Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати спадщину у вигляді 37/100 частин будинку за адресою [ADDRESS] , відумерлою та передати її у власність територіальної громади Знам`янської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Свої вимоги обґрунтував тим, що власником 37/100 частин будинку за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] . Остання померла [INFO] , внаслідок чого відкрилася спадщина на її майно. Спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] є її сестра [PERSON] , як подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, однак спадкових прав не оформила. Померла [PERSON] [INFO] . З дня її смерті спадкоємці за заповітом та за законом відсутні, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття на вказану частину будинку відсутні. Знам`янська міська рада захищаючи інтереси територіальної громади зазначає, що в частині 37/100 житлового будинку ніхто не проживає. Заявник у судове засідання не з`явився, представник надав заяву, в якій вимоги підтримав у повному обсязі і просить розглядати справу за відсутності заявника та представника. Заінтересована особа в судове засідання також не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00049983633, [PERSON] померла [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 11 березня 1992 року складений відповідний актовий запис №121. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме 37/100 частин будинку за адресою [ADDRESS] . Частина будинку, яка складається з 3/25 частин, належала спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого нотаріусом Знам`янської державної нотаріальної контори Захаровою К.В. 14 серпня 1968 року. Інша частина належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Знам`янської державної нотаріальної контори Поповою Н.І. 16 липня 1982 року. Відповідно до наданих інформаційних довідок зі спадкового реєстру та копії спадкової справи 126/1992, заведеною Першою Знам`янської державною нотаріальною конторою, встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася сестра останньої [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Відповідно до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00050593326, [PERSON] померла [INFO] , про що виконавчим комітетом Володимирівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області 31 березня 2006 року складений відповідний актовий запис №10. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме 37/100 частин будинку за адресою [ADDRESS] , яку вона прийняла після смерті сестри [PERSON] , та на частину будинку за адресою [ADDRESS] , яка їй належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Знам`янської державної нотаріальної контори Поповою Н.І. 16 липня 1982 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. 24 лютого 2000, яким заповіла належну їй на праві особистої власності частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] - [PERSON] . Відповідно до наданих інформаційних довідок зі спадкового реєстру та копії спадкової справи 144, заведеною Другою Знам`янською державною нотаріальною конторою, встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину не отримував. Спадщина за законом не приймалася. Відповідно до ст.ст. 1216,12178,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Зважаючи на те, що заповіт був складений лише на частину житлового будинку, який належав заповідачу, та право на яке реалізоване спадкоємцем за заповітом, а спадкоємці за законом відсутні, інша частина спадкового майна, не охоплена заповітом, спадкоємцями за законом не прийнята. Встановлення даного факту заявнику необхідне для можливості визнання спадщини відумерлою. За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 статті 77 ЦПК України,\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до\~п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ч.1\~ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч.2 ст.1277 ЦК України, заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог\~ст. 338 ЦПК України\~суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Згідно зі\~ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадщина відкрилась [INFO] (після смерті власника), після 28 березня 2007 року сплив один рік, необхідний для подальшого обернення даного майна на користь територіальної громади міста. Згідно з ч. 3 ст. 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Таким чином, майно померлої, а саме 37/100 частин будинку за адресою [ADDRESS] , має бути визнано відумерлою спадщиною. Згідно з ч. 4 ст. 1277 Цивільного кодексу України, територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно з ч. 4 ст. 1277 Цивільного кодексу України, територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Вищевикладене дає правові підстави для висновку про обґрунтованість заяви про визнання спадщини відумерлою, яка в цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, другою вимогою заявника є передача частини нерухомого майна, як відумерлої спадщини, у власність Знам`янської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області. Проте, як вказують роз`яснення, викладені у чинному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитися вимоги позовного характеру, зокрема, вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади. Суд, відповідно до ч.1 ст.1277 ЦК України, лише визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування у передбачених законом випадках. Тому суд вважає відмовити в задоволенні вимоги про передачу майна у власність територіальної громади. Згідно з ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved