Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

27 грудня 2024р. [PERSON] звернувсь до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, в якому просив: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилавсь на те, що він народився та постійно проживає в [ADDRESS] (раніше був номер будинку [ADDRESS] ) у будинку, побудованому батьками, однак правовстановлюючих документів на будинок не оформлено і домогосподарство відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Позивач вказує, що головою двору був батько - [PERSON] , який помер [INFO] та членами мати [PERSON] та він. Позивач зазначає, що він своєчасно подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька. Мати померла [INFO] і він є єдиними спадкоємцем майна, однак нотаріусом було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав на вищевказаний будинок, з тих причин, що домоволодінняпо [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «колгоспний двір». Представник позивача - адвокат Якимчук Н.П. звернулась до суду заявою про розгляд справи у її та позивача відсутності, просила позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача звернувсь до суду заявою про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58 Конституції України) норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК У PCP 1963 року (далі за текстом ЦК 1963), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав, відповідно до ст.524 ЦК 1963 року є спадкування майна, в тому числі за законом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина (чоловік) і батьки померлого (ст.529 ЦК 1963року). Статтею 548 ЦК 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст.ст. 549, 554 ЦК 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 №18/5, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово- експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER] від 16.08.2024 (повторно); даними свідоцтва про народження позивача Серія [NUMBER] від 18.09.1974. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилась\~спадщина на\~належне йому\~майно,\~в тому\~числі на\~ 1/3\~частку будинковолодіння\~по [ADDRESS] . Встановлено, що будинковолодіння по [ADDRESS] відносилось до суспільної групи «колгоспний двір» і головою якого був покійний [PERSON] та членами двору - його дружина та матір позивача [PERSON] та позивач, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20.08.1988, виданого на підставі рішення виконкому Старокостянтинівської райради Хмельницької області №128 від 19.07.1988; даними витягу з Держєреєстру речових прав №397916195 від 04.10.2024; даними довідки КП «Бюро технінвентирізації Старокостянтинівської міськради» №2272 та №2073 від 23.08.2024; даними виписки з погосподарської книги Березненського старостинського округу Старокостянтинівської міськради №14-10/53 від 15.10.2024 та №14-10/69 від 16.12.2024. Встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] прийняла його дружина [PERSON] , звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса 08.08.2000р. та його син - позивач у справі, який фактично вступив в управління і розпорядження спадковим майном. Встановлено, що матір позивача - [PERSON] нотаріально не оформила свої спадкові права на частку будинковолодіння по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про її смерть Серія [NUMBER] від 22.06.2028. Спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв її син позивач у справі, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса 13.07.2018. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до положень ст.563 ЦК УРСР в редакції 1963 року в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (розділ VII Спадкове право). Згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Як вбачається з даних відповіді на звернення завідуючої Старокостянтинівською держнотконторою Заворотної Т.В. №1715/02-14 від 12.12.2024 позивач позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права на будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у зв`язку з тим, що вказане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого являвся покійний батько позивача [PERSON] , а членом колгоспного двору була його дружина (мати позивача) [PERSON] та сам позивач. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з господарськими\~будівлями та\~спорудамипо [ADDRESS] (1/3 частко після смерті батька + 1/3 частка після смерті матері + 1/3 частка як члена колгоспного двору). На підставі викладеного,

Outcome: approved