Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

У травня 2025р. представник позивачки звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача вартість витрат на правничу допомогу у розмірі 44000,00 грн. Заяву мотивовано тим, що сторона позивача понесла витрати на правову допомогу у зв`язку з розглядом вказаної справи, разом з тим, оскільки позов задоволено частково, то з відповідачів на користь позивачки має буто стягнуто 44000,00 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Волошина В.О. від 13 травня 2025р. справу призначено до розгляду в судове засідання. До судового засідання на адресу суду надійшло письмове заперечення сторони відповідача 1 на подану до суду стороною позивача заяву про ухвалення додаткового рішення. Заперечуючи проти заяви, сторона відповідача 1 зазначила, що стороною позивача у судових дебатах не було заявлено, що представником позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення будуть подані докази понесення витрат на правничу допомогу. Крім того, представник відповідача 1 зазначила, що стороною позивача, під час подання заяви до суду не виконано положення процесуального закону в частині надання суду доказів надсилання заяви про ухвалення додаткового рішення іншим учасникам справи (відповідачу 3 та третім особам). Також долучені до заяви документи містять описки у датах. Поряд із вищенаведеним, сторона відповідача 1 посилалась на те, що заявлений розмір витрат на правову допомогу у сумі 44000,00 є неспівмірним, з огляду на складність виконаної роботи та непропорційність до предмету спору. В судовому засіданні представник позивачки підтримав заяву, з підстав, наведених у ній. Крім того, на відповідне питання суду зазначив, що Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правничої допомоги, містить описки, тому просив суд вважати вірною датою складання вказаного Акту як «02 травня 2025р.» та датою укладення Додаткової угоди №1 як «10 січня 2023р.». Представник відповідача 3 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, просила суд відмовити у повному обсязі. Інші учасники в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, та поданої до суду заяви, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2025р. позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В., про визнання договору недійсним, припинення права власності; припинення права іпотеки, було задовольнено частково, а саме: -визнано недійсним договір іпотеки від 19 жовтня 2020р., укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Белугіною В.Л., зареєстрований реєстрі за № 361, зі змінами згідно договору про внесення змін до договору іпотеки від 07 квітня 2021р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за № 3120; -відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення права власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] ; -стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] , судовий збір в розмірі по 1479, 60 грн., з кожного. -в решті позову відмовлено. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України це один з видів судових витрат. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Судом встановлено, що 12 жовтня 2019р. між позивачкою та адвокатом Сологубом С.А. було укладено Договір про надання професійної правничої допомоги. 10 квітня 2023р. між позивачкою та адвокатом Сологубом С.А. було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 12 жовтня 2019р. 02 травня 2025р. між позивачкою та адвокатом Сологубом С.А. було підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правничої допомоги відповідно до Договору про надання професійної правничої допомоги від 12 жовтня 2019р. та Додаткової угоди №1 від 10 січня 2023р. до вказаного договору, згідно якого, вартість наданих адвокатом послуг стороні позивача складає 44000,0 грн. Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019р. у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019р. у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019р. у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019р. у справі № 915/237/18). Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial