Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Представник позивача АТ «Криворізькатеплоцентраль» звернулась до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовноюзаявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2023 року за послугу з постачання теплової енергії за Типовим індивідуальним договором від 01.11.2021 року №4131/жб про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 40349,16 грн., плати за надання послуги з абонентського обслуговування у розмірі 89,02 грн., пені у розмірі 2568,96 грн., 3% річних у розмірі 2108,76 грн., компенсації за інфляційні втрати у розмірі 4450,61 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідач [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення № 9 у буд. [ADDRESS] . АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного буд. [ADDRESS] про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 року з [PERSON] фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. У позивача даний Типовий договір з відповідачем обліковуються за такими реквізитами: № 4131/жб від 01.11.2021. Факт поставки теплової енергії у період з листопада 2021 року по березень 2024 року підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] . Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання відповідних рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону на відповідні роки. В буд. [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, згідно з показами якого у період з листопада 2021 року по березень 2023 року відповідачем за адресою: [ADDRESS] за Типовим договором №4131/жб було спожито теплову енергію на суму 40349,16 грн., а також отримано послугу з абонентського обслуговування на суму 89,02 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем як споживачем послуг з постачання теплової енергії своїх зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги, у неї за період з листопада 2021 року по березень 2023 виникла заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 40349,49 грн. та 89,02 грн. за надані послуги з абонентського обслуговування. Відпорвідач у добровільному порядку вказану заборгованість не погашає. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача існуючої заборгованості та окрім того просить стягнути суму заборгованості по нарахованим інфляційним втратам, 3% річних та пеню. Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що суму заборгованості позивач обґрунтовує відповідними актами передачі-приймання теплової енергії, але в акті № 25833 від 30.11.2022 зазначена до сплати сума 24645,04 грн. є яка є значно більшою та непропорційною не відміну від інших актів, наданих позивачем. Відповідач вважає, що в цьому акті повинна бути відображена сума 2038,82 грн. (сума основного боргу) та 8,00 грн. плати за абонентське обслуговування. Щодо інших нарахувань відповідач не заперечує. Додатково вказує, що протягом 2022 року нею було здійснено часткову оплату за надані послуги. У відзиві просить відмовити у задоволенні позову про стягнення з неї 40349,16 грн., зменшити суму стягнення на 22606,22 грн. та стягнути з неї 17742,94 грн., а також не стягувати з неї судового збору, оскільки в її родині троє неповнолітніх дітей, що спричиняє їй певні збитки, в разі прийняття такого рішення; або розподілити витрати між сторонами порівну (а. с. 73 - 75). У віддповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Зазначив, що нарахувань, зазначених в акті №25833 від 30.11.2022 на суму 24 645,04 грн. ця сума складається з 8,00 грн. плати за абонентське обслуговування за листопад 2022 та 24 637,04 грн. це нарахування за листопад 2022 у сумі 2 030,82 грн. та донарахування за період з листопада 2021 по березень 2022 у сумі 22 606,22 грн. (8,00 грн.+2030,82+22606,22 =24 645,04). Дані нарахування відображено в розщифровці нарахувань послуги з постачання теплової енергії за листопад 2022 року та є додатком до позовної заяви. Щодо нарахувань та оплат з 01.01.2022 по 01.07.2022, які відображено в системі НОВА-КОМ На особовий рахунок зазначеної вище адреси з 01.01.2022 року по 30.07.2022 року надійшли оплати в загальній сумі 8 431,22 грн. За вищевказаною адресою помилково здійснювалися нарахування за послугу з постачання теплової енергії з 01.12.2021 року по 31.03.2022 року, в розмірі 8431,22 грн., за тарифом затвердженим для категорії споживачів «Населення». В результаті перевірки було виявлено помилку та в листопаді 2022 року знято нарахування з 01.12.2021 року по 31.03.2022 року, в сумі 8431,22 грн. З 01.12.2022 по 01.11.2024 року за адресою [ADDRESS] за послугу з постачання теплової енергії обліковувалась переплата в сумі 8431,22 грн, а нарахування проводилися за тарифом для категорії споживачів «Інші». В травні 2023 власником приміщення здійснено перевід приміщення до житлового фонду, на підставі рішення Криворізької міської ради № 590 від 17.05.2023 року (внесення змін в рішення № 452) від 11.06.2008 року. З огляду на вищезазначене за адресою [ADDRESS] та здійснено донарахування плати за абонентське обслуговування з 01.06.2023 року, в сумі 141,78 грн. В грудні 2024 року виконано донарахування за послугу з постачання теплової енергії, за тарифом затвердженим для категорії споживачів «Населення», в сумі 4 699.78 грн. Предметом стягнення у цивільній справі №214/10135/24 є заборгованість за період з 01.11.2021 по 05.2023 у той період, коли власник вивела квартиру з жилого фонду в нежитлове приміщення і нарахування відбувалися для категорії «Інші споживачі» на підставі актів, які відправлялися АТ «КТЦ» на адресу приміщення Відповідача. Дані нарахування стосуються нежитлового приміщення та не відображаються в системі НОВА-КОМ, в якій відображаються нарахування виключно для житлових квартир (а. с. 91 - 94). Ухвалою від\~23.12.2024\~прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання (а. с. 70). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, пояснила, що нарахування за надані послуги з постачання теплової енергії позивачу за спірний період (листопад 2021 року березень 2023 року) здійснювалось з урахуванням того, що приміщення, яке належить відповідачу, у цей період перебувало у статусі нежитлового. Відповідач у судовому засіданні висловила свою незгоду з відповідними нарахуваннями, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та часткове заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідачу [PERSON] належить нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (тип об`єкта: обєкт житлової нерухомості: Ні) (а. с. 13). За обставинами даної справи спірним періодом, за який позивачем надавались відповідні послуги за даною адресою є листопад 2021 року по березень 2023 року. Сторони по справі під час розгляду справи не заперечили проти того факту, що за вказаний період вказаний об`єкт нерухомості перебував у статусі нежитлового приміщення. Відтак, відповідач у справі є споживачем послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення. Законом України від 03.12.2020 року №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01.05.2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 року на своєму офіційному веб-сайті: https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (типовий індивідуальний договір), який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 року у справі № 6142/2858/16. Таким чином, з 01.11.2021 року між позивачем та відповідачем, як споживачем послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який обліковується за №4131/жб. Так, відповідно до п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Згідно актів, наданих позивачем, в опалювальнихсезонах 2021-2023 років, до житловогобудинку [ADDRESS] , відтак і до нежитлового приміщення, власником якого є відповідач, подавалось теплопостачання та відповідно вимикалось по закінченню опалювального сезону. Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради на початок та закінчення опалювального сезону. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315. Згідно з приписами п. 19 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі Правила № 830), комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуг у будівлі, її частини (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п. 24 Правил №830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Згідно п. 10 Методики розподілу, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. Пунктом 2 Правил №830 встановлено, що опалювальна площа (об`єм) приміщення це загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас. В будинку по [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом введення в експлуатацію обліку теплової енергії від 03.12.2021 року. Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-1К/5007 теплолічильник відповідає встановленим вимогам стандарту, свідоцтво чинне до 16.11.2025 (а. с. 21, 23). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за договором № 4131/жб становить 40349,16 грн., плата за абонентське обслуговування 89,02 грн. Статтею 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Так, позивач протягом відповідних опалювальних періодів здійснював нарахування відповідачу за надані послуги з теплопостачання та надсилав останньому відповідні Рахунки-фактури та Акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), однак відповідач не здійснював оплату за надані послуги, у зв`язку з чим утворились вищевказані суми заборгованості. Крім того, відповідачем не здійснювалась оплата за абонентське обслуговування. Доказів щодо звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій, відповідачем до суду не надано. Розмір заборгованості під час розгляду справи відповідачем не спростовано. За ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, позаяк таке прострочення є триваючим правопорушенням. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2ст. 625 ЦК України. Розмір нарахованих 3% річних та інфляційних витрат стороною відповідача не спростовано. Крім того, згідно п. 45 Типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають також стягненню втрати від інфляції у розмірі 4450,50 грн., 3% річних у розмірі 2108,76 грн. та пеня у розмірі 2568,96 грн. за договором №4131/жб, згідно розрахунків доданих до позову. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 грн. 00 коп. Щодо можливості не відшкодовувати відповідачем понесених позивачем витрат по сплаті судового збору чи розподілу цих витрат порівну між сторонами у зв`язку з майновими обставинами, як про це просить відповідач у відзиві на позовну заяву, суд ставиться критично, оскільки така позиція суперечить імперативній нормі ст. 141 ЦПК України. З огляду вказану позицію відповідача, суд вважає за необхідне звернути увагу, шо відповідно до ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Разом з тим статтею 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд крім іншого враховує щодо фізичної особи в тому числі її матеріальний стан (п. 2 ч. 4 ст. 435 ЦПК України). До відзиву на позовну заяву, у якому відповідачем викладено її позицію в тому числі щодо сплати судового збору, відповідачем не долучено доказів її майнового стану, тому її клопотання про невідшкодування судового збору чи покладення його розмірі порівну на сторони з підстав майнового стану відповідача є передчасним. На підставі викладеного,

Outcome: approved