Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] [INFO] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Судовим наказом від 18.11.2024 року з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] аліменти неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.01.2025 року по справі №208/14336/24 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Зазначає, що аліменти, які утримуються з його заробітної плати, становлять частку його заробітку, що перевищує встановлену законом частку. Посилаючись на норми ст.192 Сімейного кодексу України, позивач просить задовольнити позов. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч.4 ст.19, ст.274 ЦПК України (а.с.17). Позивач\~ [PERSON] \~в судовому\~засіданні надав\~суду документи\~щодо стану\~свого здоров`я,\~ пояснив,\~що його\~доходів не\~вистачає на\~власні потреби,\~лікування,\~сплату комунальних\~послуг,\~а також\~сплату аліментів.\~Просив суд\~задовольнити позовні\~вимоги,\~зменшити розмір\~аліментів,\~що стягуються\~з нього,\~з 1\\4\~частини до\~1\\6\~частини на\~кожну дитину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримала свою позицію, викладену раніше у наданому відзиві на позов. вважає, розмір аліментів, що отримуються на даний момент сплачується позивачем на її користь, повністю відповідає чинному законодавству. Зазначає, що сама лише обставина, що небажання або відсутність у батька або матері можливості надавати дитині відповідно розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Зазначає, що її доходи є невеликими, вона самостійно виховує двох дітей, старший син навчається в коледжі і також перебуває на її утриманні. Коштів на старшого сина позивач не надає взагалі. Позивач є працездатним, отримує дохід, а наявність іншої дитини не є беззаперечною умовою для зменшення розміру аліментів. Тому вважає, що зміна розміру аліментів є недоцільною та суттєво знизить рівень життя дитини. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.20). Представник третьої особи Служби у справах дітей Кам`янської міської ради Пелипас Г. надала суду клопотання про розгляд справи без присутності представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач-1 [PERSON] , є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.30, 31). Судовим наказом Заводського районного суду м. Дніпропдзержинська від 18.11.2024 року, який набрав законної сили 18.11.2024 року, з позивача на користь відповідача [PERSON] \~стягнуто аліменти неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу 18.11.2024 року і до повноліття дитини (а.с.6-7). Згідно довідки про склад зареєстрованих осіб, за адресою: [ADDRESS] разом з відповідачем [PERSON] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.32) Позивач [PERSON] та відповідач-2 [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.01.2025 року по справі №208/14336/24 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з 29.11.2024 року і до повноліття дитини (а.с.8-11). \~ \~ \~ \~За змістом довідки від 16.12.2024 року №АА00000033 вбачається, що позивач працює в ТОВ «АБ ПЛЮС» на посаді торгівельного агента, загальна сума нарахованого доходу за період з червня 2024 року по листопад 2024 року включно становить 60218,02 грн.(а.с.14). Відповідно до довідки про доходи від 25.03.2025 року №25/03-25, відповідач [PERSON] працює в ФОП [PERSON] на посаді майстра-перукаря та її нарахована заробітна плата за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року складає 23662,11 грн. (а.с.28) Спірні відносини сторін врегульовано нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змістом позову обставинами, які наразі впливають на розмір присуджених аліментів, є зміни матеріального та сімейного стану позивача. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, сторони у справі повинні порівно утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить їх належне утримання. При цьому, суд враховує, що розмір стягнених аліментів має бути справедливим та таким, що забезпечить необхідну участь позивача як батька в утриманні своїх дітей, та має бути достатнім для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Законом України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими, - тому суд надає оцінку матеріальному та сімейному стану позивача з урахуванням розміру аліментів, присуджених до стягнення. При розгляді справи з наданням оцінки ступеню обґрунтованості позовних вимог, суд звертає увагу, що звернення позивача до суду з позовом об`єктивно не може бути направлено на умисне ухилення від батьківського обов`язку матеріально утримувати свою дитину, - отже, суд не має сумнівів в щирості доводів позивача про дійсну необхідність зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Вимогами ст. ст.13,81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що на даний час він має обов`язок щодо сплати аліментів також ще на одну дитину в розмірі 1\\4 частини всіх видів його заробітку (доходу), також він має проблеми зі здоров`ям та потребує коштів на лікування. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в Постанові від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Позивачем належними\~та допустимими\~доказами не\~підтверджено погіршення\~його майнового\~стану,\~у тому\~числі й\~у зв`язку\~з наявними\~хворобами,\~якими,\~як зазначено\~позивачем у\~судовому засіданні,\~він хворіє\~багато років. Окремо слід звернути увагу на те,що згідно із ч.8 ст.7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. Додатково суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 192 СК України, які можуть бути підтверджені достовірними доказами, платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed