Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

У жовтні 2024 року представник заявника [PERSON] - адвокат Абакумов Станіслав Миколайович звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, а саме: встановити факт, що [PERSON] та військовослужбовець [PERSON] , який зник безвісти під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони України [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2014 року по [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] і [PERSON] , з 2014 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Шлюб не реєстрували, оскільки в цьому не було потреби. Спільно проживали за адресою: [ADDRESS] . Були пов`язані спільним побутом, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири, мали взаємні права та обов`язки. 22.07.2023 року за мобілізацією, [PERSON] був призваний на військову службу [INFO] до військової частини [NUMBER] , що підтверджується копією повістки та довідкою Форми 5 №128 від 05.08.2023. Сповіщенням №7287 від 01.07.2024 повідомлено, що [PERSON] зник безвісті 26.06.2024 під час виконання бойових задач. У [PERSON] збереглися особисті речі та документи [PERSON] , а також його медична документація. Крім того, в рамках досудового розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] , у [PERSON] вилучалися особисті речі [PERSON] . В період служби [PERSON] , заявниця направляла йому посилки з продуктами. Заявниця - [PERSON] має на меті встановити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] , який зник безвісті 26.06.2024 під час виконання бойових задач, оскільки встановлення даного юридичного факту має значення для звернення із заявою про виплату грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця та надасть право звертатися до урядових і неурядових організацій з питанням пошуку її чоловіка. [PERSON] зверталася до [INFO] , де їй в усному порядку було роз`яснено, що без реєстрації шлюбу або без рішення суду про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, жодних виплат їй не належить. Заявниця як цивільна дружина зниклого військовослужбовця має право на виплату грошового забезпечення, що і стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2024 року прийнято вищезазначену заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Представник заявника в судовому засіданні просив задовольнити заяву. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що заявлені вимоги підтримує, оскільки, дійсно проживала однією сім`єю з [PERSON] з 2014 року. Представник заінтересованої особи [INFO] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про слухання справи. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. 06.01.2025 року надійшла заява про розгляд справи без її участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом як подружжя. Їх сім`ю вона знає з 2015 року, оскільки проживає поруч, вони є сусідами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , яка є сестрою [PERSON] ,вказала, що заявниця і [PERSON] зустрічалися ще з 2011 року, а з 2014 року почали проживати разом, жили як чоловік та дружина, були повноцінною сім`єю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Та [PERSON] завжди зустрічав жінку з роботи, допомагав їй по господарству, гуляв із собакою. Подружжя разом робили покупки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , розповіла, що [PERSON] та [PERSON] проживали як родина, чоловік та жінка, разом вели господарство. Знає їх, оскільки дружать сім`ями. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та покази свідків, оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про таке. Встановлено, що згідно Сповіщення №90/2024 або 7287 від 01.07.2024, [PERSON] зник безвісти 26.06.2024 року під час виконання бойових задач. Згідно довідки №128 від 05.08.2023 та повістки від 2023 року, [PERSON] був призваний (за мобілізацією) на військову службу [INFO] до військової частини [NUMBER] . Відповідно до фото таблиці з 5 фотографій та пояснення до неї, вбачається, що заявниця та [PERSON] знаходяться разом у різних місцях, і з цих фотографій можна зробити висновок про те, що вони перебувають у відносинах між собою, а також вказані фотознімки підтверджують сталі відносини між [PERSON] та [PERSON] притаманні сім`ї. З квитанції про відправлення посилки від 22.09.2023 №59001026510489, вбачається, що [PERSON] відправляла посилку [PERSON] в період його служби. Згідно листа №85Аз/50-2024 від 13.08.2024, слідчим повідомляється, в ході проведення досудового розслідування [PERSON] допитана в якості свідка та видала особисті речі [PERSON] для подальших молекулярно-генетичних експертиз. Як встановлено в судовому засіданні, у заявниці знаходяться оригінали документів виданих на ім`я [PERSON] , а саме: паспорт громадянина України, свідоцтво про народження серія [NUMBER] , диплом № [NUMBER] , договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку, декларація №0001-5А20-3ТА0. Також, дослідивши протоколи опитування свідків та надані ними покази,у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справинема, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 1 статті 3 Сімейного кодексу України, передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно вимог частини4 Сімейного кодексу України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 за №5-рп/99 визначено таку обов`язкову ознаку поняття «член сім`ї», як ведення спільного господарства. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі №369/16486/18. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Умовами встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є наступні: 1) відсутність між ними офіційно зареєстрованого шлюбу, як і не перебування кожного з них в іншому офіційному шлюбі; 2) ведення спільного господарства; 3) наявність спільного бюджету; 3) наявність взаємних прав та обов`язків як у подружжя; 4) наявність інших обставин, що можуть свідчити про реальність сімейних стосунків між особами. Під спільним проживанням необхідно розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання варто зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі №643/6799/17 від 30.10.2019, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч.4 ст. 263 ЦПК України. З показань допитаних у судовому засіданні свідків, а також досліджених письмових доказів судом встановлено, що заявниця [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період часу з 2014 року по [INFO] - день зникнення безвісти останнього під час проходження військової служби у складі Збройних Сил України, мали стосунки, притаманні шлюбним, та були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, приймали спільну участь у питанні життєзабезпечення їх сім`ї та проведенні дозвілля. Відповідно до статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуків порядку, встановленому цим Законом,близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захисту порядку, визначеному законодавством України. Відповідно до преамбули Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» зазначається, що цей Закон визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. У ч.1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» зазначено, що до близьких родичів та членів сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин відносяться: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. А за такого, [PERSON] у разі встановлення судом факту її проживання однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка та жінки без шлюбу в розумінні Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» буде відноситися до членів сім`ї [PERSON] як особи, зниклої безвісти за особливих обставин, що надасть їй право в тому числі на отримання достовірних відомостей про його місцеперебування, а також інформації про хід та результати його розшуку. При встановленні факту, [PERSON] буде надано право на звернення за отриманням грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення. Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані заявницею докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, і в своїй сукупності підтверджують факт проживання заявниці [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу за зазначений у заяві період. Враховуючи викладене, за результатом досліджених в судовому засіданні доказів, перевіривши їх, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності,з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved