Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

У вересні 2023 КП «Запоріжремсервіс» ЗМР звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу управління багатоквартирним будинком. В обґрунтування позову зазначено, що рішенням виконавчого комітету ЗМР № 520 від 01.09.2017 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя» комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» ЗМР призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі. Співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] не створили об`єднання співвласників. Таким чином, відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, рішенням виконавчого комітету ЗМР від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м.\~Запоріжжя» у вищезазначеному будинку за результатами проведеного конкурсу призначено управителя Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, яке розпочало надання послуг з 01.11.2017. Крім того, 06.09.2017 між КП «Запоріжремсервіс» та співвласниками будинку [ADDRESS] укладено Договір № 947-УБ Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до договору на кожного співвласника покладено обов`язок оплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком. Перелік складових та періодичність надання послуг затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 389 від 19.07.2017 в конкурсній документації для проведення конкурсу з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Запоріжжя. В розрахунковому тарифі на будинок враховані витрати по кожній складовій тарифу. Власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . Станом на 01.09.2023 сума заборгованості за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS] складає 12536,55 грн. Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідачів, а також просить стягнути судовий збір у сумі 2684,00 грн. Ухвалою від 07.11.2023 р. відкрито провадження і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.12.2023 р. до суду [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги КП «Запоріжремсервіс» ЗМР не визнає в повному обсязі. Так, до нього як до адресата (споживача) робіт і послуг за договором № 947-УБ від 06.09.2017 умови зазначеного договору та додатків до нього з 2017 року не доводилися. Разом з тим, він неодноразово звертався до КП зі скаргами на невиконання або неналежне виконання підприємством своїх зобов`язань за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151 встановлено, що у разі ненадання послуг виконавець проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надані послуги. Виконавець зобов`язаний провести такий перерахунок протягом місяця незалежно від наявності заборгованості. Просить застосувати загальний строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості. Крім того, вважає, що неправомірною бездіяльністю йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 50000 грн. тому просить зобов`язати КП «Запоріжремсервіс» здійснити перерахунок наданих споживачу послуг (робіт), витрати на які включаються до складу витрат на утримання будинку за період з 01.11.2017 року по 01 вересня 2023 року, а також стягнути суму моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Ухвалою від 01.02.2024 було прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, у справі призначено підготовче засідання. 21.02.2024 на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого представник КП «Запоріжремсервіс» ЗМР просила відмовити у задоволення зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що надання послуг в рамках дії Договору № 947-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком було розпочато з 01.11.2017 року. Зазначену інформацію було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку. Станом на 19.02.2024 вищевказаний договір не було розірвано або\\чи визнано недійсним у судовому порядку. Відповідно до договору на кожного співвласника покладено обов`язок оплачувати за надані послуги. Витрати з управління багатоквартирним будинком розраховувалися на підставі Постанови КМУ від 01 червня 2011 № 869 з урахуванням конструктивних елементів та інженерного обладнання на кожний житловий будинок окремо. У період з 01.11.2017 по 01.12.2023 у житловому будинку [ADDRESS] було виконано певну кількість робіт. Роботи з поточного ремонту виконувалися в межах коштів, отриманих від мешканців будинку. Заборгованість мешканців позбавляє підприємство можливості забезпечити своєчасне надання послуг та виконання належних ремонтних робіт в повному обсязі. Станом на 01.02.2024 заборгованість мешканців будинку складає 235842,04 грн.. Крім того, представник зауважила, що відповідач за первісним позовом сплачував періодично суму заборгованості, так, у червні 2020 року сплатив 321,30 грн. тим самим визнав свій борг та перервав строк позовної давності. Також вважає, що підприємство не порушило строк позовної давності виходячи з того, що п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений Закон набрав чинності 02.04.2020 року. Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 на всій території України, який неодноразово було продовжено та діяв до 31 березня 2022 року. Також представником відповідача за зустрічним позовом було зазначено, що у разі ненадання, надання неналежної якості послуг з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Разом з тим, позивачем за зустрічним позовом не було надано акти-претензії, які б підтверджували неналежне надання комунальних послуг. Тому у позові слід відмовити. 11.04.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник відповідача за первісним позовом просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі та задовольнити зустрічну позовну заяву. Додатково зазначив, що він неодноразово звертався до управителя зі скаргами на невиконання або на неналежне виконання підприємством своїх зобов`язань. Крім того, вважає, що витрати на управління нерухомим майном не конкретизовані, відсутня калькуляція наданих послуг та виконаних робіт за період 2017-2023 роки, докази у справі не долучені. Також вважає, що невнесені до моменту звернення до суду щомісячні платежі підлягають стягненню зі співвласника у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо і лише за належністю обґрунтування щомісячного обсягу і виконаних робіт під час надання послуг. 18.04.2024 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких представник відповідача за зустрічним позовом зазначила, що роботи з поточного ремонту виконуються в межах коштів, отриманих від мешканців будинку. Заборгованість мешканців за послугу з управління багатоквартирним будинком позбавляє підприємство можливості своєчасно надавати послуги та виконувати належні ремонтні роботи в повному обсязі. Також зауважила, що ремонт під`їздів не врахований у складовій послуги з управління «поточний ремонт» та може бути виконаний при умові бюджетного фінансування. Ремонт дорожнього покриття проїзної частини на прибудинковій території не входить до тарифу. Вважає, що підприємством під час подання первісного позову строк позовної давності пропущений не був, тому просить задовольнити вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 30.05.2024 було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом просила задовольнити позов КП «Запоріжремсервіс» ЗМР з підстав, що в ньому викладені та відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Відповідач [PERSON] та його представник за первісним позовом просили відмовити в задоволенні позовних вимог КП «Запоріжремсервіс» ЗМР, вимоги зустрічної позовної заяви вважали обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, посилаючись на позицію, викладену в ній та у вдповіді на відзив. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він проживає за адресою: [ADDRESS] , знайомий та товаришує з дитинства із позивачем. У [PERSON] в гостях буває раз на місяць буває частіше і навпаки може бути раз на півроку. Зазначив, що у під`їзді будинку [ADDRESS] брудно, стоїть сморід, біля контейнерів розкидане сміття. До війни у під`їзді міняли стояк, після цього у ванній кімнаті у квартирі [PERSON] з`явилась мокра пляма. Скільки місяців це продовжувалося, не знає. Вислухавши пояснення сторін у справі, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Запоріжремсервіс» ЗМР підлягають задоволенню, в задоволенні ж позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету ЗМР № 520 від 01.09.2017 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя» комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» ЗМР призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі (т. 1 а.с. 4). 06.09.2017 між КП «Запоріжремсервіс» та співвласниками будинку [ADDRESS] укладено Договір № 947-УБ Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (т. 1 а.с. 8-10). Згідно п. 1 Договору управитель зобов`язується надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників,, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника. В матеріалах справи міститься акт прийняття-передачі об`єкта в управління з управління (з балансу) (додаток 1 до договору), відповідно до якого об`єкт за адресою: [ADDRESS] передається з управління (з балансу) КП «Наше місто» в управління КП «Запоріжремсервіс» (т .1 а.с. 164-165). Вказаний акт підписаний представниками організації, яка передавала з управління, а також представниками замовника та управителя. Додатком № 2 до договору визначені вимоги до якості послуги в управління будинком за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 166-169). Матеріали справи свідчать, що відповідачі є власником квартири [ADDRESS] (т .1 а.с.15). Співвласникам багатоквартирного будинку було надано послугу з управління будинком у період з 01 листопада 2017 року по 01 вересня 2023 року, але відповідачі оплату за надані послуги не здійснили, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаний період у розмірі 12536,55 грн. На підтвердження вказаного розміру заборгованості позивачем надано розрахунок (т. 1 а.с. 12-13). Посилання позивача за зустрічним позовом - [PERSON] на те, що йому не було доведено до відома умови договору № 947-УБ Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком суд не приймає до уваги, враховуючи той факт, що даний договір розміщений на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради. Крім того, обізнаність споживача про зміну управителя багатоквартиного будинку підтверджуються фактом отримання шомісячних рахунків на сплату послуг та безпосередньою сплатою таких послуг. Відповідно, у разі виникнення питань з приводу умов договору [PERSON] міг звернутися до КП "Запоріжремсервіс" із відповідними запитами. За своєю правовою природою спір в даній справі виник у зв`язку з виконанням умов договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін зобов`язань, згідно зі статтями 11, 202, 509\~ЦК України і відповідно до ст.\~629\~ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов відносно цього типу договору, встановили його предмет, визначили ціну, розмір і форму оплати послуг, а тому в розумінні вимог ст. ст. 638, 639, 901, 903\~ЦК України договір вважається укладеним. Частиною 1 ст.\~901\~ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Приписами ч. 1 ст.\~903\~ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Позов в даній справі заявлений позивачем на підставі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 7, 11, 12 Закону України «Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» та ст. ст. 509, 525, 526, 625, 629 ЦК України. Закон України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку № 417-VIII від 14.05.2015 (далі Закон № 417-VIII) визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Статтею 1\~Закону №\~417-VIII визначено терміни: 1) багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; 2) допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); 3) нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; 4) прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; 5) співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; 6) спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; 7) управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; 8) управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку; 9) частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 417-VIII, власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~7\~Закону №\~417-VIII співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2 ст.\~8\~Закону №\~417-VIII обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласник звільняється від відповідальності за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, якщо доведе, що належним чином виконав відповідні обов`язки співвласника. Частиною 1 ст.\~9\~Закону №\~417-VIII встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 417-VIII, управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем. Частиною 6 ст.\~11\~Закону №\~417-VIII встановлено, що договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк. До договорів, предметом яких не є управління багатоквартирним будинком, передбачене частиною шостою цієї статті, обмеження щодо строку договору не застосовується. Згідно із п. 5 ст. 13 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 417-VIII, у разі якщо протягом одного року з дати набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , одними із яких є й відповідачі, у період за який стягується заборгованість, не було створено об`єднання співвласників та не прийнято рішення про форму управління будинком. Тому відповідно до п. 5 ст. 13 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку Виконавчим комітетом Запорізької міської ради було проведено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку, за яким було визначено управителя КП «Запоріжремсервіс» ЗМР та ціну послуги, наслідком чого стало укладання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 947-УБ від 06.09.2017. При цьому вказаний договір відповідно до вимог Закону № 417-VIII, укладено від імені співвласників. Даний договір є правомірним (ст. 204 ЦК України). Частиною 1 ст.\~204\~ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 947-УБ від 06.09.2017, або доказів його розірвання, чи доказів відмови від виконання цього договору його сторонами в процесі розгляду справи не надано. Відтак, враховуючи викладене, в силу приписів п. 5 ст. 13 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону №\~417-VIII договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 947-УБ від 06.09.2017 є чинним станом на час розгляду даної справи судом. Відповідачі, як власники квартири, у відповідності до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України зобов`язані утримувати належне їм майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, та вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Пунктом 5 договору № 947-УБ від 06.09.2017 передбачено, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі: 5,44 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користування кожного зі Співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги, - 4,95 грн./м.кв.; 2) винагорода Управителеві\~0,49 грн./м.кв. Для житлових та нежитлових приміщень на 2 та вище поверхах такий самий тариф. Таким чином, оскільки відповідачі є власниками житлового приміщення квартири [ADDRESS] площею 59,09 кв.м., відтак як співвласники останні зобов`язані здійснювати оплату послуг Управителя, як вказано в п. 5 договору № 947-УБ від 06.09.2017, тобто щомісячно сплачувати по 321,45 грн. (5,44 грн. х 59,09 кв.м.). За період з 01.11.2017 по вересень 2023 включно відповідачі повинні були сплатити 18372,65 грн. За вказаний період було сплачено 5836,10 грн., залишилась не сплаченою сума -12536,55 грн. Частиною 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII від 09.11.2017 (редакція Закону чинна станом на 09.11.2017) визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 1 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 2189-VIII в редакції, чинній станом на період з грудня 2017 по вересень 2020 визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Так, умовами пункту 5 договору №947-УБ від 06.09.2017 визначено, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця. Отже, в договорі № 947-УБ від 06.09.2017 передбачений строк оплати послуг. Згідно із ч. 3 ст. 12 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Статтею 360\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 629\~ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530\~ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно дост.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач довів суду факт невиконання в повному обсязі з боку відповідачів своїх зобов`язань за Договором, а саме не здійснення останніми оплати за надані послуги, а наявність боргу в сумі 12536,55 грн. підтверджується наявними у справі доказами. За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком в сумі 12536,55 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня. коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові налається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності визначені загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права за позовом, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Зокрема у постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі №3-269гс16 зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Згідно частини першої статті 264\~ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта (дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №161/15679/15-ц) Такий же висновок зроблений і Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891 цс 16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». Так, сплачуючи у липні, жовтні, листопаді, грудні 2019 року та у січні, квітні, червні 2020 року суму, що перевищує суму нараховану до сплати, відповідачі тим самим визнавали попередній борг, таким чином строк позовної давності переривався. Крім того, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин, який було продовжено до 30 квітня 2023 року відповідно до Постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 09\~грудня 2020\~року №\~1236 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами). Згідно із Законом України\~№ 540-ІХ\~від 30.03.2020\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України доповнено пунктами 12-14. Цими нормами, які набрали чинності 02.04.2020, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COV1D-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~р.\~№ 211 (із змін, і доп.) Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який неодноразово було продовжено. Так, карантин в Україні безперервно було встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. Також відповідно до пункту 19 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 258, 362, 559, 681, 728, 786. 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Статтею 64\~Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно зі статтею 1\~Закону України\~від 12\~травня 2015\~року №\~389-VI1I«Про\~правовий режим\~воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. З 24.02.2022 в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»\~(з наступними змінами). Позов було подано під час дії воєнного стану. Отже, строк позовної давності по заборгованості з оплати послуг КП «Запоріжремсервіс» мав спливати за кожним щомісячним нарахуванням оплати через три роки, що відраховуються з місяця настання платежу. З цієї умови слідує, що позовна давність по заборгованості за листопад 2017 року мала б сплинути у листопаді 2020 року, разом з тим вказаний період заборгованості, починаючи з листопада 2020 року, припадає на час дії карантину, а в подальшому й на час дії воєнного стану, тому на цю заборгованість поширюються приписи вищезазначених норм в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину та воєнного стану. Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії в інтересах споживача та про стягнення моральної шкоди у зв`язку із систематичним невиконанням управителем своїх обов`язків, суд керувався наступним. [PERSON] , звертаючись до суду із зустрічним позовом про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди, зазначив, що він є користувачем послуг, які повинні були надаватись, але не надавались позивачем або надаваляся неналежної якості, через що він неодноразово звертався до управителя зі скаргами. Фактичне невиконання управителем КП «Запоріжремсервіс» ЗМР своїх обов`язків є підставою для захисту права, як споживачів послуг, та звільняє їх від обов`язку оплати таких послуг. Постановою КМУ № 1145 від 27.12.2018 р. затверджено «Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг». Вказаним Порядком визначено механізм проведення перевірки та оформлення акту-претензії щодо якості та/або обсягу житлово-комунальної послуги. В тому числі п.4 Порядку визначено, що для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, споживач звертається до виконавця комунальної послуги або управителя багатоквартирного будинку в усній формі особисто, за допомогою телефонного зв`язку або в письмовій формі за поштовою або електронною адресою, що зазначена в договорі про надання відповідних послуг, з претензією про невідповідність кількісних та/або якісних показників послуг (п.5). У разі необхідності проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком споживач зобов`язаний забезпечити виконавцю комунальної послуги (його представнику) або управителю багатоквартирного будинку доступ до житла, іншого належного такому споживачу об`єкта нерухомого майна у порядку, передбаченому\~статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За результатами перевірки складається акт-претензія за формою згідно з додатком (п.7 Порядку). У разі неприбуття виконавця комунальної послуги (його представника) або управителя багатоквартирного будинку в установлений договором про надання відповідних послуг строк для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим зазначеним договором, чи необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо він підписаний споживачем та не менше як двома іншими споживачами відповідної послуги, які проживають у сусідніх будівлях (у приміщеннях\~у разі, коли послуга надається у багатоквартирному будинку). Акт-претензія надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю багатоквартирного будинку рекомендованим листом (п.10 Порядку). Відповідачами не надано суду належних доказів ненадання послуг з управління будинком [ADDRESS] та/або надання в неповному обсязі та неналежної якості (складеного належним чином акту-претензії, його направлення управителю, сповіщення управителя про необхідність проведення перевірки якості послуг, що надаються, тощо). Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON] щодо неякісного надання послуг КП «Запоріжремсервіс», зважаючи на те, що свідок не є мешканцем будинку [ADDRESS] . Те, що свідок у судовому засіданні повідомив, що він буває за вказаною адресою з різною періодичністю та бачить неприбраними під`їзд та сміття біля баку, не свідчить про постійність такої обстановки. Так само, не доводить факту невиконання або неналежного виконання послуг з управління будинком [ADDRESS] . Республіканській доданий позивачем за зустрічною позовною заявою диск із відеозаписами, оскільки ці записи не містять відомостей про всі обставини, які встановлюються судом. Натомість, надані позивачем за клопотанням представника відповідача за первісним позовом письмові докази (т.1 а.с. 154-160, т. 2 а.с. 4-90) акти виконаних робіт, спростовують доводи позивача за зустрічним позовом про ненадання позивачем відповідних послуг. Наведене вище є підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, як похідної від первісної вимоги, через його недоведеність. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у рівних частках з кожного.

Outcome: approved