Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

14 травня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання права\~власності в\~порядку спадкування.\~ Позовна заява\~мотивована тим,\~що позивач\~разом з\~матір`ю [PERSON] та рідним братом [PERSON] проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , тобто кожному по 1/3 частині. 01\~листопада 2001\~року батьки\~позивача \~ [PERSON] , та [PERSON] розлучились, після чого батько вдруге одружився з [PERSON] . [INFO] [PERSON] придбав садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,0496 га у межах згідно планом, призначену для ведення колективного садівництва, з кадастровим номером 1211000000:08:810:0136. [INFO] померла [PERSON] , яка від попереднього шлюбу мала двох синів: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1999 квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Тобто, за принципом пропорційності кожному по 1/4 частини відповідної квартири. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на 1/4 частини квартири за вищевказаною адресою; на 1/2 частини садового будинку [ADDRESS] ; та на 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0496 га з кадастровим номером 1211000000:08:810:0136, однак її діти [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, та ще у 2014 році виїхали до російської федерації на постійне місце проживання, а чоловік [PERSON] не встиг прийняти спадщину у зв`язку зі смертю [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а сама: на 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] ; на 1/2 частини садового будинку [ADDRESS] ; та на 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0496 га з кадастровим номером 1211000000:08:810:0136. Позивач, та його брат [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. із заявами про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право власності було відмовлено. Позивач вважає, що має право на отримання спадщини після смерті [PERSON] , за спадковою трансмісією, та після смерті [PERSON] за законом, оскільки фактично прийняв спадщину 19.05.2020, звернувся у встановлений законом строк із відповідною заявою до нотаріуса, а тому просив суд задовольнити позов. Позивач у судове засідання не з`явився, його представниця [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~що згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Органом приватизації управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів від 15.09.1993, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] (а.с.28). 01 листопада 2001 року [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] , та 26 червня 2018 року уклав шлюб з [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.37, 38). На підставі договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки 31.05.2019 [PERSON] придбав садовий будинок за адресою: [ADDRESS] ; та земельну ділянку, площею 0,0496 га у межах згідно планом, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , призначену для ведення колективного садівництва, з кадастровим номером 1211000000:08:810:0136 (а.с.39-45). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] належить на праві приватної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , що встановлено свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів від 19.03.1999 (а.с.31). [INFO] померла [PERSON] , та [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть, виданими Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.53, 58). Відповідно до\~ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст.\~1258,\~1261 ЦК України).\~ Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Оскільки при спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено також після відкриття спадщини, спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. від 23.04.2024, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з наявністю суперечки між спадкоємцями (а.с.62). Матеріалами спадкової справи № 60/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що після смерті останнього з заявами про прийняття спадщини звернулись його діти [PERSON] , та [PERSON] (а.с.101-113). Також, матеріалами спадкової справи № 59/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що після смерті останньої з заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] , та [PERSON] , оскільки чоловік померлої та їх батько [PERSON] не встиг прийняти спадщину у зв`язку зі смертю (а.с.114-123). Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансміссаров (спадкова трансмісія). Таким чином, спадкова трансмісія це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця. Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю. До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента. Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансміссарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки. Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті. Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. На підставі викладеного можна зробити висновок, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії), так і після смерті трансмітента (спадкоємця за заповітом або за законом, який помер після відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця і не встиг її прийняти), зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної із спадщини або в одній заяві зазначити про прийняття обох спадщин. Вказаний правовий висновок узгоджений з постановою Верхового Суду від 01.09.2021 № 720/2683/19. Судом встановлено, що спадкоємець за законом [PERSON] як чоловік [PERSON] помер після відкриття спадщини, але не встиг її прийняти. За таких обставин право на прийняття належної йому частки спадщини перейшло до його спадкоємиці (спадкова трансмісія) до [PERSON] , та до [PERSON] , за заявою яких і відкрито спадкову справу після його смерті, що дає підстави для висновку про те, що позивач як спадкоємець прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] за законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved