Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду та витрати, пов`язані з оцінкою пошкоджень транспортного засобу, в розмірі 33235,69 грн. Позовні вимоги умотивовані тим, що 25.06.2023 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , керуючи велосипедом, виїжджаючи з прилеглої території на вул. Героїв Пожежників в м. Житомирі, здійснив зіткнення автомобілем марки «Шкода Октавія», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шкода Октавія», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Про ДТП було повідомлено до поліції, працівники якої виїхали на місце та оформили необхідні документи, склавши протокол огляду, схему до протоколу огляду, отримавши пояснення у свідків. Відносно позивача 11.08.2023 був складений адміністративний протокол за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Богунського районного суду м.Житомира від 08.09.2023, на підставі наданих позивачем доказів (допиту свідків та відеозапису обставин ДТП з камер відеонагляду) [PERSON] визнано невинуватим у скоєнні вищезазначеної ДТП, справу закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В рішенні суду зазначено, що ДТП сталася з вини неповнолітнього велосипедиста [PERSON] , який порушив п.10.2 ПДР.Відповідно до звіту про оцінку автомобіля марки «Шкода Октавія», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності, вартість заподіяної матеріальної шкоди власнику автомобіля становить 30135,69 грн. Також позивач витратив 3100 грн на оплату проведення оцінки пошкоджень автомобіля в результаті ДТП.Заподіювач шкоди [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім, у нього відсутнє майно, а тому в якості відповідачів позивач також залучив його батьків - [PERSON] та матір [PERSON] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Протокольною ухвалою суду від 02.12.2024 підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував. Вказав, що матеріали справи не містять доказів вини неповнолітнього [PERSON] у спричиненні шкоди, відсутні належні докази спричинення матеріальної шкоди та її розміру, тому у задоволенні позову просив відмовити у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно зі ст.16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є в т.ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , [PERSON] є власником автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 4). Зі змісту постанови Богунського районного суду м. Житомира від 08.09.2023 у справі №295/11543/23 вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №081760 від 17.08.2023, [PERSON] 25.06.2023 о 15 год 16 хв, керуючи автомобілем Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , у м. Житомирі по вул. Героїв Пожежників, 125, виїжджаючи на дорогу з двору, не надав дорогу велосипедисту гр. [PERSON] , який рухався з правого боку від автомобіля, в результаті чого допустив зіткнення з останнім. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а гр. [PERSON] - тілесні ушкодження. В судовому засіданні [PERSON] вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав. Пояснив, що 25.06.2023 о 15 год 16 хв, керуючи автомобілем Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , виїжджав з двору буд. [ADDRESS] , однак не порушував ПДР України. Рухаючись зі швидкістю приблизно 10 км/год, відчув удар у праве крило автомобіля, внаслідок якого велосипедист упав на капот т/з. Після чого, одразу викликав швидку допомогу та поліцію. Свідки ДТП йому пояснили, що велосипедист [PERSON] винуватий у зіткненні, а саме останній перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, що підтверджується відеозаписом події ДТП, який надав суду. Технічної можливості уникнути ДТП у нього не було. Просив визнати його невинуватим та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] до події не знав. 25.06.2023 о 15 год 16 хв у м. Житомирі по вул. Героїв Пожежників, 125 був свідком ДТП, де велосипедист на великій швидкості, порушуючи ПДР України, з`їхав з тротуару проти дозволеного руху транспорту, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки та здійснив зіткнення з автомобілем Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] . У водія т/з Skodа технічної можливості уникнути ДТП не було та останній не міг бачити велосипедиста у даній ситуації. За таких обставин, враховуючи викладене, що досліджені в судовому засіданні матеріали справи, в тому числі відеозапис, відповідно якого [PERSON] не порушував п. 10.2 та п. 12.1 Правил дорожнього руху та те, що у судовому засіданні не доведено, що дії [PERSON] перебувають у причинному зв`язку з створенням дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначено постановою закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 9). Постановою Житомирського апеляційного суду від 08.05.2024 у справі №295/11543/23 апеляційну скаргу адвоката Галагуза Віталія Васильовича, який діє в інтересах [PERSON] , залишено без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 08.09.2023, без змін. Переглядаючи постанову Богунського районного суду м. Житомира від 08.09.2023 у справі №295/11543/23, апеляційний суд встановив, що суду першої інстанції під час розгляду справи наданий відеозапис, який містить фіксацію обставин події дорожньої аварії та спростовує доводи апеляційної скарги потерпілого про те, що винним у вчиненні ДТП є саме водій автомобіля [PERSON] . З відеозапису вбачається, що транспортний засіб під керуванням [PERSON] знаходився на смузі свого руху, водій Правил дорожнього руху не порушував, а велосипедист у невстановленому місці виїхав на смугу руху автомобіля та не пересвідчився при цьому у безпечності свого виїзду на проїжджу частину з прилеглої території (а.с. 144-145). Положеннями ч. 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За змістом частин першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Постановою Житомирського апеляційного суду від 08.05.2024 у справі №295/11543/23 встановлено, що транспортний засіб під керуванням [PERSON] знаходився на смузі свого руху, водій Правил дорожнього руху не порушував, а велосипедист у невстановленому місці виїхав на смугу руху автомобіля та не пересвідчився при цьому у безпечності свого виїзду на проїжджу частину з прилеглої території (а.с. 144-145). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, у питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується змістом постанови Богунського районного суду м. Житомира від 08.09.2023 та постановою Житомирського апеляційного суду від 08.05.2024. Суд зауважує, що зазначеними постановами суду вину [PERSON] у спричиненні ДТП не встановлено, однак зі місту постанов вбачається, що саме він є особою, який допустив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав пошкоджень, чим його власнику завдано матеріальної шкоди. Разом з тим, відсутність судового рішення в справі про адміністративне правопорушення, яким встановлена вина учасника ДТП у її вчиненні, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та уникнення винною особою цивільно-правової відповідальності. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Таким чином, суд приходить висновку, що відсутність судового рішення в справі про адміністративне правопорушення, яким встановлена вина водія у вчиненні ДТП, не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст.1187 ЦК України. Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі звітом №3 про оцінку автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , який складений ФОП [PERSON] , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, становить 30135,69 грн (а.с. 23-49). За послуги суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , позивачем сплачено 3100,00 грн, що підтверджується актом прийому-передачі виконаної роботи (а.с.22) та квитанцією від 26.08.2023 (а.с.8). Розмір шкоди, завданої відповідачем [PERSON] , а також його вину у спричиненні такої шкоди, доведено належними та допустимими доказами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , на час вчинення ДТП останньому виповнилось 15 років, даних про наявність у неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування ним спричиненої шкоди суду не надано, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved