Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

В січні 2024 року Комунальне підприємство «Славутське житлово - комунальне об`єднання» (далі КП «Славутське ЖКО») звернулося до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідач [PERSON] в порядку спадкування за законом є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а, отже, є споживачем житлово-комунальних послуг. Позивач є житлово-експлуатаційною та теплопостачальною організацією, яка обслуговує вказаний багатоквартирний будинок. В зв`язку з невиконанням відповідачем перед позивачем зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2023 року склала 74749,65 грн. за послуги з теплопостачання, 16717,62 грн. - послуги з управління багатоквартирним будинком та 437,44 грн. послуги з вивезення і захоронення твердих побутових відходів. Розпорядженням голови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.08.2024 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді від 22.08.2024 року прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. 23.09.2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , яким вона підтверджує, що є власником в порядку спадкування квартири за адресою: [ADDRESS] . Проте, повністю заперечує факт укладення будь яких договорів з позивачем та отримання житлово комунальних послуг заявлених позивачем за даною адресою, оскільки з 12.10.2017 року відбуває покарання в ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)». Також, посилається на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2021 року, за яким належне [PERSON] житло по [ADDRESS] передано на збереження органам місцевого самоврядування, як доказ її відсутності проживання в даній квартирі та, відповідно, відсутність підстав для стягнення будь якого виду комунальних послуг. Крім того, відповідач просила застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності у відповідності до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України та, відповідно, відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском позивачем строків звернення до суду. 29.09.2024 року представником відповідача також направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому вона, крім позиції [PERSON] викладеної у її відзиві, ще раз наголосила, що наявними у справі матеріалами позивачем жодним чином не доведено, що між КП «Славутське ЖКО» та [PERSON] виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, за якими позивач надає комунальні послуги, а відповідач, отримуючи такі послуги, має своїм обов`язком їх оплатити. Відповідач [PERSON] , відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі з 12.10.2017 року, послугами із теплопостачання, обслуговування багатоквартирним будинком та з вивезення і захоронення твердих побутових відходів наданими їй, як хибно стверджує позивач, не користувалася та договорів про надання послуг не укладала. Отже, вона фактично не отримувала зазначених послуг та не має обов`язку їх оплачувати. За такого, підстави для стягнення з неї боргу відсутні. Також, зазначив, що заявлені позивачем вимоги здійснено з пропущенням строків позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові. 27.11.2024 до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких представником позивача деталізовані норми, якими визначено порядок надання житлово комунальних послуг в багатоквартирних будинках. Зазначено, що відповідно до п.п 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 з подальшими змінами, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Тому вважають, що послуги із теплопостачання надаються [PERSON] через систему центрального опалення, яка підведена до кв. [ADDRESS] , а тому повинні оплачуватися. Представник позивача вважає, що строки позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги не можуть буди застосовані з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)», введенням на території України воєнного стану 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України «Про правовий режим воєнного стану» Указом президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, термін якого продовжено по теперішній час, в період дії якого перебіг позовної давності зупиняється на строк дії такого стану. Ухвалою суду від 09.12.2024 року заяву [PERSON] про відвід судді Пашкевича Р. В. у цивільній справі № 682/165/24 за позовом Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне об`єднання» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визнано необґрунтованою та передано заяву до канцелярії суду для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Пашкевичу. 10.12.2024 року Ізяславським районним судом Хмельницької області під головуванням судді Янішевської О. С. постановлено ухвалу, згідно якої заяву [PERSON] про відвід судді Пашкевичу Р. В. визнано необгрунтованою. Ухвалою суду від 28.01.2025 року закрито підготовче провадження за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Дацюк С. Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідач адвокат Коцюба Н. Я. в судовому засіданні повністю заперечила проти задоволення позовних вимог КП «Славутське ЖКО». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча судом здійснювалися заходи щодо вручення їй повістки та забезпечення відеоконференції між Ізяславським районним судом Хмельницької області та Державною установою «Збаражська виправна колонія № 63». Проте, [PERSON] категорично відмовляється приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, оскільки хоче приймати участь безпосередньо у залі суду. Слід вказати, що відповідачем постійно направлялися до суду відповідні заяви про її етапування до суду для розгляду справи. Вказана позиція відповідача була предметом розгляду судом, за наслідками якої було постановлено ухвалу суду від 22.10.2024 року про відмову у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про забезпечення особистої участі в судовому засіданні, та роз`яснено їй право брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Збаражська виправна колонія № 63». Відтак, неявка [PERSON] у судове\~засідання з\~урахуванням зазначених\~вище обставин\~не є\~перешкодою для\~його проведення. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, з урахуванням позиції сторін, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №349642470 від 09.10.2023 року, об`єкт нерухомого майна, який знаходиться в [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить: частина [PERSON] , частина [PERSON] , частина [PERSON] та частина [PERSON] . Згідно актового запису про смерть №262 від 20.08.2007 року, [PERSON] помер [INFO] , місце смерті: Україна, Хмельницька область, м. Славута. Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №1632/26-13 від 27.03.2025 року встановлено, що померлий [PERSON] був зареєстрований станом на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] разом з: [PERSON] , 1927 р.н.; [PERSON] , 1956 р.н.; [PERSON] , 1984 р.н.; [PERSON] , 2007 р.н.; [PERSON] , 2004 р.н.; [PERSON] , 2005 р.н. Відповідно до актового запису про смерть №110 від 01.04.2008 року, [PERSON] померла [INFO] , місце смерті: Україна, Хмельницька область, м. Славута. З довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №1634/26-13 від 27.03.2025 року вбачається, що померла [PERSON] була зареєстрована станом на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] разом з: [PERSON] , 1956 р.н.; [PERSON] , 1984 р.н.; [PERSON] , 2007 р.н.; [PERSON] , 2004 р.н.; [PERSON] , 2005 р.н. Згідно актового запису про смерть №298 від 14.06.2019 року, [PERSON] помер [INFO] , місце смерті: Україна, Хмельницька область, м. Славута. Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №1633/26-13 від 27.03.2025 року встановлено, що померлий [PERSON] був зареєстрований станом на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] разом з: [PERSON] , 1984 р.н.; [PERSON] , 2007 р.н.; [PERSON] , 2004 р.н.; [PERSON] , 2005 р.н. Згідно відповіді виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №51/26-12 від 24.01.2024 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Також, в матеріалах справи наявний вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.03.2018 року, який набрав законної сили 03.08.2018 року, за яким [PERSON] визнано винуватою в пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України і призначено покарання 8 років 6 місяців позбавлення волі. В строк відбування покарання [PERSON] зараховано період її утримання під вартою з 12.10.2017 року. Згідно довідки ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)» №3/2136 від 02.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі. Початок строку: 12.10.2017 року, кінець строку: 12.04.2026 року. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2022 року, яке набрало законної сили 09.05.2022 року, визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно - після смерті батька [PERSON] - право власності на належну йому 1/4 квартири [ADDRESS] ; після смерті баби [PERSON] - право власності на належну їй 1/4 квартири [ADDRESS] ; після смерті діда [PERSON] - право власності на належну йому 1/4 квартири [ADDRESS] . З повідомлення Славутської державної нотаріальної контори №440/01-16 від 30.10.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкових справ не заводилось. В Славутській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №36/2021 р. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємицею першої черги за законом являється дочка померлого [PERSON] (засуджена Славутським міськрайонним судом Хмельницької області 29.03.2018 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), якою до держнотконтори було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці до державної нотаріальної контори не зверталися (інших заяв не надходило). Спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно не видавалось. Даний факт підтверджується також Інформаційними довідками з Спадкового реєстру №№78938394, 78938397, 78939131, 78939148, 78938432, 78938435 від 30.10.2024 року. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст.ст. 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги протягом строку для прийняття спадщини подавши заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. З врахуванням досліджених в судовому засіданні вищезазначених матеріалів, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] , яка успадкувала кв. [ADDRESS] та є її єдиним власником. Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному будинку з централізованою системою опалення. В силу ст. 1218 ЦК України, [PERSON] прийняла після його смерті спадщину, в яку входять не тільки права але й обов`язки померлого. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» слідує, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. (ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до рішення виконавчого комітету Славутської міської ради №46 від 25.01.2007 року, прийнятого на виконання вимог ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем надання житлово-комунальних послуг мешканцям м. Славута визначено КП «Славутське ЖКО». Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради №266 від 26.07.2018 року КП «Славутське ЖКО» призначене управителем багатоквартирних будинків по м. Славута Хмельницької області. Отже, організацією, яка надає послуги з утримання багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] є КП «Славутське ЖКО». КП «Славутське ЖКО» надає послуги з теплопостачання до кв. [ADDRESS] , що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від жовтня 2021 року, рішеннями виконавчого комітету Славутської міської ради про встановлення тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування, та постачання) та послуги з постачання теплової енергії з відповідними структурами тарифу на теплову енергію від 15.10.2020 року № 338, від 22.09.2022 року №269 та рішеннями виконавчого комітету Славутської міської ради про встановлення скоригованих тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування, та постачання) та послуги з постачання теплової енергії з відповідними структурами тарифу на теплову енергію від 04.11.2020 року №371, від 31.12.2020 року №450, від 31.01.2021 року №1, від 01.12.2021 року №392. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст.7 цього Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону, згідно ст. 10 вказаного Закону. За нормами Закону споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з тим, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично надавалися користувачам. Водночас, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі №607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23). Окрім того, Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки; забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації та фактично отримувати теплову енергію, а відповідно до ст. 25 Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому порядку. Згідно розрахунку позивача, станом на 01.11.2023 в результаті несплати комунальних послуг за відповідачкою утворився борг за послуги з теплопостачання в сумі 74749,65 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Згідно ст. 13 Закону, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно договору №6-УБ-08/2019 від 01.08.2019 року та договору №6-УБ-01/2022 від 30.12.2021 року між КП «Славутське ЖКО» та уповноваженою особою багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] укладено зазначені договори про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, відповідно до п. 6 якого передбачено, що кожен із Співвласників зобов`язаний оплачувати Управителеві надані Послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку є своєчасна сплата спожитих житлово-комунальних послуг. До вказаних договорів долучені додатки зі списком співвласників приміщень, що перебувають у їх власності на дату їх укладення, згідно яких [PERSON] , правонаступником якого є відповідач [PERSON] , значиться як власник квартири в буд. [ADDRESS] . Факт надання послуг з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] та розрахунок ціни за вказані послуги зі сторони позивача підтверджується долученими до матеріалів справи графіком підмітання прибудинкової території будинків, періодичністю виконання (надання) робіт (послуг) з утримання будинку та прибудинкової території, періодичністю надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання та розрахунком ціни на управління багатоквартирним будинком Згідно наданого\~позивачем розрахунку\~заборгованості за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~особовий рахунок\~1-3845 [PERSON] , правонаступником якого є відповідач [PERSON] , існує заборгованість станом на 01.11.2023 року за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 16717,62 грн. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610-611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є наступні: своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги. Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації та фактично отримувати теплову енергію, а відповідно до ст. 25 Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується у судовому порядку. Таким чином, між позивачем та відповідачем фактично склалися правовідносини з надання комунальних послуг і оплати за них. Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачу послуги з центрального опалення відповідачем суду не надано, з матеріалів справи вбачається, що вона від таких послуг не відмовлялася, тим самим визнала наявність правовідносин з КП «Славутське ЖКО». Щодо стягнення заборгованості за послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів суд зазначає наступне. Згідно з п. б ч. 1 ст. 15 Закону України «Про відходи» (в редакції на момент вчинення правовідносин між сторонами), громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Частинами 2, 3 ст. 35-1 зазначеного вище Закону визначено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Згідно рішення виконавчого комітету Славутської міської ради №410 від 16.11.2017 року, виконавцем послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів в м. Славута визначено КП «Славутське ЖКО». Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради №20 від 19.01.2017 року встановлено тарифи на послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів, з яких вбачається, що нарахування оплати за відповідні послуги здійснювалося позивачем в залежності від кількості зареєстрованих (проживаючих) осіб в квартирі. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 01.11.2023 року за адресою: [ADDRESS] існує заборгованість за послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів з розмірі 437,44 грн. за період з серпня 2018 року по березень 2019 року. Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області №320/26-12 від 23.04.2025 року встановлено, що станом на 01.11.2023 року за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , 1984 р.н.; [PERSON] , 2007 р.н.; [PERSON] , 2004 р.н.; [PERSON] , 2005 р.н. Разом з тим, судом враховано, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2011 року, яке набрало законної сили 01.08.2011 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , 2004 р.н.; [PERSON] , 2005 р.н. та [PERSON] , [INFO] . Також, судом взято до уваги, що [PERSON] з 12.10.2017 року перебувала в місцях позбавлення волі, а тому на неї також не поширювались вимоги щодо обов`язку сплати відповідних послуг. Таким чином, в період з серпня 2018 року по березень 2019 року в кв. [ADDRESS] проживав лише батько відповідача [PERSON] , а тому розрахунок відповідних послуг з вивезення та захоронення твердих побутових відходів за відповідний період підлягає саме на одну особу, що в загальній сумі становить 87,49 грн. Оскільки правонаступником\~усіх прав\~та обов`язків\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~є його\~дочка [PERSON] ,\~тому відповідна\~сума заборгованості\~за послуги з вивезення та захоронення твердих побутових відходів в сумі 87,49 грн. підлягає стягненню з останньої. Щодо застосування до правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заявляючи клопотання про застосування строків позовної давності відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Славутське ЖКО» у зв`язку з пропуском строків звернення до суду. Разом з тим суд звертає увагу відповідача на наступні обставини. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено, та який діє і до сьогоднішнього дня. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 11 березня 2017 року закінчувався 11 березня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2024 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду, а перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану, то період заборгованості з 12 березня 2017 року по 31 грудня 2023 року не виходить за строки позовної давності. Отже, частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості за період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме по березень 2017 року. Разом з тим, як вбачається з довідки КП «Славутське ЖКО» №487 від 23.05.2025 року та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, інформація про нарахування та оплату за житлово комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] до серпня 2018 року на підприємстві відсутня, у зв`язку з тим, що дані про бухгалтерські обороти (в т.ч. рух коштів по рахунках) зберігаються в бухгалтерському обліку строком до 5 років. Відповідно до розгорнутих розрахунків заборгованості за послуги теплопостачання та послуг з управління багатоквартирними будинками, наданими КП «Славутське ЖКО» вбачається, що загальний розмір заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 31.08.2018 року по 31.10.2023 року складає 74749,65 грн., з яких 18060,13 грн. нарахована сума на 31.08.2018 року. Відповідний загальний розмір за послуги з управління багатоквартирними будинками за період з 31.08.2018 року по 31.10.2023 року складає 16717,20 грн., з яких 5601,28 грн. нарахована сума на 31.08.2018 року Таким чином, враховуючи дані вказаної довідки, а також положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, за якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позовні вимоги за період з березня 2017 року по серпень 2018 року не підлягають до задоволення у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити позов частково та стягнути на користь КП «Славутське ЖКО» заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 56689,52 грн. (74749,65-18060,13), за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 11116,34 грн. (16717,62-5601,28) та за послуги з вивезення і захоронення твердих побутових відходів у розмірі 87,49 грн. з розрахунку на одну особу. Наявна заборгованість за житлово комунальні послуги підлягає стягненню з відповідачки як споживача наданих позивачем послуг. Наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] належними доказами не спростовано, інший розрахунок не надано. Доказів того, що послуги відповідачу не надавались, а також таких, які б спростовували зазначену позивачем суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення відповідачем не надані, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Суд також критично ставиться до посилань позивача на наявність ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.03.2021 року щодо вжиття заходів щодо збереження житла [PERSON] як підставу для звільнення від оплати житлово комунальних послуг, оскільки вимоги вказаної ухвали суду направленні на вжиття управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] - КП «Славутське ЖКО», з метою незаконного проникнення сторонніх осіб, на збереження належної [PERSON] квартири [ADDRESS] у зазначеному будинку, шляхом опечатування (опломбування) вхідних дверей до вказаної квартири та здійснення періодичного контролю за її схоронністю. Будь яких посилань щодо звільнення позивача від оплати житлово комунальних послуг за даною адресою вимоги даної ухвали не містять. Помилковими є посилання [PERSON] на звільнення від сплати заборгованості за комунальні послуги, оскільки між нею та позивачем не укладено відповідний договір про їх надання, тому що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути правовою підставою для звільнення споживача від оплати за спожиті послуги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 73,87% (67893,35:91904,71х100), з урахуванням приписів п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2236,78 грн. (3277,33х73,87%).

Outcome: partial