Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому позивач просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою [PERSON] та її вихованні та встановити наступний порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою: 1) систематичну участь батька у вихованні дитини, шляхом особистих побачень, без присутності матері та інших осіб зі сторони матері (бабуся, дідусь, дядько та інші родичі): - кожного тижня в середу з 11 години ранку (враховуючи фактичне завершення навчання, згідно режиму навчальної установи, яку відвідує дитина) до 08 години 30 хвилин четверга. Якщо з будь-яких причин таке побачення не відбулось, то у наступний день з 11 години ранку (враховуючи фактичне завершення навчання, згідно режиму навчальної установи, яку відвідує дитина) до 08 години 30 хвилин у день, після наступного, і допоки не буде здійснено побачення батька з дитиною; - кожного непарного (першого та третього) тижня місяці безперервно з п?ятниці 11 години ранку враховуючи фактичне завершення навчання, згідно режиму навчальної установи, яку відвідує дитина до 08 години 30 хвилин понеділка. Якщо з будь-яких причин такі побачення не відбулись більш ніж один тиждень, то кількість днів наступних побачень збільшується пропорційно кількості тижнів, у які дитина не зустрічалась з батьком; 2) участь батька у вихованні дитини у канікулярний період шляхом поділу канікул на дві рівні між собою частини за кількістю днів, першу частину канікул дитина проводить з батьком без присутності матері; 3) спеціальний графік виховання дитини під час дня народження батька ( [INFO] ) - в період з 11 год. ранку першого серпня по 19 год третього серпня дитина проводить час разом з батьком, без присутності матері; 4) спеціальний графік виховання дитини у її день народження ( [INFO] ) - у період з 11 год ранку (в разі навчання у цей день, враховуючи фактичне завершення навчання, згідно режиму навчальної установи, яку відвідує дитина) по 19:00 год. десятого вересня дитина проводить час разом з батьком; 5) спеціальний графік виховання дитини у разі відсутності матері - у разі відсутності матері більше двох діб (48 годин) у зв`язку з відрядженням, відпусткою, відпочинком чи за умови іншої причини, дитина проживає з батьком; 6) стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 36984,80 грн, з яких 1984,80 грн - сума судового збору, 35000 грн - витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 жовтня 2014 року між сторонами було укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Сторони спільно виховували доньку, однак позивач проводив з нею часу значно більше часу, ніж відповідач, оскільки мав вільний графік роботи. Також під час спільних поїздок на відпочинок більшість часу з дитиною проводив позивач. Донька віддавала повну перевагу батькові у спілкуванні та іграх під час прогулянок. Батько забирав дитину з дитячого садочку та проводив з нею час до сну, брав активну участь на святах у дошкільному закладі. Спільне життя подружжя не склалось, у зв`язку з чим шлюб між сторонами було розірвано 11 червня 2019 року. Одразу після розірвання шлюбу батько лише декілька разів бачився з дитиною, супроводжуючи відповідача до крамниці. Дитина гарно проводила час, була дуже задоволена. Останній раз батько бачився з дитиною у вересні 2019 року. Після цього стосунки між сторонами погіршились, відповідач не бажала спілкуватись із позивачем та почала негативно впливати на стосунки батька з дитиною, а саме: обмежувала та продовжує обмежувати позивача у спілкуванні з донькою, створює різного роду перешкоди для зустрічей, формує у дитини негативне сприйняття батька, перекручуючи фактичні обставини, налаштовує дитину проти батька. Відповідач проживає з іншим чоловіком та намагається замінити ним батька дитині. З моменту розірвання шлюбу та до теперішнього часу дитина проживає з матір`ю. Рішенням Солом`янського районного суду від 21 жовтня 2020 року визначено місце проживання дитини разом із матір`ю. Він намагався домовитись із відповідачем про зустрічі з дитиною, неодноразово звертався до відповідача з проханням надати можливість бачитись із донькою, проте відповідач відмовляла та перешкоджала таким зустрічам. Спочатку позивач намагався уникати спорів та хотів врегулювати конфлікт мирним шляхом. Згодом щоб не втратити зв`язок з дитиною позивач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про встановлення способів участі батька у спілкуванні з донькою та її вихованні. 18 серпня 2021 року видано розпорядження №535 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною». Однак, жодної зустрічі батька із дитиною так і не відбулося. Таким чином, відповідач діючи всупереч інтересам дитини, а також ігноруючи права позивача, як батька дитини, перешкоджає підтриманню сімейних зв`язків та будь-якій участі батька в житті доньки. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2022 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою від 20 жовтня 2022 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні, зобов`язано Орган опіки та піклування Солом`янської районної в мсті Києві державної адміністрації надати суду висновок щодо розв`язання спору між сторонами. 23 січня 2023 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Шаповал О.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, заслухати думку дитини, а також стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу у сумі 26000,88 грн. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що вона не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні батька з дочкою. Зазначила, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживає з відповідачем. Рішенням Солом`янського районного суду від 21 жовтня 2020 року визначено місце проживання дитини разом із матір`ю. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад, з вересня 2019 року навчається в НВЛ «Обдаровання». Мати дитини забезпечила дитині гідні умови проживання виховання і всебічного розвитку. Натомість батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, аліменти самостійно не сплачував, з дитиною не спілкується за власною ініціативою, на день народження подарунків не дарує, розвитком дитини не цікавиться, участі у її вихованні та забезпеченні не приймає. Хоча йому добре відомо місця проживання, навчання та лікування дитини. Після розірвання шлюбу матір неодноразово зверталася до позивача про допомогу і про можливість спілкування з дитиною, оскільки дитина сумувала на початку за батьком, однак частіше всього її номер був заблокований. Відповідач намагалася попереджати позивача про вагомі події життя дитини, але батько не бажав бути поряд з донькою, не був жодного разу при лікуванні. Позивач жорстоко поводився з дитиною, що викликало негативне ставлення до батька, дитина боїться бачити батька. Відтак, відсутність спілкування батька з дочкою призвело до втрати емоційного зв`язку між батьком і дитиною. Згідно розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.08.2021 №535 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною» [PERSON] визначено способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою, а саме, перших три зустрічі батька з донькою у присутності психолога Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб щосереди з 16.00 до 18.00, у подальшому щотижня у середу з 16.00 до 18.00 та у суботу з 11.00 до 14.00. Після співбесіди з працівниками органу опіки при згадуванні про батька реакція дитини на батька була негативною, дитина кричала, у неї почався енурез, кліпання очима. З 27.08.2021 року дитина була на консультаціях психолога. Згідно висновку експертного дослідження від 28.01.2022 №ЕД-19-21/43027-ПС виявлено негативні наслідки для психоемоційного стану [PERSON] , що проявляється у підвищенні тривожності при згадуванні батька, страху його побачити зустрічі з батьком можуть бути тільки за згодою дитини, на безпечній для дитини території, прив`язаність до батька порушена, ставлення дитини до батька характеризується емоційним відторгненням, дистанціюванням, наявністю негативного ставлення, негативної оцінки його дій, а саме: агресивних проявів. Виявлено, що дії батька [PERSON] агресивні дії по відношенню до дитини, відсутність активної участі у житті дитини та комунікації з дитиною протягом тривалого часу. Емоційний стан дитини погіршився через спілкування з батьком, вона не сприймає його як батька, боїться його. Поведінка позивача становить небезпеку для дитини, що підтверджується зокрема висновком судово-психологічної експертизи. Експерт зафіксувала, що у дитини ставлення до батька боязке та негативне. Позивач не працевлаштований, має вкрай важкий матеріальний стан, має погіршення власного стану здоров`я, його характеризують свідки вкрай негативно. Умови батька дитини (з урахуванням антисанітарних умов проживання за місцем його проживання через наявність великої кількості котів) третьою особою також не обстежено. Злата при спілкуванні з судовим експертом та психологами, працівниками служби у справах дітей пояснювала, що вона категорично проти спілкування з батьком. А тому будь-який графік побачень батька з дитиною перш за все має враховувати бажання дитини. 14 березня 2023 року представник позивача подала відповідь на відзив, в яких вказала, що позивач заперечує агресивні дії до дитини чи відповідача, доньку завжди любив та ніжно ставився до неї. Через перешкоджання спілкування батька з донькою зі сторони матері дитина можливо взагалі забула, які стосунки були у неї з батьком, адже останній раз вона бачилася з батьком, коли їй було чотири роки. Щодо висновку експертного дослідження, вважає його недостовірним та недопустимим доказом, оскільки батько у дослідженні участі не брав, експертом не було проведено зустріч дитини з батьком. Крім того, у висновку не зазначено, що експерт попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що викликає сумнів у позивача щодо його правильності. Твердження відповідача щодо жорстокого поводження позивача з дитиною, а також про те, що позивач не працевлаштований, має вкрай важкий матеріальний стан, веде аморальний спосіб життя, пиячить на регулярні основі, умови проживання позивача є антисанітарними через наявність великої кількості котів та не обстежені третьою особою не відповідають дійсності та не підтверджено жодними доказами. 20 березня 2023 року представник відповідача - адвокат Шаповал О.В. подала заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначає, що відповідач не чинить і не чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Запропонований графік спілкування з дитиною повністю руйнує сталий уклад життя дитини і виключає навчання у позашкільних закладах, є недоцільним та надмірним, порушує право дитини на відпочинок, навчання та спілкування з іншими рідними особами. 14 квітня 2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] , [INFO] №108-4143 від 14 квітня 2023 року. Ухвалою суду від 05 червня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні 17 липня 2023 року було допитано в якості свідка позивача. Відповідно до ували суду від 12 грудня 2023 року до участі залучено спеціаліста в галузі психології (дитячої психології) Солом`янського районного центру в місті Києві соціальних служб для участі в судовому засіданні для заслуховування думки малолітньої дитини [PERSON] 10 січня 2024 року в судовому засіданні за участю спеціаліста в галузі психології (дитячої психології) Солом`янського районного центру в місті Києві соціальних служб було заслухано думку дитини [PERSON] . Дитина повідомила суду, що категорично не хоче бачитися з батьком, адже він поганий. Згадала ситуацію, як батько порушив ногою конструктор, який вона будувала, а також як батько зачепив її ногою, коли вона сидячи гралася. Вказала, що у неї є інша людина, яку вона сама попросила називати батьком. Вона не вибачить йому, навіть якщо мама вибачить, оскільки не хоче більше з ним бачитися. Батько у її дитинстві вже показав, який він є. Зазначила, що це її рішення і її думка, з мамою про тата вона взагалі не спілкується. В судовому засіданні 15 січня 2024 року та 18 квітня 2024 було допитано відповідача в якості свідка. Позивач та його представник - адвокат Якімлюк Н.О. позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач та її представники - адвокати Шаповал О.В. та Охман О.В. у судових засіданнях просили відмовити у позові, зазначали, що жодних перешкод у спілкуванні та батька з донькою відповідачем не чинила. Жодного тиску на дитину немає, оскільки дитина сама висловлює небажання спілкування із батьком. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 26 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1729. У шлюбі у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 25 червня 2021 року. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі №760/8463/19 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1729. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року у цивільній справі №760/5726/20 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Позивач [PERSON] , звернувшись з указаним позовом зазначав, що одразу після розірвання шлюбу він лише декілька разів бачився з дитиною. Дитина гарно проводила час, була дуже задоволена. Останній раз батько бачився з дитиною у вересні 2019 року. Після цього стосунки між сторонами погіршились, відповідач не бажала спілкуватись із позивачем та почала негативно впливати на стосунки батька з дитиною, а саме: обмежувала та продовжує обмежувати позивача у спілкуванні з донькою, створює різного роду перешкоди для зустрічей, формує у дитини негативне сприйняття батька, перекручуючи фактичні обставини, налаштовує дитину проти батька. Відповідач проживає з іншим чоловіком та намагається замінити ним батька дитині. Він намагався домовитись із відповідачем про зустрічі з дитиною, неодноразово звертався до відповідача з проханням надати можливість бачитись із донькою, проте відповідач відмовляла та перешкоджала таким зустрічам. Спочатку позивач намагався уникати спорів та врегулювати конфлікт мирним шляхом. 23 червня 2021 року позивач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про встановлення способів участі батька у спілкуванні з донькою та її вихованні. 17 серпня 2021 року видано розпорядження №535 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною», згідно якого визначено такі способи участі [PERSON] у вихованні дитини: перші три зустрічі батька з донькою у присутності психолога Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб щосереди з 16 до 18 години, у подальшому щотижня у середу з 16 до 18 години та у суботу з 11 до 14 години. Як стверджує позивач, жодної зустрічі батька із дитиною так і не відбулося. Він позбавлений можливості спілкуватись із своєю дитиною, оскільки матір чинить перешкоди у такому спілкуванні. Тому звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідач, заперечуючи проти позову, стверджувала, що жодних перешкод у спілкуванні батька з донькою вона не чинила. Батько не спілкується з дитиною за власною ініціативою, він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивачу добре відомо місця проживання та навчання дитини. Проте батько дитини ухиляється у будь-який спосіб від спілкування з дочкою, що призвело до втрати емоційного зв`язку між батьком і дитиною. Після співбесіди з працівниками органу опіки при згадуванні про батька реакція дитини на батька була негативною, дитина кричала, у неї почався енурез, кліпання очима. Емоційний стан дитини погіршився через спілкування з батьком, вона не сприймає його як батька, боїться його. Поведінка позивача становить небезпеку для дитини, що підтверджується зокрема висновком судово-психологічної експертизи. Злата категорично проти спілкування з батьком. А тому будь-який графік побачень батька з дитиною перш за все має враховувати бажання дитини. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20. У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23). Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 577/3878/21 (провадження № 61-8759св22) зазначив, що «апеляційний суд погодився з рішенням суду в частині зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Апеляційний суд зазначив, що наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину та не сприяють якнайкращому задоволенню її інтересам, які мають пріоритет над інтересами батьків. Натомість існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батьку дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню того, що права кожного з батьків є рівними. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком судів, адже такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша - третя статті 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підтвердження перешкоджання участі батька у вихованні дитини позивач покликається на листи Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб, а також переписку сторін у менеджері «Телеграм». Згідно листа Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб від 04.10.2021 року вбачається, що перша зустріч, яку було призначено на 29.09.21 року, не відбулася, тому що матір дитини [PERSON] не привела доньку, пояснюючи тим, що дитина не хоче бачитися з батьком. Відповідно до листа Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб від 15.11.2021 року вбачається, друга зустріч, яка була признана на 04.11.2021 року, не відбулася тому що матір дитини [PERSON] не привела доньку на зустріч. Згідно листа Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб від 29.11.2021 року вбачається, що третя зустріч, яку було призначено на 24.11.21 року, не відбулася, тому що матір дитини [PERSON] не привела доньку. Однак, з указаних листів не вбачається, що матір перешкоджала зустрічам батька з донькою, адже відповідач пояснювала психологу, що донька сама не хоче бачитися з батьком. Під час опитування дитини в суді Злата також категорично зазначала, що не хоче бачитися з татом. З переписки сторін у менеджері «Телеграм» від 24 лютого 2022 року, вбачається що у перший день повномасштабного вторгнення РФ в Україну [PERSON] пропонував допомогу [PERSON] , а також погоджувався на надання дозволу на виїзд дитини за кордон, якщо він побачиться з донькою. При цьому фактів перешкоджання матері у побаченнях батька з дитиною не зафіксовано. Відтак, позивачем не доведено належними доказами, що матір чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, а також ухилялася від виконання рішення органу опіки та піклування від 17 серпня 2021 року. А тому у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою та її вихованні необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог щодо визначення способів участі у вихованні дитини, суд зазначає таке. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини і вільно досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні із нею вони не можуть. Позивач просить встановити наступний порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою: 1) систематичну участь батька у вихованні дитини, шляхом особистих побачень, без присутності матері та інших осіб зі сторони матері (бабуся, дідусь, дядько та інші родичі): - кожного тижня в середу з 11 години ранку (враховуючи фактичне завершення навчання, згідно режиму навчальної установи, яку відвідує дитина) до 08 години 30 хвилин четверга. Якщо з будь-яких причин таке побачення не відбулось, то у наступний день з 11 години ранку (враховуючи фактичне завершення навчання, згідно режиму навчальної установи, яку відвідує дитина) до 08 години 30 хвилин у день, після наступного, і допоки не буде здійснено побачення батька з дитиною; - кожного непарного (першого та третього) тижня місяці безперервно з п?ятниці 11 години ранку враховуючи фактичне завершення навчання, згідно режиму навчальної установи, яку відвідує дитина до 08 години 30 хвилин понеділка. Якщо з будь-яких причин такі побачення не відбулись більш ніж один тиждень, то кількість днів наступних побачень збільшується пропорційно кількості тижнів, у які дитина не зустрічалась з батьком; 2) участь батька у вихованні дитини у канікулярний період шляхом поділу канікул на дві рівні між собою частини за кількістю днів, першу частину канікул дитина проводить з батьком без присутності матері; 3) спеціальний графік виховання дитини під час дня народження батька ( [INFO] ) - в період з 11 год. ранку першого серпня по 19 год третього серпня дитина проводить час разом з батьком, без присутності матері; 4) спеціальний графік виховання дитини у її день народження ( [INFO] ) - у період з 11 год ранку (в разі навчання у цей день, враховуючи фактичне завершення навчання, згідно режиму навчальної установи, яку відвідує дитина) по 19:00 год. десятого вересня дитина проводить час разом з батьком; 5) спеціальний графік виховання дитини у разі відсутності матері - у разі відсутності матері більше двох діб (48 годин) у зв`язку з відрядженням, відпусткою, відпочинком чи за умови іншої причини, дитина проживає з батьком. Відповідач вважає, що запропонований графік спілкування з дитиною повністю руйнує сталий уклад життя дитини і виключає навчання у позашкільних закладах, є недоцільним та надмірним, порушує право дитини на відпочинок, навчання та спілкування з іншими рідними особами. Крім того, будь-який графік побачень батька з дитиною перш за все має враховувати бажання дитини. Згідно з статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-4143 від 14 квітня 2023 року «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] , [INFO] », 06 квітня 2023 року під час бесіди працівниками Служби з малолітньою [PERSON] з`ясовано, що дитина проживає з мамою, відвідує школу, на цей час додаткові заняття та гуртки не відвідує, іноді бувають он-лайн уроки англійської мови. Батька дитина не пам`ятає (описати його не змогла), але пам`ятає коли їй було три роки він не хотів з нею гратися, поводив себе агресивно, мама сварилась з татом. Злата зазначила, що боїться, що [PERSON] її забере від мами і тому не хоче з ним зустрічатись. Дану інформацію дівчинка чула від мами, її адвоката та психологів. Також [PERSON] повідомила, що дуже злякалась коли до неї у коридорі підійшов адвокат [PERSON] і запитав як у неї справи. На запитання звідки вона знає, що це адвокат, малолітня повідомила, що здогадалася, бо підбігли мама та її адвокат і заборонили йому з нею спілкуватись, більше нікого із знайомих [PERSON] у коридорі не бачила (по факту до дівчинки у коридорі підійшов батько, якого вона не впізнала). [PERSON] фізична особа-підприємець, сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2023 відсутня, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, ознак психіатричних захворювань не виявлено, житлом забезпечений. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 02.02.2023, складеного працівниками служби у справах дітей та сім?ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, за місцем проживання батька створені належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] , а саме: кожної середи місяця з 16 до 18 години та кожної суботи місяці з 11 до 18, один тиждень взимку та два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Попередньо перші п`ять зустрічей з малолітньою [PERSON] провести за участю психолога Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб для налагодження дитячо-батьківських стосунків. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності визначення батьку способів участі у вихованні дитини, оскільки він є обґрунтованим, та таким, що узгоджується з наявними у справі доказами. Як встановлено судом, позивач з 18.10.2021 року працює у ТОВ «Амеда-Голд» на посаді сестри медичної з масажу амбулаторного відділення медичного центру, що підтверджується довідкою від 16.02.2023 року. Характеризується на роботі позитивно, що підтверджується характеристикою від 16.12.2023 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного працівниками служби у справах дітей та сім?ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, за місцем проведення обстеження в орендованій [PERSON] квартирі за адресою [ADDRESS] створено належні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного працівниками служби у справах дітей та сім?ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, умови проживання [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS] задовільні, у квартирі наявні меблі та побутова техніка, в помешканні дотримані санітарно-гігієнічні норми, домашні тварини відсутні. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2022 року у справі №759/3563/22 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 16.03.2023 року рішення залишено без змін. Згідно довідки-розрахунку від 14.02.2023 року у ВП №64029581 станом на 01 лютого 2023 року заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] відсутня. Позивач не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, що підтверджується довідкою №472282 від 30.01.2023 року лікаря нарколога Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія». Також, у позивача не виявлено ознак психіатричних захворювань, про що свідчить медична довідка про проходження обов`язкових попереднього та періодичних оглядів ТОВ Медичний центр «Медкласік» від 03.02.2023 форми №122-2/0. Згідно листа ЗДО №623 м. Києва від 27 червня 2022 року №14 вбачається, що Злата з 01.09.2017 року до 2019 року відвідувала дошкільний заклад №623. В заклад дитину приводили як батько, так і мати. На святах у закладі були присутні обоє батьків. Дитина позитивно відгукувалася як на появу татка, так і мами. Батьки брали активну участь у суспільному житті закладу. З психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , виданої 15 лютого 2022 року директором ЗДО №76 вбачається, що [PERSON] відвідує ЗДО №76 з 2019 року. Вона виховується у повній сім`ї. Більше прив`язана до матері. Батько [PERSON] в силу своєї зайнятості приділяє вихованню менше часу, але виявляє непідробний інтерес до життя дочки. Біологічний батько не приходив до доньки в межах дошкільного закладу, дівчинка про нього нічого не розповідає. В садочок приводить матір. Батька дитини в садочку не було жодного разу. Згідно висновку органу опіки та піклування №108-7343, який був складений 12 вересня 2022 року під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав вбачається, що під час бесіди з працівниками служби 03 серпня 2021 року [PERSON] повідомила, що живе з мамою та папою [PERSON] , пізніше повідомила про [PERSON] , який є іншим татом. Про батька [PERSON] знає, але бачила його дуже давно, пам`ятає, як він виглядає, при зустрічі впізнала б, він не телефонує, не вітає її з днем народження, подарунків не дарує. Щодо побачень з батьком не заперечує, не проти погуляти з ним декілька годин в парку. З доданих медичних документів - протоколів психоконсультативного дослідження вбачається, що 01 серпня 2021 року, 07 вересня 2022 року, 09 вересня 2022 року, 12 вересня 2022 року, 21 вересня 2022 року, 30 вересня 2022 року Злата була на консультації психолога ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», згідно консультативних висновків від 27 квітня 2021 року, 06 листопада 2021 року, 09 серпня 2022 року - у лікаря ендокринолога ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка», згідно консультативного висновку від 05.11.2021 року - у лікаря невролога в ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка». Згідно протоколу психоконсультативного дослідження від 21.09.2022 року вбачається, що розмова відбувалася за відсутності мами в кабінеті, дитина дуже критична у ставленні до світу, подій оточуючих. Має свою думку, яку розгорнуто висловлює. Щодо тата [PERSON] - завжди негативні висловлювання та в дитини з`являється помітна тривога. З огляду на соматичний стан дитини розмови стосовно тата, корекція ставлення дитини до біологічного батька вбачається недоцільною, оскільки розгойдує емоційний баланс дитини. Згідно протоколу психоконсультативного дослідження від 30.09.2022 року вбачається, що дитина має негативне ставлення до батька, яке викликано тим, що дитина зазнавала психологічного та фізичного насильства, яке було вчинено стосовно неї, а також мами. Дитина згадує, що батько приходив додому у нетверезому стані, починала кричати, тоді вона намагалася сховатися, щоб батько її не побачив. Такі дії спричинили травмуючий вплив на нервову систему та психіку дитини. Як встановлено судом при опитуванні дитини, [PERSON] не хоче бачитися з татом, має до нього негативне ставлення. Вказала, що батько поганий. Згадала ситуацію, як батько порушив ногою конструктор, який вона будувала, а також як батько зачепив її ногою, коли вона сидячи гралася. Вона не вибачить йому, навіть якщо мама вибачить, оскільки не хоче більше з ним бачитися. Батько у її дитинстві вже показав, який він є. Під час бесіди з дитиною працівників органу опіки та піклування дитина взагалі не змогла описати батька, але пам`ятає коли їй було три роки, він не хотів з нею гратися, поводив себе агресивно, мама сварилась з татом. Зазначала, що боїться, що [PERSON] її забере від мами і тому не хоче з ним зустрічатись. Відповідно до витягу з ЄРДР від 28 квітня 2023 року кримінальне провадження №12023100080001587 від 18.04.2023 року за ст.126-1 КК України за фактом вчинення [PERSON] психологічного насильства у сім`ї відносно дружини [PERSON] та доньки [PERSON] 27.04.2023 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Відтак, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у дитини сформоване негативне ставлення до батька, вона категорично не хоче з ним бачитися. На переконання суду, тривала відсутність батька у житті дитини призвела до втрати емоційного зв`язку між ними. Разом з тим судом не встановлено обставин, які свідчать про неприйнятність поведінки [PERSON] , що може створити загрозу чи небезпеку для дитини, про протиправну поведінку батька по відношенню до дитини чи зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними речовинами. З самих лише протоколів психоконсультативного дослідження за відсутності інших належних доказів неможливо дійти висновку, що [PERSON] вчиняв психологічне чи фізичне насильство щодо матері чи дитини, а також що він зловживав алкоголем. Суд не приймає поданий відповідачем висновок експертного дослідження №ЕД-19-21/43027-ПС від 28 січня 2022 року, складеного Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром на замовлення [PERSON] , як належний та допустимий доказ, оскільки у порушення вимог ст.102 ЦПК України, висновок не містить зазначення, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, експерт спілкувався лише з дитиною та матір`ю, батько у дослідженні участі не брав. Що стосується доданих до відзиву афідевітів, суд зазначає таке. Афідевіт - письмова урочиста заява про наявність або відсутність певних фактів (подій), які мають юридичне значення. У більшості випадків він потрібен для використання за кордоном, коли звичайний документ не можна легалізувати або апостилювати. Оформлення афідевіту належить до компетенції державних і приватних нотаріусів. Перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, передбачений статтею 34 Закону «Про нотаріат», включає засвідчення справжності підпису на документах. Нотаріуси засвідчують справжність підпису на документах, крім тих, які відповідно до закону або за вимогою сторін підлягають нотаріальному посвідченню. Нотаріуси, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчують факти, викладені в документі, а лише підтверджують, що підпис зроблено певною особою. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відтак, додані до справи афідевіти суд вважає недостовірними доказами, адже нотаріус, засвідчуючи справжність підпису особи на заявах, не посвідчував факти, викладені в документі, а лише підтвердив, що підпис зроблено певною особою. Враховуючи викладене, судом не встановлено, що спілкування батька з дитиною має негативний вплив на нормальний розвиток дитини чи в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з донькою, враховуючи його бажання приймати участь у її вихованні. А матір, яка проживає разом з донькою, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні, До того ж, суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої. Необхідно зауважити, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність відносно малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. На обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Наявність між сторонами спорів, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження. При цьому посилання відповідача на небажання дитини спілкуватися із батьком і відсутність прихильності до нього не можуть бути покладені в основу судового рішення, враховуючи малий вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, яка має конфлікт з батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи. За таких обставин небажання дитини спілкуватися із батьком обумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами і не може бути підставою для обмеження [PERSON] у реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні із нею. Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до матері та негативне ставлення до батька, вік дитини, стан її здоров`я, режим дня, поведінку кожного з батьків, суд прийшов до висновку, що необхідно визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: - побачення з дитиною з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин кожної суботи місяця; - побачення з дитиною з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин в день народження дитини ( [INFO] ) кожного парного року; - побачення з дитиною з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин на наступний день після дня народження дитини ( [INFO] ) кожного непарного року. Оскільки для установлення психологічного зв`язку дитини із батьком необхідний певний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності доньки до батька, перші п`ять зустрічей батька з дитиною, які відбуватимуться з 11 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин кожної суботи місяця, необхідно обумовити участю психолога Солом`янського районного у місті Києві центру соціальних служб, що з одного боку буде враховувати інтереси дитини, а з іншого - сприяти поступовому налагодженню дитячо-батьківських стосунків. Такі обмеження батькові та дитині у безперешкодному спілкуванні є співмірними та необхідними, а також відповідають якнайкращим інтересам дитини. При цьому відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У випадку, якщо дитина буде заперечувати проти побачень з батьком, не виявляти бажання проводити з ним час, ніхто не має права її до цього примушувати.

Outcome: partial