Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Представник позивача у квітні 2025 року через систему «Електронний суд» звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 06 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем, був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1219. У сторін народились двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що міцної сім`ї не створили через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони разом не проживають близько двох років, вважає, що примирення між ними неможливе. За наведених обставин просить шлюб розірвати, прізвище змінити на дошлюбне « [PERSON] » та з відповідача стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак її представник суду подала заяву в якій просила розгляд справи\~ проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду подав відзив, в якому позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо розірвання шлюбу, однак заперечив щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 06 серпня 2011 року (а.с.30) сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1219. В шлюбі народилось двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] що підтверджується копіями Свідоцтв про народження від 10 серпня 2012 року та від 27 квітня 2017 року (а.с.7,8). Спір між сторонами щодо місця проживання дітей відсутній. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони підтвердили поданими заявами, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме визнав розірвання шлюбу та зміну прізвища, щодо судових витрат заперечив. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову оплачено позовні вимоги судовим збором у розмірі 1211.20 грн. У зв`язку з визнанням відповідачем\~ позову щодо розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті,\~ тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача тільки 50 відсотків сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, що становить 605. 60 грн., решта витрат залишити за позивачем.\~ Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved