Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] через представника - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання договору оренди землі від 01 грудня 2016 року щодо земельної ділянки, площею 11,7610 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:0167 та стягнення заборгованості по орендній платі. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що має у власності земельну ділянку площею 11,7610 га кадастровий номер 3520884000:02:000:0167 яка розташовані на території Кетрисанівської сільської ради Кіровоградської області надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 грудня 2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 11,7610 га кадастровий номер 3520884000:02:000:0167 та відповідно проведена державна реєстрація права оренди, а саме дата державної реєстрації 21 грудня 2016 року, номер запису про інше речове право: 18306897. Згідно умов вказаного договору, а саме пунктів 9, 10, 11 Договору орендар зобов`язаний вносити орендодавцю орендну плату в грошовій формі в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, тобто 12298,41 грн. (нормативно грошова оцінка 409947,00 х 3%) на момент укладення договору, з урахуванням її щорічної індексації і індексів інфляції в строки щорічно до 31.12. Позивач стверджує, що в порушення зазначених умов договору ФОП [PERSON] не сплачує орендну плату у визначеному договором розмірі. Тому за період з 2017 по 2024 роки включно утворилася заборгованість по сплаті орендної плати в сумі 109703 грн. 29 коп. З огляду на викладене, [PERSON] просила захистити порушене право шляхом розірвання договору оренди та стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі. Ухвалою суду від 20 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 26.02.2025 року представник відповідача адвокат Попович С.М. через систему "Електронний суд" подала заяву про заперечення позовних вимог та повідомила про направлення до суду оригіналів доказів сплати орендної плати. 19.03.2025 року через систему "Електронний суд" представником відповідача надані копії відомостей про виплату орендної плати за період з 2017 року по 2024 рік. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року відмовлено представнику відповідача адвокату Попович Світлані Михайлівні у прийнятті доказів, наданих до суду 19.03.2025 року у зв`язку з пропуском строку на їх подання. Ухвалою Бобринецького\~районного суду\~Кіровоградської області\~від 29\~квітня 2025\~року відмовлено\~уклопотанні представника відповідача - адвоката Попович Світлани Михайлівни про поновлення процесуального строку для подачі доказів у справі. 19.05.2025 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області представником відповідача адвокатом Попович С.М. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказано, що згідно з поданими до суду відомостями по виплаті орендної плати за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки встановлено факт нарахування орендної плати і отримання виплат позивачем, про що свідчить підпис. В матеріалах справи відсутня інформація про те, що позивач звертався до ФОП Письменого О.А. щодо відмови йому у виплаті орендної плати у визначений договорами строк, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Вказав про те, що позивач заперечує отримання орендної плати за період оренди, відповідач не надав належних доказів виконання умов договорів оренди щодо сплати орендної плати. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, з`ясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 02.01.2025 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 11,7610 га кадастровий номер 3520884000:02:000:0167, державна реєстрація права 21.12.2016 року, номер запису про право власності 18306487. 01 грудня 2016 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 11,7610 га кадастровий номер 3520884000:02:000:0167 та відповідно проведена державна реєстрація права оренди, а саме дата державної реєстрації 21 грудня 2016 року, номер запису про інше речове право: 18306897. Згідно умов вказаного договору, а саме пунктів 9, 10, 11 Договору орендар зобов`язаний вносити орендодавцю орендну плату в грошовій формі в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, тобто 12298,41 грн. (нормативно грошова оцінка 409947,00 х 3%) на момент укладення договору, з урахуванням її щорічної індексації і індексів інфляції в строки щорічно до 31.12. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст.15 Закону). Статтею 21 Закону передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст. 21 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Отже, за правилами ст.ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач стверджує, що в порушення зазначених приписів законодавства та умов договору відповідач не виконує умови договору щодо своєчасної та у повному обсязі сплати орендної плати у визначеному розмірі за період з 2017 по 2024 роки. Допитана в судовому засіданні позивач [PERSON] як свідок пояснила, що вона є власником земельної ділянки. Договір оренди землі був укладений в 2016 році, однак відповідач не сплачував жодного разу орендну плату. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, на спростування твердження позивача та підтвердження виконання покладених на нього зобов`язань, не надав до суду належних та допустимих доказів сплати орендної плати. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. д ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141\~ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до приписів\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За встановлених обставин, суд вважає доведеним факт неотримання позивачем відповідно до умов договору та не виплату орендної плати за 2017 рік, 2018, рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік. Відповідно, наявні та підтверджені обставини щодо систематичної несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договорів оренди землі. Позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати. Розрахунок проведено з урахуванням нормативно-грошової оцінки та індексації за кожен рік. Так, за розрахунком позивача загальна заборгованість по орендній платі щодо земельної ділянки площею 11,7610 га складає 109703 грн. 29 коп. Враховуючи викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки обставини, зазначені позивачем в позовній заяві обґрунтовані та доведені належними доказами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, які складаються з судового збору 1937 грн. 92 коп.

Outcome: approved