Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві (а.с. 2 4) викладено наступну позицію. 19 червня 2013 року, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить не припинене на день смерті спадкодавця право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, спадщину прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час її відкриття. 20 лютого 2025 року нотаріусом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в цій частині. За вказаних обставин позивач просив визнати за ним, як за спадкоємцем [PERSON] , право власності на належне спадкодавцю нерухоме майно (житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами), що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відзив на позов не надходив. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до змісту яких позивач та його представник на задоволенні позову наполягали, представник відповідача позов визнав. Судом ухвалено щодо проведення підготовчого судового розгляду за відсутності сторін. Судом встановлено, що 13 травня 2013 року [PERSON] вчинений заповіт (а.с. 10), відповідно до якого він визначив свого сина [PERSON] спадкоємцем усього належного заповідачу майна. Згідно з технічним паспортом (а.с. 15 18), нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , складається з побудованих протягом 1977 1990 років житлового будинку садибного типу «А1» (з прибудовою «а-1» тамбуром «в» та сходами «сх»), сараїв «Б», «Ж», літньої кухні «В», комори «Г», гаражів «Д», «Е», дворової вбиральні «Є», воріт з хвірткою «№1», огорожі «№ 2» та воріт «№ 3». Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 11), [PERSON] помер [INFO] . Як зазначено в довідках (а.с. 35 38), [PERSON] був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в його постійному користуванні перебувала земельна ділянка для обслуговування вищезазначеного будинку, до дня смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , двома малолітніми онуками та невісткою. Згідно з довідкою (а.с. 65), дані про реєстрацію житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у КП ЛОР «Золочівське МБТІ» відсутні. 20 лютого 2025 року [PERSON] подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що відкрилася [INFO] після смерті його батька [PERSON] (а.с. 62). У видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] відмовлено через відсутність відповідних правовстановлюючих документів спадкодавця, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 39). Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17. Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Як встановлено ч. 1 ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). [PERSON] єдиний спадкоємець [PERSON] , який прийняв, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадщину за заповітом, до складу якої входить не припинене на день смерті спадкодавця право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і побутовими спорудами. Відсутність записів про право власності заповідача у відповідних державних реєстрах унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, проте не позбавляє позивача права спадкування. Суд вважає, що порушені через відсутність умов для їх оформлення спадкові права [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на успадковане нерухоме майно. При зверненні до суду представником позивача сплачений судовий збір в сумі 2917 грн., що підтверджується квитанцією від 17 березня 2025 року № 0.0.4255838069.1, виданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 1). Визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті є передбаченою ч. 1 ст. 142 ЦПК України підставою для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved