Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, зазначаючи, що 15 квітня 2024 близько о 20.05 год. на перехресті доріг вул. Героїв Небесної сотні та вул. Героїв України в м. Краматорськ, Донецької області, сталося дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON] , який керував автомобілем Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] , та третьої особи [PERSON] , який керував автомобілем Geely CK р.н. [NUMBER] . За наслідками ДТП позивач зазнав тілесних ушкоджень, а його автомобіль Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] значних пошкоджень. Під час досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024052390000638 від 16.04.2024, було встановлено, що в ході огляду місця події, який здійснено 15.04.2024, за напрямком руху позивача [PERSON] по вул. Героїв України в сторону перехрестя, утвореного дорогами вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні, були відсутні будь-які дорожні знаки, у тому числі дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Згідно висновку судової автотехнічної експертизи обставин подій від 28.06.2024 № СЕ-19/105-24/4484-ІТ, призначеної в межах зазначеного досудового розслідування, дії позивача та третьої особи не знаходяться в причинному зв`язку із настанням події ДТП. Постановою слідчого СВ Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області від 31.07.2024 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024052390000638 від 16.04.2024, було закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Отже, провини позивача та третьої особи в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди не встановлено. При цьому, відсутність будь-яких дорожніх знаків, у тому числі дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку між ДТП, що сталося 15.04.2024 на перехресті доріг вул. Героїв Небесної сотні та вул. Героїв України в м. Краматорськ, Донецької області. Листом батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 20.04.2024 №43аз/41/1/03-2024, з посиланням на ст. 6 та ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», було повідомлено, що з питань організації дорожнього руху на перехресті, утвореного дорогами вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні в місті Краматорськ, слід звертатися до Краматорської міської військової адміністрації. 19.09.2024 Виконавчим комітетом Краматорської міської ради було надано схему розташування дорожніх знаків на перехресті проїжджих частин вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні у м. Краматорськ, та копію відповіді КП «ДРУАС», що підтверджується листом від 19.09.2024 № 01.01.01-25/1309. При цьому, КП «ДРУАС» у своєму листі від 19.09.2024 № 443 вказало на те, що підприємству не відомі причини відсутності 15.04.2024 дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» на перехресті вулиць Героїв України та Героїв Небесної сотні у м. Краматорськ. Також, КП «ДРУАС» повідомило, що на підприємстві було призначено відповідальну особу за встановлення, ремонт, утримання та обслуговування технічних засобів регулювання дорожнім рухом (дорожні знаки, напрями, сигнальні та огороджувальні пристрої тощо). 17.04.2024 КП «ДРУАС», тобто після ДТП, виконало відновлення відсутнього дорожнього знаку на зазначеному перехресті, що підтверджується листом батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 12.09.2024 № 126аз/41/37/1/02-2024. Вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, як власнику автомобіля Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] складає 582 872,00 грн. Враховуючи вище наведене позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 582 872,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 100 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 6828,72 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат при сплаті судового збору, 4140,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 50000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в своїй заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представником відповідача Краматорської міська військова адміністрація Краматорського району Донецької області було надано відзив до суду, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви. В судовому засіданні проти позову заперечував, вважає його безпідставним та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представником відповідача Комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» було надано відзив до суду, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви. В судовому засіданні проти позову заперечував, вважає його безпідставним, необґрунтованим та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини не явки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав відзив до суду, в якому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Також надав заяву про розгляд справи без його участі. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за вище вказаних обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України. Вислухавши представників сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 2024 року близько о 20.05 год. на перехресті доріг вул. Героїв Небесної сотні та вул. Героїв України в м. Краматорськ, Донецької області, сталося дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON] , який керував автомобілем Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] , та третьої особи [PERSON] , який керував автомобілем Geely CK р.н. [NUMBER] . За наслідками ДТП позивач зазнав тілесних ушкоджень, а його автомобіль Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] значних пошкоджень. З постанови слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в донецькій області лейтенанта поліції Є.С. Пашкевич про закриття кримінального провадження від 31 липня 2024 року витікає, що під час досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024052390000638 від 16.04.2024, було встановлено, що в ході огляду місця події, який здійснено 15.04.2024, за напрямком руху позивача [PERSON] по вул. Героїв України в сторону перехрестя, утвореного дорогами вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні, були відсутні будь-які дорожні знаки, у тому числі дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Згідно висновку судової автотехнічної експертизи обставин подій від 28.06.2024 № СЕ-19/105-24/4484-ІТ, призначеної в межах зазначеного досудового розслідування, дії позивача та третьої особи не знаходяться в причинному зв`язку із настанням події ДТП. Постановою слідчого СВ Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області від 31.07.2024 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024052390000638 від 16.04.2024, було закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Отже, провини позивача та третьої особи [PERSON] в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди не встановлено. При цьому, відсутність будь-яких дорожніх знаків, у тому числі дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку між ДТП, що сталося 15.04.2024 року на перехресті доріг вул. Героїв Небесної сотні та вул. Героїв України в м. Краматорськ, Донецької області. Листом батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 20.04.2024 №43аз/41/1/03-2024, з посиланням на ст. 6 та ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», було повідомлено, що з питань організації дорожнього руху на перехресті, утвореного дорогами вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні в місті Краматорськ, слід звертатися до Краматорської міської військової адміністрації. 19.09.2024 Виконавчим комітетом Краматорської міської ради було надано схему розташування дорожніх знаків на перехресті проїжджих частин вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні у м. Краматорськ, та копію відповіді КП «ДРУАС», що підтверджується листом від 19.09.2024 № 01.01.01-25/1309. При цьому, КП «ДРУАС» у своєму листі від 19.09.2024 № 443 вказало на те, що підприємству не відомі причини відсутності 15.04.2024 дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» на перехресті вулиць Героїв України та Героїв Небесної сотні у м. Краматорськ. Також, КП «ДРУАС» повідомило, що на підприємстві було призначено відповідальну особу за встановлення, ремонт, утримання та обслуговування технічних засобів регулювання дорожнім рухом (дорожні знаки, напрями, сигнальні та огороджувальні пристрої тощо). 17.04.2024 КП «ДРУАС», тобто після ДТП, виконало відновлення відсутнього дорожнього знаку на зазначеному перехресті, що підтверджується листом батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 12.09.2024 № 126аз/41/37/1/02-2024. Згідно із звітом експертного автотоварознавчого дослідження від 23.04.2024 № 69/24 вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, як власнику автомобіля Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] складає 582 872,00 грн. У зв`язку з чим позивач просив суд солідарного стягнути з відповідачів на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 582 872,00 грн. Відповідачі і їх представники з завданням шкоди цьому позивачу не погодилися. У добровільному порядку питання не вирішене, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. З урахуванням вище наведеного суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом з`ясовано, що дійсно 15 квітня 2024 року близько о 20.05 год. на перехресті доріг вул. Героїв Небесної сотні та вул. Героїв України в м. Краматорськ, Донецької області, сталося дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON] , який керував автомобілем Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] , та третьої особи [PERSON] , який керував автомобілем Geely CK р.н. [NUMBER] . За наслідками ДТП позивач зазнав тілесних ушкоджень, а його автомобіль Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] значних пошкоджень. З постанови слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в донецькій області лейтенанта поліції Є.С. Пашкевич про закриття кримінального провадження від 31 липня 2024 року витікає, що під час досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024052390000638 від 16.04.2024, було встановлено, що в ході огляду місця події, який здійснено 15.04.2024, за напрямком руху позивача [PERSON] по вул. Героїв України в сторону перехрестя, утвореного дорогами вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні, були відсутні будь-які дорожні знаки, у тому числі дорожній знак 2.1 «Дати дорогу». Згідно висновку судової автотехнічної експертизи обставин подій від 28.06.2024 № СЕ-19/105-24/4484-ІТ, призначеної в межах зазначеного досудового розслідування, дії позивача та третьої особи не знаходяться в причинному зв`язку із настанням події ДТП. Постановою слідчого СВ Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області від 31.07.2024 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024052390000638 від 16.04.2024, було закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Отже, судом під час розгляду справи провини позивача та третьої особи [PERSON] в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди не встановлено. При цьому, відсутність будь-яких дорожніх знаків, у тому числі дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку між ДТП, що сталося 15.04.2024 року на перехресті доріг вул. Героїв Небесної сотні та вул. Героїв України в м. Краматорськ, Донецької області. Листом батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 20.04.2024 №43аз/41/1/03-2024, з посиланням на ст. 6 та ст. 9 Закону України «Про дорожній рух», було повідомлено, що з питань організації дорожнього руху на перехресті, утвореного дорогами вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні в місті Краматорськ, слід звертатися до Краматорської міської військової адміністрації. 19.09.2024 Виконавчим комітетом Краматорської міської ради було надано схему розташування дорожніх знаків на перехресті проїжджих частин вул. Героїв України та вул. Героїв Небесної сотні у м. Краматорськ, та копію відповіді КП «ДРУАС», що підтверджується листом від 19.09.2024 № 01.01.01-25/1309. При цьому, КП «ДРУАС» у своєму листі від 19.09.2024 № 443 вказало на те, що підприємству не відомі причини відсутності 15.04.2024 дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» на перехресті вулиць Героїв України та Героїв Небесної сотні у м. Краматорськ. Також, КП «ДРУАС» повідомило, що на підприємстві було призначено відповідальну особу за встановлення, ремонт, утримання та обслуговування технічних засобів регулювання дорожнім рухом (дорожні знаки, напрями, сигнальні та огороджувальні пристрої тощо). 17.04.2024 КП «ДРУАС», тобто після ДТП, виконало відновлення відсутнього дорожнього знаку на зазначеному перехресті, що підтверджується листом батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 12.09.2024 № 126аз/41/37/1/02-2024. Згідно частини 1 статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у веденні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Відповідно до статті 19 цього Закону основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, в тому числі, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів. Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху, в тому числі, належить: організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів; керівництво та контроль за діяльністю підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання за виконанням вимог законодавства, рішень органів державної виконавчої влади про дорожній рух і його безпеку. Згідно із статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху. Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Згідно з пунктом 11 розділу ІІ Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою КМУ від 30 березня 1994 р. № 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, зобов`язані, в тому числі, відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Краматорська міська військова адміністрація не виконала своїх обов`язків щодо забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів на перехресті вулиць Героїв України та Героїв Небесної сотні у м. Краматорськ, а також не забезпечила належного контролю за роботою комунального підприємства «ДРУАС», яке відповідає за встановлення дорожніх знаків у м. Краматорськ (п. 3.1.22 Статуту), що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за наслідками якої позивач зазнав матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно із звітом експертного автотоварознавчого дослідження від 23.04.2024 № 69/24 вартість матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, як власнику автомобіля Skoda Octavia A7 р.н. [NUMBER] складає 582 872,00 грн. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є, зокрема, витрати, яких особа зазнала, у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. \~Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Враховуючи вище наведене, є передбачені законом підстави для солідарного стягнення з Краматорської міської військової адміністрації та комунального підприємства «ДРУАС» на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 582 872,00 грн. Висновки щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 742/3127/16-ц та від 17 червня 2020 року у справі № 310/4745/18. До позовної заяви позивачем було надано належні докази наявності матеріальної та моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, він (позивач) доведено вину відповідачів, надано докази причинно-наслідкового зв`язку між діями (винними, а не будь-якими) відповідачіва та завданою шкодою. Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Судом встановлено і не заперечувалося сторонами, що Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій виданий наказ від 22.12.2022 № 309 (зареєстрований в Міністерстві Юстиції України 23.12.2022 №1668/39004, далі - Перелік територій), яким відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що додається. Вказаним Наказом (у первинній редакції та редакції, чинній на момент подання позову) Краматорську міську територіальну громаду та Слов`янську міську територіальну громаду віднесено до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії (території можливих бойових дій) з 24.02.2022. Також загально відомим фактом є те, що евакуація залізничним транспортом є дуже небезпечною для життя та здоров`я людини. Автомобіль позивача не придатний до експлуатації, що сталося внаслідок не виконання відповідачами своїх обов`язків, які передбачені законодавством України. Отже, відсутність у позивача можливості використати автомобіль для оперативної евакуації ставить під загрозу його життя та здоров`я, а також життя та здоров`я його близьких, та знаходиться у причино-наслідковому зв`язку із недбалістю відповідачів. Тобто, не можливість відновити пошкоджений автомобіль робить не можливою своєчасну та відносно безпечну евакуацію позивача, що спричиняє йому не аби які душевні страждання. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України підставами для присудження моральної шкоди є фізичний біль чи страждання, пережиті особою у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, душевні страждання по причині неправомірної поведінки третіх осіб, щодо неї самої, членів її сім`ї, знищення чи пошкодження майна, приниження честі і гідності. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. За вказаних обставин, а також з врахуванням отриманих позивачем тілесних ушкоджень (закрита гостра черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні забої та садна обличчя), останньому дійсно завдана моральна шкода. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями та бездіяльністю відповідачів завдано моральної шкоди за кожною з підстав встановлених законодавцем. Суд вважає можливим задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 20000 грн., в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач повинне довести, що його дiями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню частково. Не може суд прийняти до уваги незгоду представників відповідачів з позовними вимогами, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджені. Відповідно до ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (в рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження). Розглядаючи справу, ВС зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є документально підтвердженими, а саме: договором про надання професійної правничої допомоги від 03.04.2024 року з додатками, що також узгоджується з позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року. Згідно роз`яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні розміру відшкодування позивачу витрат на правову допомогу суд враховує те, що заявлена до відшкодування сума відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності. При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити частково і стягнути солідарно з Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області та Комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» на користь [PERSON] 582 872,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 4140,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 50000,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також стягнути солідарно з Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області та Комунального підприємства «Дільниця по ремонту, утриманню автошляхів та споруджень на них» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 6570,10 грн., іншу частину судового збору віднести за рахунок позивача.У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити. Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача представниками відповідачів суду не надано, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial