Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В позові посилається на те, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу батько з сином не спілкувався та жодного разу не бачився, життям свого сина не цікавився. Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового засідання повідомлений належним чином (оголошення), заяв не надавав. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суду дійшов до наступного висновку. З`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб 07.03.2008 року. Від шлюбу у сторін народилась [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1048. Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області від 03.06.2010 по справі №2-1012/10 розірвано шлюб між сторонами, зареєстрований 07.03.2008 у міському відділі реєстрації актив громадянського стану м.Макіївки, актовий запис №181. Розірвання шлюбу підтверджується також свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 21.07.2010, відповідно до якого шлюб між сторонами розірвано Міським відділом реєстрації активі цивільного стану Макіївського міського управління юстиції донецької області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено запис №253 від 21.07.2010. Прізвище дружини зазначено як [PERSON] . В подальшому прізвище позивача по справі було змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] від 29.11.2011, виданим Міським відділом державної реєстрації актив цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. В подальшому [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 13.09.2023, повторно виданим Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №337. Прізвище дружини після шлюбу зазначено як [PERSON] . Судом встановлено, що після розірвання шлюбу донька залишилась жити з матір`ю, відповідач припинив спілкуватися та брати участь у вихованні своєї доньки. Позивач зазначає, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини на даний час не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто ухиляється від покладених законом обов`язків щодо виховання дитини. Рішенням Кіровського районного суду м.Макіївки Донецької області від 09.07.2014 по справі №268/1194/14-ц позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/5 частини його заробітку, проте не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 10.04.2014 до досягнення дитиною повноліття. Судом 06.04.2015 видано виконавчий лист з примусового виконання рішення суду. Проте, вказане судове рішення Відповідачем взагалі не виконується, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі понад 150 тисяч гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості №57884565 від 15.01.2024, виданою макіївським відділом державної виконавчої служби у Донецькому районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до характеристики виданої гімназією №59 імені О.М. Бойченка міста Києва, [PERSON] , [INFO] , навчається у гімназії з першого класу. Мати постійно цікавиться навчанням дочки. Про батька [PERSON] інформації не мають, оскільки за період навчання з 5 до 9 класу не цікавиться успіхами доньки, не спілкувався з класним керівником по телефону, не відвідвав зустрічі з батьками.. Як вбачається з висновку від 20.02.2025 року №100-2439, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація - орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно своєї доньки [PERSON] , [INFO] . За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини та є крайнім заходом. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки батько свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-111, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved