Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди у користуванні 16/100 частин у праві власності на жилий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] особами, що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 16/100 частин у праві власності на жилий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані її дочка [PERSON] та син [PERSON] , які з 2015 року та 2018 року, відповідно,\~ у вказаному будинку не проживають та виїхали на постійне місце проживання за межі\~ України. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не знімаються з реєстрації з належних позивачу 16/100 частин будинку, вважає, що їх належить визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання також не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У зв`язку з відсутністю відповідачів, які згідно ст. 128 ЦПК України повідомлені про день та час розгляду справи належним чином,\~ суд вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України, та провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу житлових правовідносин та захисту права власності. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.02.2009 вбачається, що [PERSON] є власником 16/100 часток будинку [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження\~ від 03.02.2025, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади\~ від 03.02.2025, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №526 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту квартального комітету №11 від 30 квітня 2025 року, в належному позивачу будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , який у вказаному будинку не проживає з 2018 року та [PERSON] , [INFO] , яка у вказаному будинку не проживає з 2015 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що вона проживає по [ADDRESS] та є сусідкою позивачки [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] . Зазначила, що дочка позивачки [PERSON] не проживає у будинку\~ позивача з 2015 року, а син [PERSON] з 2018 року. Вони виїхали ще до початку війни та проживають за кордоном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Аналогічні норми містяться і в ст. 319 ЦК України, відповідно до частини 1 якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Позивач в позовній заяві стверджує, що право користування жилим приміщенням у відповідачів\~ виникло як у членів сім`ї власника. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Враховуючи викладене, зважаючи той факт, що відповідачі понад один рік не користуються житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснюють, відтак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Статтею 7 наведеного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп, тобто по 1211грн 20 коп. з кожного. На підставі 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved