Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

26 липня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: виділити [PERSON] 48/100 часток житлового будинку за адресою [ADDRESS] , який складається з: житлової кімнати (літера 1-5), площею 13.6 кв.м., кухні (1-4), площею 13.5 кв.м., ванної кімнати (ІІІ), площею 8.5 кв.м., коридору (1-1), площею 7.4 кв.м., коридором (ІІ), площею 4.2 кв.м., загальною площею 47.3, кв. м., житловою площею 13.6 кв.м., житлової прибудови (а), площею 17.3 кв.м., погребом (Пд), площею 12.0 кв.м., ганка (а1), площею 3.4 кв.м., визначенням окремої поштової адреси [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна в цілому, що складається з: житлової кімнати (літера 1-5), площею 13.6 кв.м., кухні (1-4), площею 13.5 кв.м., ванної кімнати (ІІІ), площею 8.5 кв.м., коридору (1-1), площею 7.4 кв.м., коридором (ІІ), площею 4.2 кв.м., загальною площею 47.3,6 кв. м., житловою площею 13.6 кв.м., житлової прибудови (а), площею 17.3 кв.м., погребом (Пд), площею 12.0 кв.м., ганка (а1), площею 3.4 кв.м., з визначенням окремої поштової адреси [ADDRESS] ; залишити у спільному користуванні позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] колодязь питний (І), розміром 3 мп., огорожу (1), площа основи забудови 98.9 кв.м., ворота (2), площею 5.9 кв.м., хвіртку (3) - 1 шт., , огорожу (4), площею основи забудови 21.7, хвіртку (5) -1 шт. На обґрунтування позову зазначає, що після смерті батька [PERSON] 25 грудня 2010 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину серії ВРЛ № 327750, вона\~є спадкоємицею зазначеного в заповіті майна та спадщина складається із 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . На даний час [PERSON] користується наступними приміщеннями: коридору, позначеного літерою ІІ, ванною кімнатою позначеною літерою ІІІ, площею 8.5 кв.м., коридором позначеним літерою 1-1, площею 7.4 кв.м., кухнею, позначеною літерою 1-4, площею 13.5 кв.м., житловою кімнатою, позначеною літерою 1-5, площею 13.6 кв.м., загальною площею 47.3 кв.м. і житловою площею 13.6 кв.м. Окрім цього, як вбачається із Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 05.06.2015 року, сформованого ФОП [PERSON] , за технічними показниками об`єкт може бути поділено. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] не перебуває у власності жодного співвласника житлового будинку. Сам житловий будинок має загальну площу 93,7 кв.м, житлову площа 50,8 кв.м., допоміжних приміщень 42.9 кв.м, та відповідно до технічного паспорта БТІ складається з: коридору (І) 9.3 кв.м., коридора (ІІ) 4.2 кв.м., ванни (ІІІ) 8.5 кв.м., коридору (1-1) 7.4 кв.м., житлової кімнати (1-2) 15.4 кв.м., житлової кімнати (1-3) 21,8 кв.м., житлової кімнати (1-5) 13.6 кв.м., кухні (1-4) 13.5 кв.м. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку здійснити реальний розподіл житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами відмовляється, то така відмова стала підставою для [PERSON] для звернення до суду. Ухвалою від 01 серпня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 30 вересня 2024 року представник позивача адвокат Галько Р.В. подав клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання: 1. Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити у натурі 48/100 часток із житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою [ADDRESS] відповідно до часток двох співвласників (по 48/100 частки будинковолодіння належить [PERSON] та 52/100 частки будинковолодіння належить [PERSON] )?; 2. Якщо так, то які варіанти виділення цих 48/100 частки із житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами можливо визначити відповідно до часток всіх співвласників (по 48/100 частки будинковолодіння належить [PERSON] та 52/100 частки будинковолодіння належить [PERSON] ) і вимог нормативно-правових актів? 18 грудня 2024 року на адресу суду надійшов Висновок будівельно-технічної експертизи. За результатами проведених досліджень суду надано наступні відповіді. На питання № 1 відповідь так; на питання № 2 відповідь [PERSON] приміщення № ІІ,ІІІ,1,4,5 загальною площею 47,2 м2, що становить 50,4% від загальної площі будинку; [PERSON] приміщення № І,2,3 загальною площею 46,5 м2, що становить 49,6% від загальної площі будинку. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не прибули, однак представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибула, подала до суду заяву про визнання позову та просила проводити розгляд справи без її участі. Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , належить частка 48/100. Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину серії ВРЛ № 327750, донька [PERSON] [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна та спадщина складається із 48/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 01 липня 2011 року, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину реєстраційний № 1100, належить часка 48/100 будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Технічним паспортом на садибний житловий будинок [ADDRESS] , власниками зазначено [PERSON] , розмір частки 52/100, [PERSON] , розмір частки 48/100. Спірне будинковолодіння складається (згідно технічного паспорта) з: житлового будинку А-1, цегляний; літня кухня Б, шлакоблок; сарай В, шлакоблок; вбиральня Г, шлакоблок; огорожа 1, штахетник; огорожа 2, штахетник; хвіртка 3, металева; ворота 4, металеві; ворота 5, металеві; огорожа 6, металева сітка; огорожа 7, металева сітка; колодязь І, бетонні кільця; замощення - ІІ, асфальтобетонне. Сам житловий будинок має загальну площу 93,7 кв.м, житлову площа 50,8 кв.м, допоміжних приміщень 42.9 кв.м, та відповідно до технічного паспорта БТІ складається з: коридору (І) 9.3 кв.м., коридора (ІІ) 4.2 кв.м, ванни (ІІІ) 8.5 кв.м, коридору (1-1) 7.4 кв.м, житлової кімнати (1-2) 15.4 кв.м, житлової кімнати (1-3) 21,8 кв.м, житлової кімнати (1-5) 13.6 кв.м, кухні (1-4) 13.5 кв.м. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За із ст. ст. 316, 317, 319\~ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ в натурі частки із майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а також на поділ спільного майна, за умови, що запропонований варіант поділу є припустимим і технічно можливим без заподіяння шкоди господарському призначенню майна та інтересам інших співвласників. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року «Про практику застосування судом законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Як вбачається з Висновку експерта ПП «Молекс» № 08/24 від 16 грудня 2024 року, є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити у натурі 48/100 часток із житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] відповідно до часток двох співвласників. Беручи до уваги те, що сторони не врегулювали спір по поділ будинку в досудовому порядку, але досягли згоди щодо такого поділу шляхом визнання позовних вимог, суд вважає за можливе поділити будинок в натурі саме в судовому порядку. У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зазначено, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про поділ будинку в натурі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатила судовий збір у розмірі 2496,73 грн, що підтверджується квитанцією № 59 від 25 липня 2024 року. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору слід повернути позивачці з державного бюджету, а саме 1248 гривень 40 копійок, а 1248 гривень 40 копійок сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved