Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

21 серпня 2023 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до комунального підприємства\~теплових мереж\~«Криворіжтепломережа» (далі\~ КПТМ\~«Криворіжтепломережа»)\~про захист\~прав споживачів. Позовна заява\~мотивована тим,\~що 18\~січня 2023\~року Центрально-Міський\~районний суд\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~ухвалив рішення\~у справі\~№ 216/2941/20,\~яке залишено\~без змін\~постановою Дніпровського\~апеляційного суду,\~за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. Складаючи та підписуючи позовну заяву КПТМ «Криворіжтепломережа» № 672, юрисконсультом Костіковою Є.В, що діяла на підставі дійсної до 31.12.2020 довіреності КПТМ «Криворіжтепломережа» № 6, внаслідок власної недбалості помилилась стосовно обставин, які мають істотне значення щодо прав та обов`язків КПТМ «Криворіжтепломережа» під час здійснення постачання теплової енергії споживачам будинку [ADDRESS] , враховуючи те, що позовна заява містить ознаки нечесної підприємницької практики, забороненої приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» в умовах відсутності своєчасно переданих (наданих) позивачам документів щодо кількості теплової енергії, зафіксованої належним чином по квартирі [ADDRESS] , у відповідні дні, місяці, роки періоду з 01.05.2016 по 01.02.2020 згідно абз. 5 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», а також відсутності укладеного між позивачами та КПТМ «Криворіжтепломережа» письмового договору, що свідчить про відсутність згоди на придбання продукції КПТМ «Криворіжтепломережа». Посилаючись на вищевказані обставини позивачі просили суд визнати недійсною позовну заяву КПТМ «Криворіжтепломережа» від 01.06.2020 № 672 як правочин, що вчинений внаслідок помилки стосовно обставин, що мають істотне значення, зобов`язати відповідача повернути позивачам грошові кошти отримані на підставі вищевказаної позовної заяви, та відшкодувати завдані цим правочином збитки. 22 січня 2024 року представниця відповідача Федоренко В.С. надала суду відзив на позов. Як на підставу заперечень посилалася на те, що позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, які суперечать загальним засадам цивільного законодавства. Рішенням Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2023 № 216/2941/20, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду, частково задоволено позов КПТМ «Криворіжтепломережа»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~солідарне стягнення\~заборгованості за\~послуги з\~постачання теплової\~енергії в\~розмірі 19\~289,11\~грн,\~та відмовлено\~у задоволенні\~зустрічної позовної\~заяви [PERSON] ,\~ [PERSON] до КПТМ\~«Криворіжтепломережа» про\~захист прав\~споживачів.\~Отже,\~позовна заява\~від 01.06.2020\~була прийнята\~судом до\~розгляду як\~така,\~що відповідає\~вимогам статей\~175-177\~ЦПК України,\~підстави,\~визначені статтями\~185-186\~ЦПК України,\~для залишення\~позову без\~руху,\~повернення чи\~відмови у\~відкритті провадження\~у справі\~були відсутні.\~Відповідно вимоги\~позивачів суперечать\~загальним засадам\~цивільного законодавства,\~таким як\~судовий захист\~цивільного права\~та інтересу,\~справедливість,\~добросовісність та\~розумність.\~Крім того,\~вважає що\~обраний позивачами\~спосіб захисту\~не передбачений\~діючим законодавством\~України,\~а тому\~просила суд\~відмовити в\~позові.\~ \~ \~ \~ \~ Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, позов підтримали, просили задовольнити, враховуючи монопольне становище КПТМ «Криворіжтепломережа». Представниця відповідача Костікова Є.В. надала суду заяву про розгляд справи без представника КПТМ «Криворіжтепломережа»,\~просила відмовити\~в позові.\~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із Єдиної\~судової інформаційно-телекомунікаційної\~системи встановлено,\~що спірна\~позовна заява КПТМ\~«Криворіжтепломережа» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованість\~за послуги\~з постачання\~теплової енергіївід 01.06.2020 надійшла до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 02.06.2020, та ухвалою судді Сидорака В.В. від 16.06.2020 було відкрито провадження у справі. При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд може залишити позовну заяву без руху, повернути позовну заяву або відмовити у відкритті провадження в цивільній справі у відповідності до вимог статей 185, 186 ЦПК України. Як встановлено судом, суддею Сидораком В.В. було встановлено, що спірну позовну заяву було подано з додержання вимог викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, після чого відкрито провадження у справі, оскільки були відсутні підстави для застосування вимог статей 185, 186 ЦПК України. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/2941/20 від 18.01.2023, частково задоволено спірну позовну заяву\~КПТМ «Криворіжтепломережа» до [PERSON] , [PERSON] , та солідарно стягнено з [PERSON] , [PERSON] на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 19289,11 грн, та судового збору по 960,40 грн з кожного. У задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] , [PERSON] до комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про захист прав споживача відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.05.2023 рішення суду № 216/2941/20 від 18.01.2023 залишено без змін. Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає. Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Положення статті 129-1 Конституція України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. На важливість належного виконання судового рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України. Так, у пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 (справа щодо конституційності окремих положень Кримінально-процесуального кодексу України) Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Крім того, у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто\~Холдинг» проти України», та від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Із зазначених позивачами обставин на підтвердження заявлених ними вимог судом не встановлено порушень прав останніх зі сторони КПТМ «Криворіжтепломережа» в ході звернення до суду з позовною заявою про стягнення\~заборгованості за\~послуги з\~постачання теплової\~енергії,за\~захистом яких\~ті звернулися\~в порядку\~визначеному Законом\~України «Про\~захист прав\~споживачів»,\~та як\~наслідок визнання\~позовної заяви\~недійсною,\~та виникнення\~підстав зобов`язання відповідача повернути грошові кошти стягнені з позивачів за рішенням суду, яке набрало законної сили та обов`язкове до виконання сторонами. Суд враховує й ту обставину, що позивачами було реалізовано право на оскарження в апеляційному порядку судового рішення по вказаній справі. Крім того, суд бере до уваги, що позивачі, кожен окремо, також реалізували своє право на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, але через невиконання ними вимог процесуального законодавства їхні заяви були повернуті заявникам. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, на підставі вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у відповідності до вимог законодавства та його правозастосування до фактично виниклих правовідносин, суд приходить до висновку, що у порушення статті 81\~ЦПК України позивачами не було виконано свого процесуального обов`язку із подання належних доказів обґрунтованості заявленого ними позову. Без подання позивачами зазначених доказів і їх дослідження у межах розгляду справи про захист прав споживачів, суд вважає їх вимоги необґрунтованими, тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений.\~Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі\~\~№ 761/45721/16-ц. Аналіз наведених норм свідчить про те, що\~підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу.\~Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.\~Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачі звільнені від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом пов`язаним з порушенням їх прав, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed