Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом (уточненим) до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Оріхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства. Позов обґрунтований тим, що з вересня 2009 року по квітень 2010 року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] без укладення шлюбу.Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, тому позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] почали мешкати окремо, вести кожен окремо особисте життя. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . На момент народження дитини він не перебував з [PERSON] у шлюбі та відповідач надала дитині своє прізвище, а ім`я та по батькові батька дитини зазначила його. Позивачу не було відомо чи дійсно [PERSON] , є його сином. У липні 2023 року, позивачу стало відомо, що [PERSON] повідомляє іншим особам, що [PERSON] є біологічним батьком позивача [PERSON] . Позивач намагався у добровільному порядку провести тест ДНК, однак відповідач відмовляє та не дає відібрати біологічні зразки ДНК для проведення генетично-молекулярної експертизи. Тому позивач просив, щоб суд визначив у рішенні наступне: 1.визнав громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Гуляйполе Запорізької області, РНОКПП: [NUMBER] , батьком дитини громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] ; 2.зобов`язав відповідний уповноважений відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актових записів про народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] , а саме: в графі «Батько» зазначити « [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Гуляйполе Запорізької області», громадянин України. Прізвище дитини, ім`я, по батькові, дату та місце народження дитини, відомості про матір дитини залишити без змін та видати нове Свідоцтво про народження дитини. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 08 грудня 2024 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2025 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що з відповідачкою [PERSON] близько року зустрічалися, потім разом жили близько півроку однією сім`єю без реєстрації шлюбу; перебуваючи у стані вагітності, відповідачка від нього пішла. Про те, що [PERSON] народила дитину, він дізнався через три дні від сторонніх людей, приїздив до пологового будинку, просив, щоб вона зареєструвала дитину на нього, як на батька. Однак відповідачка відмовилась, мотивуючи тим, що хоче бути матір`ю-одиначкою та отримувати відповідну допомогу. Він матеріально допомагав дитині, дарував подарунки, однак після звернення з цим позовом до суду відповідачка перестала з ним спілкуватись. Наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON] адвокат Яковенко О.С. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи Оріхівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачка [PERSON] , яка про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. У судовому засіданні в якості свідка допитано [PERSON] , матір позивача, яка повідомила, що коли відповідачка народила сина, то забажала бути матір`ю-одиначкою, жити з позивачем однією сім`єю не бажала. Відповідач [PERSON] не бажала реєструвати шлюб з її сином. Позивач та відповідачка, з кінця 2010 року по травень 2011 року жили у позивача, який має свій будинок, потім розійшлися. Позивач завжди визнавав сина, до війни вони переказували відповідачці гроші, відповідачка давала сина. С початком війни відповідачка дитину давати їм перестала, картку заблокувала; вона дитину не бачила два роки. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача. Їй відомо, що сторони проживали разом, потім [PERSON] завагітніла та під час вагітності пішла від позивача. Про те, що відповідач народила дитину, їм стало відомо через 3-4 дні; їй відомо, що позивач допомагав дитині, дарував подарунки. Вона бачила, як [PERSON] купував велосипед та поїхав дарувати сину. Також бачила, як позивач та відповідач, під час спільного проживання, саджали город. Також їй відомо, що позивач не зареєструвала спільну з позивачем дитину на позивача. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є двоюрідним братом позивача. Йому відомо, що сторони проживали разом, від позивача знав, що у [PERSON] буде дитина. Під час вагітності [PERSON] пішла від позивача. Знає, що позивач їздив до [PERSON] в пологовий будинок та потім, після народження сина, вони ще раз сходилися та кілька місяців мешкали разом, потім знов розійшлися. Відомо, що сторони дуже хотіли цю дитину, ім`я дитині дав саме позивач. З дитиною спілкувалися всі родичі позивача, позивач допомагав дитині матеріально. Суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Згідно із ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін та інших учасників справи, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 14.05.2025 зазначену позовну заяву вирішено розглянути заочно, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Оріхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства, враховуючи наступне. Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини (рішення у справі «Йевремович проти Сербії» заява № 3150/05, від 17 травня 2007 року). Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження за № 00044860320 від 06.05.2024, [INFO] народилася дитина чоловічої статі, - [PERSON] . Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Народження [PERSON] зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №08 від 12 січня 2012 року. Відомості про батька дитини [PERSON] , - [PERSON] , внесені до актового запису відповідно до частини першої статті 135 СК України. Суд звертає увагу, що, відповідно до копії актового запису про народження [PERSON] , у заяві в порядку ст. 135 СК України відповідачка вказала ім`я та по батькові батька дитини - [PERSON] , що збігається з ім`ям та по батькові позивача [PERSON] . Даний факт, у сукупності з іншими доказами у даній справі, свідчить на користь доводів позивача про те, що саме він є батьком малолітньої дитини [PERSON] , а також, що батьківство позивача визнавалось відповідачкою. Як вбачається з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Запорізькій області від 26.10.2023, місце проживання відповідачки [PERSON] , [INFO] , з 27.12.2012 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . В той же час, станом на 13.06.2024 відповідачка [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 05.06.2024, Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 01.05.2023 за вих. №19-41632/18/24 надано відомості про перетин державного кордону України громадянкою України [PERSON] , [INFO] за період з 22.02.2022 по 05.06.2022 (час надання відповіді) згідно з якою відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою [PERSON] , в Базі не виявлено. 29.01.2024 на адресу суду надійшла заява адвоката Сивоненко О.В. про вступ у вищезазначену цивільну справу в якості представника відповідачки [PERSON] , з якою укладено договір про надання правової допомоги б/н від 29.01.2024. 05.02.2024 адвокат Сивоненко О.В. звернулася до суду із заявою, з якої вбачається, що відповідачка [PERSON] з 30.01.2024 перестала виходити на зв`язок, гонорар не сплачено, узгодити правову позицію із відповідачкою вона не має змоги, тому повідомляє суд, що договір про надання правової допомоги нею розірвано в односторонньому порядку на підставі п.4.6 договору. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2024 року за клопотанням представника позивача адвоката Яковенка О.С. по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу (ДНК), проведення якої доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичний центр МВС України, що знаходиться за адресою: 69068, вул.Аваліані, 19-А, м. Запоріжжя. У повідомленні експерта, яке надійшло на адресу суду 23.09.2024, було заявлене клопотання про забезпечення одночасної явки [PERSON] та [PERSON] , разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , для відбору біологічних зразків, який відбудеться у приміщенні Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2024 року зобов`язано [PERSON] та [PERSON] , разом із дитиною [PERSON] , [INFO] , прибути до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що знаходиться за адресою: 69068, місто Запоріжжя, вулиця Аваліані, 19-а, в будь-який час з понеділка до п`ятниці (режим роботи: пн.-чт. 08.00.-17.00., пт. 08.00.-15.45., обідня перерва 12.00.-12.45.) для надання біологічних зразків, в строк до 21 листопада 2024 року включно. При собі мати паспорт та свідоцтво про народження дитини. Матеріали справи містять належні докази повідомлення і позивача, і відповідачки про необхідність з`явитися до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, що знаходиться за адресою: 69068, місто Запоріжжя, вулиця Аваліані, 19-а, в будь-який час з понеділка до п`ятниці (режим роботи: пн.-чт. 08.00.-17.00., пт. 08.00.-15.45., обідня перерва 12.00.-12.45.) для надання біологічних зразків, в строк до 21 листопада 2024 року включно. 23.12.2024 на адресу суду із Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшов лист про неможливість проведення експертизи, у зв`язку з тим, що саном на 11.12.2024 вказані у клопотання особи до експертної установи одночасно не з`явилися, біологічні зразки отримані не були. При цьому [PERSON] , згідно з відмітками експерта Климчук І.О., 01.11.2024, 05.11.2024 та 21.11.2024 з`являвся до Запорізького НДЕКЦ, [PERSON] , [PERSON] не з`являлись. В ухвалі про призначення експертизи судом було попереджено сторони (їх представників) про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені статтею 109 ЦПК України. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). Отже, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу самостійно цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] була обізнана про розгляд даної цивільної справи у Заводському районному суді м.Запоріжжя, відповідачка мала обов`язок з`явитись для проведення експертизи до експертної установи та обов`язок відповідачки, з якою проживає дитина, забезпечити присутність дитини. Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України). Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved