Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Суть справи. Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що з вини відповідача відбулось залиття квартири, що спричинило останній матеріальну шкоду у вигляді пошкодження ремонту та меблів. Також у зв`язку з відмовою відповідачів у добровільному порядку відшкодувати шкоду, позивач зазнала моральних страждань, пов`язаних із зміною звичайного способу життя, зокрема через пошкоджений ремонт і завдані їй незручності, ініціювання судової тяжби та тривалість спору. Рух справи. 23.11.2023 визначено головуючого суддю. 11.12.2023 відкрито загальне позовне провадження, підготовче засідання призначено на 24.01.2024. 24.01.2024 підготовче засідання не відбулося, через оголошення повітряної тривоги, засідання перенесено на 13.03.2024. 13.03.2024 справу призначено до розгляду по суті на 16.04.2024. 16.04.2024 судове засідання відкладено на 20.05.2024 в зв`язку з неявкою відповідачів. 20.05.2024 за клопотанням представника позивача постановдлено ухвалу про повернення на стадію підготовчого розгляду справу та постановлено ухвалу про витребування доказів, щодо власників нерухомого майна, підготовче засідання призначено на 02.07.2024. 02.07.2024 підготовче засідання перенесено на 19.09.2024 в зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду. 19.09.2024 ухвалою суду проведено заміну відповідача, підготовче засідання відкладено на 10.10.2024. 10.10.2024 справу призначено до розгляду по суті на 14.11.2024. 14.11.2024 судове засідання відкладено на 09.12.2024 в зв`язку з неявкою відповідачів. 09.12.2024 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання [PERSON] про поновлення строку для подання відзиву, засідання відкладено на 14.01.2025. 14.01.2025 судове засідання не відбулося в зв`язку з направленням справи до Київського апеляційного суду. 18.03.2025 справу повернуто з Київського апеляційного суду засідання призначено на 06.05.2025. 06.05.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, повний текст якого буде складено 20.05.2025 та оголошено його вступну та резолютивну частини. Доводи учасників справи. Представник позивача позов підтримала з підстав зазначених в останній та пояснила, що саме з вини відповідачів мало місце залиття квартири, що було встановлено при огляді квартири позивача відповідним актом, а відповідачі не надали у визначений законом спосіб будь яких доказів на спростування відповідного доказу. Відповідач [PERSON] , який проживає у квартирі, відмовився від комунікації з позивачем, не надав уповноваженим особам управителя доступу до квартири для огляду. Відповідач [PERSON] та представник останнього пояснили, що акт обстеження квартири позивача не підтверджує того факту, що залиття сталося з вини відповідачів. Відповідно до наданого позивачем доказу, висновки про вину у залитті були зроблені в результаті огляду квартири саме позивача, а не відповідачів, що за своєю суттю не є об`єктивним, адже без огляду квартири у якій могло статися пошкодження внутрішньо квартирної системи водопостачання до такого висновку обґрунтовано дійти не представляється можливим. Доказів того, що уповноважені особи управителя здійснювали огляд квартири відповідачів або принаймні намагалися це зробити позивач не надала. Отже, згідно акту огляду зазначено, що причиною залиття є протікання металевого трійника на з`єднанні переходу металу на пластик у квартирі відповідачів, проте такий висновок можна зробити тільки при огляді цієї квартири, а тому зазначена причина є виключно припущенням. Також в акті підкреслено, що залиття трапилось на системі гарячого водопостачання, однак [PERSON] не користується гарячою водою понад 10 років, перекрив постачання гарячої води та користується бойлером, а у той час коли сталося залиття взагалі не проживав вдома та вимкнув усю електрику, зокрема і нагрівач води. Крім того, позивач не знає точної дати залиття її квартири і коли виявила пошкодження від залиття, то встановити що останнє відбулося через протікання гарячої води також було неможливо. Обставини встановлені судом. Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 11.04.2018 /Т.І а.с. 12 - 15/. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло /Т.ІІ а.с. 14/. 29.11.2023 комісією у складі головного інженера виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, інженера з ремонту, слюсаря - сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету було складено акт про те, що при огляді квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу, сталося залиття по причині аварії на системі ГВС, залиття сталося з вищерозташованої квартири № 33 , причина залиття протікання металевого трійника на з`єднанні переходу металу на пластик. Згідно висновку експерта від 07.12.2022 вартість ремонтно - відновлювальних робіт квартири за адресою: [ADDRESS] для усунення пошкоджень вналідок залиття становить 95403 грн. 60 коп. /Т.І а.с. 24-60/. Мотиви з яких суд виходив при ухваленні рішення та норми застосованого закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до висновків сформульованих у постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначає Верховний Суд у Постанові від 7.06.2022 у справі № 910/15998/20, під стандартом доказування слід розуміти ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Тобто, мається на увазі достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Стандарт доказування - це міра юридичної аргументації, якої стороні потрібно досягнути у контексті обґрунтування своїх доводів, для того, щоб суд з ними погодився. При цьому, Верховний Суд у Постанові від 04.03.2024 у справі № 400/4966/21 підкреслює, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» або ж «перевага доказів»; «наявність чітких і переконливих доказів»; «поза розумним сумнівом». У Постанові Верховного Суду від 25.09.2023 у справі № 902/1068/20 зазначається, що у цивільних (господарських) справах стандартом доказування є «перевага доказів», стандарт також відомий як «баланс ймовірностей», де основним принципом є змагальність сторін, а суд виступає лише арбітром. Цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Рішення ЄСПЛ у справі «Бендерський проти України», яке орієнтує судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей», або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів», що притаманний саме приватноправовим відносинам. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, на підтвердження вини відповідачів у залитті квартири позивача, останньою було надано акт про обстеження її квартири, в якому зазначено, що причина залиття є несправність внутрішньо квартирних комунікацій у квартирі відповідачів, при цьому не надано доказів про обстеження квартири самих відповідачів або доказів неможливості здійснити таке обстеження. Суд вважає, що твердження зазначені в такому акті є виключно припущенням комісії, яка його складала, адже у даному випадку дійти відповідного висновку можливо лише при огляді місця, де сталася аварія, або шляхом проведення експертизи. Таким чином, суд вважає зазначений акт як доказ є неспроможним, оскільки останній не містить об`єктивних даних, що зводить нанівець його вагомість як доказ на підтвердження обставин за для якої він був наданий. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідачів у залитті квартири, у зв`язку з чим дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. Відхиляючи доводи позивача суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» в якому зазначено, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі «Шевельов проти України»). Судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed