Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Виконувач обов`язків керівника Тернопільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Тернопільської міської ради з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в лікувальному закладі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги». Витрати закладу охорони здоров`я на лікування становлять 22\~404, 84 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 18 673, 32 грн, а за рахунок коштів міського бюджету 3 137, 52 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що 10.09.2024 біля 09 години 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи технічно справним моторолером «Defiant DT125QTB», р.н. [NUMBER] , рухався правою смугою руху транспортного потоку по вул. Тарнавського в напрямку пр. Злуки в м. Тернопіль із дозволеною швидкістю в межах населеного пункту 50 км/год, із одним дорослим пасажиром [PERSON] , [INFO] . Під час руху вказаною ділянкою автодороги водій [PERSON] не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (надалі ПДР), із змінами та доповненнями, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993, із змінами та доповненнями, які зобов`язували своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. У цей час, попереду керованого ним моторолера «Defiant DT125QTB», р.н. [NUMBER] , в попутному із ним напрямку, в правій смузі для руху рухався автомобіль «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, почав зменшувати швидкість руху транспортного засобу та повністю зупинився, оскільки на пішохідний перехід вийшов пішохід. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху водій [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху, а також, в порушення вимог п. 13.1 ПДР, не обрав безпечної дистанції відповідно до швидкості його руху й дорожньої обстановки, внаслідок чого поставив себе в такі умови, при яких, реагуючи на зменшення швидкості автомобілем «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] , застосував екстрене гальмування, проте через недотримання безпечної дистанції, допустив зіткнення керованого ним моторолера із задньою частиною автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка моторолера «Defiant DT125QTB», р.н. [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді: закритої травми лівої нижньої кінцівки у виді багатоуламкового перелому проксимального метаепіфіза (верхнього кінця) великогомілкової кістки, із зовнішніми ушкодженнями «забійною» раною (в деяких записах «осадження») ділянки колінного суглоба, закритої травми грудної клітки у виді перелому 3,5-го лівих ребер, закритого багатоуламкового перелому головки лівої плечової кістки, «забійної» рани (в деяких записах «осадження», «напружена гематома») верхньої губи зліва, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості п. п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.12.2024 у справі №607/23573/24, закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] у зв`язку з примиренням потерпілого та обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся, витрати на лікування потерпілого від злочину не відшкодовані. Вартість затрат на лікування та перебування в лікувальному закладі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» [PERSON] становить 22\~404, 84 грн. і відповідно до ст. 1206 ЦК України повинна бути відшкодована відповідачем [PERSON] як особою, яка вчинила злочин. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.03.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник Тернопільської окружної прокуратури позов підтримала з викладених у позовній заяві підстав та просила задовольнити. Представники Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, подавши суду клопотання про розгляд справи без участі представника. Представник Тернопільської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Представник третьої особи КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що 10.09.2024 керуючи моторолером, рухався з дозволеною швидкістю в межах населеного пункту 50 км/год, із дорослим пасажиром - [PERSON] , яка є його дружиною. Під час руху перед нерегульованим пішохідним переходом (куди вибіг пішохід), щоб уникнути зіткнення з автомобілем, який різко загальмував попереду сталася дорожньо-транспортна пригода, де отримала тілесні ушкодження його дружина [PERSON] . З приводу чого була госпіталізована до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», де була надана кваліфікована медична допомога. На лікування були витрачені їхні спільні кошти в сумі 80700,00 гривень на що є рахунки та квитанції про сплату і ще витрати на анастезію 6000,00грн., але на жаль чеки з аптеки не збереглися, так як вони і подумати не могли, що вони можуть знадобитися. Це для них були непосильні витрати. Однак, право на безоплатну медичну допомогу закріплено в ч. 3 ст. 49 Конституції України, яка містить положення, у якому зазначено, що в державних і комунальних закладах медична допомога надається безоплатно. Вважає, що оскільки вони з дружиною працюють і сплачують кожного місяця податок з доходів фізичних осіб, тому вважає, що вони заплатили достатньо коштів до Держбюджету і місцевого бюджету за всі роки роботи, щоб їм надали безоплатну медичну допомогу. Тому, просить суд в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/23573/24 від 10.12.2024 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження №12024211040002164 від 10 вересня 2024 року за даним фактом - закрито. В зазначеній ухвалі встановлено, що 10.09.2024 біля 09 години 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи технічно справним моторолером «Defiant DT125QTB», р.н. [NUMBER] , рухався правою смугою руху транспортного потоку по вул. Тарнавського в напрямку пр. Злуки в м. Тернопіль із дозволеною швидкістю в межах населеного пункту 50 км/год, із одним дорослим пасажиром [PERSON] , [INFO] . Під час руху вказаною ділянкою автодороги водій [PERSON] не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (надалі ПДР), із змінами та доповненнями, а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993, із змінами та доповненнями, які зобов`язували своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. У цей час, попереду керованого ним моторолера «Defiant DT125QTB», р.н. [NUMBER] , в попутному із ним напрямку, в правій смузі для руху рухався автомобіль «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , який, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, почав зменшувати швидкість руху транспортного засобу та повністю зупинився, оскільки на пішохідний перехід вийшов пішохід. Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху водій [PERSON] не забезпечив безпеку дорожнього руху, а також, в порушення вимог п. 13.1 ПДР, не обрав безпечної дистанції відповідно до швидкості його руху й дорожньої обстановки, внаслідок чого поставив себе в такі умови, при яких, реагуючи на зменшення швидкості автомобілем «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] , застосував екстрене гальмування, проте через недотримання безпечної дистанції, допустив зіткнення керованого ним моторолера із задньою частиною автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка моторолера «Defiant DT125QTB», р.н. [NUMBER] , [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді: закритої травми лівої нижньої кінцівки у виді багатоуламкового перелому проксимального метаепіфіза (верхнього кінця) великогомілкової кістки, із зовнішніми ушкодженнями «забійною» раною (в деяких записах «осадження») ділянки колінного суглоба, закритої травми грудної клітки у виді перелому 3,5-го лівих ребер, закритого багатоуламкового перелому головки лівої плечової кістки, «забійної» рани (в деяких записах «осадження», «напружена гематома») верхньої губи зліва, які у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості п. п. 2.2.1 (а, в), 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995. Порушення водієм [PERSON] вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесного ушкодження. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілої в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Відповідно до довідки КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №319 від 03.02.2025, витрати закладу охорони здоров`я на лікування [PERSON] , становлять 22404,84 грн. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) становить 18673,32 грн, а за рахунок коштів міського бюджету 3731,52 грн. Фінансування КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» у 2024 році здійснювалося Національною службою здоров`я України (далі - НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та НСЗУ Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Частина коштів, зокрема на фінансування комунальних послуг лікарні, виділялася з міського бюджету. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є юридичною особою комунальним підприємством, що надає медичні послуги населенню міста Тернополя. Статутом КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», затвердженим рішенням Тернопільської міської ради від 19.04.2024 №8/38/12 визначено, що підприємство є об`єктом комунальної власності Тернопільської міської ради. Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська міська рада. Отже, КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» відноситься до юридичних осіб комунальної власності, кошти, які виділяються на лікування хворих, частково надходять із місцевого бюджету. Враховуючи наведене, кошти в сумі 3731,52 грн підлягають зарахуванню до місцевого бюджету. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних інших медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Тобто, послуги КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ, як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086. НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми. В той же час, оскільки НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікування потерпілої [PERSON] , котра перебувала на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] - на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НСЗУ (замовник) та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», дані кошти, а саме 18 673, 32 гривень, необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України. Невідшкодування витрат, здійснених КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. З цих підстав за захистом інтересів держави до суду звернувся виконувач обов`язків керівника Тернопільської окружної прокуратури. Допитана в судовому засіданні в якості свідка, потерпіла [PERSON] , суду показала, що будучи в якості пасажира моторолера, яким керував її чоловік, та який потрапив у ДТП в якому вона отримала тілесні ушкодження. В лікарні вона перебувала з 10.09.2024 по 02.10.2024, в цей час їй зробили три операції, та ними спільно були понесені кошти на лікування в розмірі близько 80\~000 гривень. Однак, їй надавалися не усі медичні послуги, про які зазначається в позові, та вона не отримувала всіх знеболювальних. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч. 3 ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Представництво інтересів громадянина або держави в суді відповідно до ч. 6 вказаної статті включає, у тому числі, право прокурора звертатися до суду з позовом (заявою, поданням). Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Витрати на лікування потерпілого від злочину лікарні відповідачем відшкодовані не були. Держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину (ч.2 ст.1191 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦПК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст.\~1206\~ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до п. п. 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до ч.3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Тернопільською окружною прокуратурою листом від 05.02.2025 №50-89-1464ВИХ-25 повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлені факти невідшкодування завданої шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] та тим самим надано можливість відреагувати на порушення інтересів держави. Однак листом від 19.02.2025 за № 7590/2-16-25, НСЗУ на адресу окружної прокуратури надано відповідь про те, що відповідно до норм Положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1101, НСЗУ не наділено повноваженнями представляти інтереси держави у справах про відшкодування коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Одночасно НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави із цивільним позовом Тернопільською окружною прокуратурою та готова до співпраці в межах повноважень. Однак, вказане свідчить про бездіяльність Національної служби здоров`я України та відсутність наміру звернення до суду, оскільки окружною прокуратурою листом фактично повідомлено про виявлені порушення. Відсутність претензійно-позовної роботи з боку Національної служби здоров`я України свідчить про нездійснення уповноваженим державним органом покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів у сфері раціонального використання бюджетних (державних) коштів, внаслідок чого не надходять кошти до державного бюджету, порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Крім того, Тернопільська окружна прокуратура зверталась із запитом №50-89- 1468ВИХ-25 від 05.02.2025 на адресу Тернопільської міської ради про те, чи вживаються уповноваженими органами заходи щодо Відповідача шляхом подання позовної заяви про стягнення коштів. У відповідь на зазначений запит прокуратури, надійшов лист Тернопільської міської ради №2933-Ю/2025 від 10.02.2025, відповідно до якого Тернопільська міська рада не зверталась до суду з позовом про стягнення із [PERSON] витрат на лікування потерпілого від злочину і Тернопільська міська рада не заперечує щодо вжиття заходів представницького характеру, шляхом подачі Тернопільською окружною прокуратурою відповідної позовної заяви. Засновником, власником КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» є Тернопільська міська рада, а тому кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину повинні бути зараховані на відповідний рахунок міського бюджету. Після набрання чинності ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 10.12.2024 у справі №607/23573/24, Тернопільською міською радою, Національною службою здоров`я України, а також КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» не вжито жодних заходів, в тому числі представницького характеру, щодо стягнення затрачених коштів на лікування потерпілого від злочину. Відтак Тернопільська окружна прокуратура звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Тернопільської міської ради про відшкодування коштів, витрачених на лікування потерпілої [PERSON] в сумі 18 673, 32 гривень на користь державного бюджету України та в сумі 3 731, 52 гривень на користь міського бюджету в особі Тернопільської міської ради. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, і внаслідок його протиправних дій була заподіяна шкода здоров`ю [PERSON] . Ці обставини встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/23573/24 від 10.12.2024. Унаслідок винних дій [PERSON] потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», яка витратила отримані від НСЗУ державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги», витрати на її лікування склали 22404,84 грн, які не відшкодовані, що свідчить про порушення інтересів держави, за захистом яких до суду звернувся виконувач обов`язків керівника Тернопільської окружної прокуратури. Тому Суд не приймає до уваги доводи відповідача, про те, що Конституцією України передбачено право на безоплатну медичну допомогу, оскільки Держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину (ч.2 ст.1191 ЦК України). За наведених обставин кошти в розмірі 18673,32 грн, необхідно стягнути з [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України, а кошти в сумі 3731,52 грн стягнути та зарахувати до міського бюджету. Крім цього, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved