Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

На обліку Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації перебувають малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дітей є [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження стосовно дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] здійснювала державну реєстрацію народження відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), не працює, інформація щодо матеріального утримання нею дітей відсутня. Батьком дитини [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини [PERSON] зазначено, що державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (за спільною заявою батьків про визнання батьківства від 18.03.2015 року). Інформація щодо працевлаштування та матеріального утримання ним дитини відсутня. 25.04.2024 на запит Служби Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві повідомив, що відповідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян та за наявним архівним фондом Відділу актовий запис про шлюб громадянки [PERSON] не явлено. Разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] мають діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] реєстрацію місця проживання. Малолітній [PERSON] не має реєстрації місця проживання. 16.05.2024 року [PERSON] звернулась до Служби із письмовою заявою в якій просила тимчасово влаштувати її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в дитячий заклад, у зв`язку із складними життєвими обставинами. 21.05.2024 року Служба, на підставі заяви матері [PERSON] , були влаштовані до Київської міської дитячої клінічної лікарні №2. 28.05.2024 року малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та 31.05.2024 [PERSON] , [PERSON] , влаштовані до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей ( [ADDRESS] ), де вони перебувають на даний час. Спеціалістами Служби із [PERSON] та [PERSON] проводилася профілактична робота під час якої їм роз`яснено обов`язки батьків щодо утримання, виховання та навчання малолітніх дітей та попереджено про відповідальність у разі невиконання належним чином батьківських обов`язків. 16.05.2024 року [PERSON] надала письмові пояснення та повідомила, що не працює, умови для проживання дітей не створені, тому що немає на це коштів. 01.07.2024 року [PERSON] повідомив, що перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] . Визнав своє батьківство тільки відносно дитини [PERSON] , має намір орендувати житло, щоб проживати разом з дітьми, займатися їх вихованням. Звернувся із заявою про надання йому дозволу на відвідування дітей у дитячому закладі. 22.05.2024 року [PERSON] також звернулася до Служби із проханням надати їй дозвіл на відвідування дітей у дитячому закладі. [PERSON] та [PERSON] отримали дозволи Служби на відвідування дітей у дитячому закладі. 03.12.2024 року на запит Служби Київський міський центр соціальної підтримки дітей та сімей повідомив, що за час перебування дітей у закладі з 28.05.2024 року [PERSON] відвідувала дітей 3 рази: 14.06.2024 р., 02.09.2024 р. та 25.11.2024 р. Відповідач [PERSON] жодного разу дітей не відвідував. 16.05.2024 року спеціалістом Служби спільно із інспектором сектору ювенальної превенції Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, фахівцем Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . Виявлено, що у кімнаті, яку займає [PERSON] із своїми дітьми порушено санітарно гігієнічні умови, брудно, важке повітря від тютюнопаління. У дітей брудний одяг, брудна постільна білизна, є собака та кіт, у дітей відсутня у достатній кількості їжа та продукти харчування, є тільки залишки їжі у каструлі. За висновками обстеження умови для проживання дітей не створені. У зв`язку із чим [PERSON] звернулася до Служби із заявою про тимчасове влаштування дітей в державний заклад з метою усунення недоліків. За згодою [PERSON] було здійснено фотографування помешкання. 21.10.2024 р. Дніпровський районний в місті Києві центр соціальних служб повідомив Службу про закінчення соціального супроводу родини [PERSON] . Вона не покращила санітарно-гігієнічні умови в квартирі та не створила комфортні та безпечні умови для проживання дітей. Мати не працевлаштувалась, вона не має постійного матеріального доходу для утримання дітей. Сина [PERSON] не зареєструвала за місцем проживання. Мати не відвідувала дітей в державному закладі, іноді спілкувалась по відеозв`язку з [PERSON] . За час соціального супроводу [PERSON] майже не підтримувала контакт із фахівцем із соціальної роботи, не відповідала на телефонні дзвінки, аргументуючи це технічними проблемами. Ігнорувала залишенні запрошення з`явитись на консультацію до спеціаліста. При взаємодії з [PERSON] часто відчувався запах алкоголю, про що вона не заперечувала. У зв`язку із тим, що рекомендації фахівця із соціальної роботи не виконувались, соціальний супровід, який було розпочато 19.04.2024 року з [PERSON] завершено з негативним результатом. Адміністрація середньої загальноосвітньої школи № 158 м. Києва повідомила, що мати [PERSON] , учня 3-б класу [PERSON] веде нездоровий образ життя, має сумнівні соціальні зв`язки, безвідповідально відноситься до виховання та освіти своїх дітей (учень часто пропускає уроки без поважних причин, а мати не відповідає на телефонні дзвінки від класного керівника, сусіда за місцем проживання дитини повідомляють, що діти занедбані, голодні, часто просять їсти в людей на вулиці. Дніпровським районним судом м. Києва 31 серпня 2023 року стосовно [PERSON] винесено вирок у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту), відповідно до якого вона визнана винуватою та їй призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень в доход государства. 13.05.2024 року Дніпровський відділ державної установи філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області повідомив, що відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2024 року [PERSON] замінено суму штрафу покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 05 червня 2024 року [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації поінформувало, що [PERSON] перебувала на обліку як отримувач будь-яких державних соціальних допомог чи компенсацій станом на 01.06.2024 року виплати їй припинені. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не готують їх до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування дітям, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти, не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей, не цікавляться їх здоров`ям та нехтують їхніми потребами. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов`язками. Службою [PERSON] та [PERSON] належним чином були запрошені на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, однак не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких підтверджень щодо участі у вихованні та утриманні дітей не надали. Питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, надано висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з тим, що вони ухиляються від виховання та утримання дітей (протокол від 11.12.2024 № 17). З врахуванням викладеного позивач просить задовольнити позов та позбавити батьківських прав позивачів стосовно вказаних вище дітей та стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей. 24.12.2024 р. по даній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Відповідачі не скористалися своїм правом та не надали до суду відзив чи доказів в спростування вимог позивача. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволені позову з обставин викладених в позовній заяві, вказуючи на те, що задоволення позову буде відповідати як найкращим інтересам дітей, так - як відповіді не приділяли належного догляду, виховання, утримання та забезпечення своїх дітей. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову, але при цьому фактично підтвердила обставини викладені в позовній заяві, не оспорювала того факту що притягувалася до кримінальної відповідальності за незаконне вживання наркотичних засобів, що рідко відвідує своїх дітей, обґрунтовуючи це різними причинами, вказуючт при цьому, що на даний час вона не може матеріально утримувати своїх дітей , але має бажання працевлаштуватися та забрати своїх дітей до дому та займатися їх вихованням. В подальшому відповідач в судові засідання не з`явилася , хоча була належним чином сповіщена про розгляд справи в суді. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не з`явився, сповіщався належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві та з врахуванням висновку органу опіки та піклування. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що відповідно до вимог ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як слідує з матеріалів справи, що у відповідача [PERSON] народилося 5 дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про народження дітей батьком малолітнього [PERSON] вказано відповідача [PERSON] , відомості про батька інших дітей до актового запису про їх народження були внесені у відповідності до вимог ст. 135 СК України, а саме зі слів матері. Діти проживали разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян та за наявним архівним фондом Відділу актовий запис про шлюб громадянки [PERSON] не явлено. 16.05.2024 року [PERSON] звернулась до Служби із письмовою заявою в якій просила тимчасово влаштувати її дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в дитячий заклад, у зв`язку із складними життєвими обставинами. 21.05.2024 року Служба, на підставі заяви матері [PERSON] , були влаштовані до Київської міської дитячої клінічної лікарні №2. 28.05.2024 року малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та 31.05.2024 [PERSON] , [PERSON] , влаштовані до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей ( [ADDRESS] ), де вони перебувають на даний час. Спеціалістами Служби із [PERSON] та [PERSON] проводилася профілактична робота під час якої їм роз`яснено обов`язки батьків щодо утримання, виховання та навчання малолітніх дітей та попереджено про відповідальність у разі невиконання належним чином батьківських обов`язків. 16.05.2024 року [PERSON] надала письмові пояснення та повідомила, що не працює, умови для проживання дітей не створені, тому що немає на це коштів. 01.07.2024 року [PERSON] повідомив, що перебував у цивільному шлюбі з [PERSON] . Визнав своє батьківство тільки відносно дитини [PERSON] , має намір орендувати житло, щоб проживати разом з дітьми, займатися їх вихованням. [PERSON] та [PERSON] отримали дозволи Служби на відвідування дітей у дитячому закладі. 03.12.2024 року на запит Служби Київський міський центр соціальної підтримки дітей та сімей повідомив, що за час перебування дітей у закладі з 28.05.2024 року [PERSON] відвідувала дітей 3 рази: 14.06.2024 р., 02.09.2024 р. та 25.11.2024 р. Відповідач [PERSON] жодного разу дітей не відвідував. 16.05.2024 року спеціалістом Служби спільно із інспектором сектору ювенальної превенції Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, фахівцем Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . Виявлено, що у кімнаті, яку займає [PERSON] із своїми дітьми порушено санітарно гігієнічні умови, брудно, важке повітря від тютюнопаління. У дітей брудний одяг, брудна постільна білизна, є собака та кіт, у дітей відсутня у достатній кількості їжа та продукти харчування, є тільки залишки їжі у каструлі. За висновками обстеження умови для проживання дітей не створені. У зв`язку із чим [PERSON] звернулася до Служби із заявою про тимчасове влаштування дітей в державний заклад з метою усунення недоліків. За згодою [PERSON] було здійснено фотографування помешкання. 21.10.2024 р. Дніпровський районний в місті Києві центр соціальних служб повідомив Службу про закінчення соціального супроводу родини [PERSON] . Вона не покращила санітарно-гігієнічні умови в квартирі та не створила комфортні та безпечні умови для проживання дітей. Мати не працевлаштувалась, вона не має постійного матеріального доходу для утримання дітей. Сина [PERSON] не зареєструвала за місцем проживання. Мати не відвідувала дітей в державному закладі, іноді спілкувалась по відеозв`язку з [PERSON] . За час соціального супроводу [PERSON] майже не підтримувала контакт із фахівцем із соціальної роботи, не відповідала на телефонні дзвінки, аргументуючи це технічними проблемами. Ігнорувала залишенні запрошення з`явитись на консультацію до спеціаліста, досить часто перебувала в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із тим, що рекомендації фахівця із соціальної роботи не виконувались, соціальний супровід, який було розпочато 19.04.2024 року з [PERSON] завершено з негативним результатом. Адміністрація середньої загальноосвітньої школи № 158 м. Києва повідомила, що мати [PERSON] , учня 3-б класу [PERSON] веде нездоровий образ життя, має сумнівні соціальні зв`язки, безвідповідально відноситься до виховання та освіти своїх дітей (учень часто пропускає уроки без поважних причин, а мати не відповідає на телефонні дзвінки від класного керівника, сусіда за місцем проживання дитини повідомляють, що діти занедбані, голодні, часто просять їсти в людей на вулиці. Дніпровським районним судом м. Києва 31 серпня 2023 року стосовно [PERSON] винесено вирок у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України , відповідно до якого вона визнана винуватою та їй призначено покарання. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 05 червня 2024 року [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації поінформувало, що [PERSON] перебувала на обліку як отримувач будь-яких державних соціальних допомог чи компенсацій станом на 01.06.2024 року виплати їй припинені. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не готують їх до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування дітям, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти, не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей, не цікавляться їх здоров`ям та нехтують їхніми потребами. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов`язками. Службою [PERSON] та [PERSON] належним чином були запрошені на засідання Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, однак не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких підтверджень щодо участі у вихованні та утриманні дітей не надали. Питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, надано висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з тим, що вони ухиляються від виховання та утримання дітей (протокол від 11.12.2024 № 17). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У п. 15 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст.ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і обов`язані виховувати дитину,піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральнийрозвиток, навчання, сторювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також як було встановлено в судовому засіданні, що відповідачі не намагаєся встановити контакт зі своїм сином, не приймають участі в його вихованні та утриманні. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Також статтями 80,81 даного Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази на підставі вказаних норм закону, суд приходить до висновку про доцільність в задоволенні заявлених вимог про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього доньки [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач повинна у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач здатна надати таку допомогу. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦК України.

Outcome: approved