Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Представник заявниці, який діє від імені та в інтересах заявниці звернувся до суду із вказаною заявою. Заявлені вимоги мотивує тим, що 14.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] 12.01.2013 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації. Згідно сповіщення сім`ї № 67 від 23.02.2024 року солдат [PERSON] зник безвісті під час виконання бойового завдання, захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України 22.02.2024 біля населеного пункту Орлівка, Донецької області Зі слів побратимів [PERSON] загинув [INFO] від проникаючого поранення грудної клітини біля населеного пункту Орлівка Донецької області. Проте, на теперішній час, заявниця не може здійснити державну реєстрацію смерті чоловіка, оскільки на даний час у неї відсутні належні документи для реєстрації смерті, зокрема лікарське свідоцтво про смерть або фельдшерська довідка про смерть, оскільки тіло загиблого не вдалось забрати з тимчасово окупованої території. Встановлення факту смерті у судовому порядку необхідно заявниці для оформлення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця [PERSON] . У судовому засіданні заявниця і представник заяву підтримали та просять задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що 22.02.2024 виконуючи бойове завдання біля населеного пункту Орлівка, Донецької області та будучи командиром робив обхід позиції. Підійшов до [PERSON] та інших побратимів, поспілкувались декілька хвилин і він пішов. Тільки зайшов за кут оборонної лінії почув приліт. Побіг до хлопців і побачив, що міна влучила в місце знаходження [PERSON] і його прикидало землею. Коли намагався дістати [PERSON] побачив, що він загинув оскільки тіло розірвало. Можливості забрати тіло через високий рівень небезпеки не вдалось і евакуювали у першу чергу тільки поранених. Свідок [PERSON] показав, що 22.02.2024 разом з [PERSON] знаходились на позиції біля населеного пункту Орлівка, Донецької області. Командир [PERSON] робив обхід позиції і тільки він відійшов, відбувся приліт міни прямо біля місця знаходження [PERSON] . Коли підбіг до нього побачив, що тіло [PERSON] розірвало. Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 14 серпня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 16). Згідно довідки [INFO] № 1700/1 від 01.04.2025, громадянин [PERSON] , [INFO] , 12 січня 2023 призваний [INFO] на військову службу за призовом під час мобілізації згідно Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію». З довідки військової частини [NUMBER] № [NUMBER] від 23.02.2024 вбачається, що солдат [PERSON] , у тому числі з 08.02.2024 по 22.02.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Сповіщенням сім`ї № 67 від 23.02.2024 на ім`я [PERSON] підтверджується, що 22.02.2024 біля населеного пункту Орлівка, Донецької області, солдат [PERSON] , захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України, зник безвісті. 26.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за заявою [PERSON] про кримінальне правопорушення за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 115 КК України про те, що її чоловік [PERSON] військовослужбовець Збройних Сил України зник безвісті біля населеного пункту Орлівка, Донецької області. Згідно витягу за наказу командира військової частини [NUMBER] «Про результати службового розслідування» від 18.04.2024 проведеного відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 26.02.2024 № 630, з метою уточнення обставин зникнення військовослужбовця було встановлено, що військовослужбовець за призовом під час мобілізації, старший стрілець-оператор 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , зник безвісті 22.02.2024 в районі населеного пункту Орлівка, Донецької області, під час виконання останнім обов`язків військової служби, зумовлених веденням бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, в ході відсічі збройній агресії російської федерації. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Водночас п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, деталізує положення ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури різняться між собою та мають певні особливості. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (ч. 1 ст. 318 ЦПК України). Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної реєстрації факту смерті. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.04.2025 року у справі № 753/11685/24. Досліджені у судовому засіданні докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть [PERSON] [INFO] , а лише дають підстави для обгрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть солдата. У зв`язку із зазначеним, підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті її чоловіка (військовослужбовця) у певний час [INFO] , під час виконання бойового завдання згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України немає. Подібні за змістом висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 2.02.2024 у справі № 506/358/22, від 02.04.2025 у справі № 753/11685/24, провадження № 61-16778св24. З огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть чоловіка [PERSON] , [INFO] вона не позбавлена можливості звернутись до суду із заявою про оголошення судом [PERSON] померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Outcome: dismissed