженого № [NUMBER] встановлено, що [INFO] о 17:55 год. у громадянки [PERSON] , [INFO] відбулись пологи з терміном вагітності 40-41 тижні, вага дитини 3550 г., стать жіноча, зріст дитини 54 см. Дитина та породілля виписані в задовільному стані на 5 добу (а.с.147-149). Правове регулювання спірних правовідносин За змістом ч.1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до положень ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду в порядку позовного провадження в цивільному судочинстві. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини (ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 7 згаданої Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони, у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За правилами статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Мотиви, з який виходив суд та висновки суду. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно постанови Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 760/3977/15-ц, якщо відповідач (наприклад, імовірний батько дитини) ухиляється від здачі біологічного матеріалу для проведення експертизи, суд може визнати батьківство такої особи без відповідного висновку експертизи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 р. у справі № 201/11183/16-ц, в якій наголошується, що питання про походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, в тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, що жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, оскільки суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні із зазначенням мотивів їх прийняття або відхилення. У разі, якщо ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо виключає її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмовити в його визнанні (залежно від того, яка зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них така експертиза). У цій справі на підставі пояснень позивачки, показань свідків та медичної документації, у їх логічному взаємозв`язку судом встановлено, що дитина [PERSON] , народжена позивачкою [PERSON] 29.03.2018 на 41 тижні вагітності. Зачаття дитини припадає на той період, коли позивачка була в близьких відносинах з відповідачем [PERSON] та мала з ним інтимну близькість з квітня 2017 по 27.06.2017 включно. Стосунків з іншими чоловіками у цей період позивачка не мала. [PERSON] знав про вагітність [PERSON] від самого початку, але відмовився визнавати дитину своєю та під час вагітності позивачки припинив відносини з нею, а також в подальшому уникав будь-якого спілкування з [PERSON] . В актовому записі №5 від 05.04.2018 про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] , відомості про батька дитини: « [PERSON] » внесені зі слів матері у порядку ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Тож, вже при реєстрації народження позивачка вказала ім`я та по батькові батька своєї дитини у відповідності до фактичних даних про відповідача [PERSON] . Відповідач, будучи обізнаним про суть спору та місце розгляду справи, ухилявся від участі у справі по встановленню його батьківства. Так, поштову кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] він не отримував, а в подальшому під час судового розгляду, 16.09.2024 знявся з місця реєстрації та на судові повідомлення, розміщені на вебсайті Судової влади України, не реагував. У такий спосіб відповідач також ухилився і від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи та від здачі біологічного матеріалу для встановлення чи спростування кровної спорідненості між ним та дитиною. Про місце, день та час відібрання біологічних зразків відповідач повідомлявся судом усіма можливими способами, однак до експертної установи не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Як наслідок, призначена судом генетична експертизу не була проведена. За правилами статті 109 ЦПК у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Суд застосовує це правило у даній справі та задовольняє позовні вимоги про визнання батьківства, оскільки сукупність доказів та з`ясовані судом фактичні обставини не викликають жодного розумного сумніву в тому, що саме [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно, задоволенню підлягають і вимоги про внесення зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , в частині, що стосуються відомостей про батька дитини, з видачею нового свідоцтва про народження. Так, згідно зі ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд виходить з наступного. За правилами ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачка обґрунтовує заявлений розмір аліментів (10000 грн щомісяця) тим, що відповідач тривалий час не приймав участі в утриманні дитини та має не офіційний дохід від роботи, яку виконує без належного працевлаштування. З відповіді ДФС, отриманої на електронний запит суду, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , не отримує доходу у виді заробітної плати від жодного податкового агента. Судом встановлено, що дитини [PERSON] проживає разом з матір`ю. Водночас, позивачка не надала суду відомості про свій матеріальний стан, про своє місце роботи, майно та доходи, а також про доходи дитини. Доказів того, що позивачка до подання цього позову вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, немає. Тобто, позивачка довела право на отримання від відповідача аліментів на утримання дитини та при цьому не послалась на жодні обставини, визначені ч.4 ст. 182 Сімейного кодексу України, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 10000,00 грн. Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 3000,00 грн щомісячно, що є наближеним розміром до встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище та з урахуванням участі матері в утриманні дитини забезпечить її базові матеріальні потреби, відповідатиме принципу справедливості, розумності та пропорційності. Враховуючи, що стягнення аліментів у цій справі є похідним від встановлення батьківства, суд не вважає за доцільне допускати рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання та вважає, що таке стягнення має бути з дня пред`явлення позову (29.02.2024), але після набрання рішенням законної сили щодо визнання батьківства платника аліментів. В силу ч.1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір при поданні позову в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial