Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

10 березня 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява адвоката Андрушко Алли Володимирівни, яка діє в інтересах [PERSON] , у якій просить: зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 21.03.2018 Балаклійським районним судом Харківської області на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з на 1/6 частини заробітку (доходу) позивача; зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 03.05.2018 на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з на 1/6 частини заробітку (доходу) позивача. На обґрунтування позову зазначає, що за судовим наказом Балаклійського районного суду Харківської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні у Балаклійському РВДВС ГУЮ у Харківській області. Після винесення вказаного судового наказу, сімейні обставини позивача змінилися і в подальшому за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.05.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України утримання аліментів на двох дітей має сумарно складати 1/3 (33%) доходу платника аліментів та ділитися порівну на кожну дитину, народжену від різних матерів, так як вони мають рівні права на отримання аліментів. Проте, за двома вищевказаними рішеннями судів з позивача на користь відповідачів стягується (50%) від усіх видів заробітку на утримання двох неповнолітніх дітей, хоча цей розмір не повинен перевищувати третини заробітку (доходу), тобто по 1/6 частки на кожну дитину. Крім того, просила врахувати, що у позивача на утриманні з 21.07.2023 перебуває мати- пенсіонерка похилого віку [PERSON] , яка потребує матеріальної підтримки на придбання ліків, продуктів харчування та інших засобів для існування, що відповідно до ст. 182 СК України має істотне значення у справі про зменшення розміру аліментів. Також просила врахувати те, що позивач є діючим військовослужбовцем ЗСУ, грошове забезпечення нараховується нерегулярно, що провокує борг, зокрема грошове забезпечення, яке виплачено у лютому 2025 році склало лише 30% від призначеного, тому сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі для позивача є обтяжливим, що призвело до погіршення майнового стану. У зв`язку із чим просить змінити розмір аліментів за рішеннями судів із до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходів). Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 25.03.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. В установлений судом строк представник позивача усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 01.04.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 16.04.2025 до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Литовченка С.І. на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, ордер адвоката Андрушко А.В. не є належним документом, який може підтвердити її повноваження на підписання та подання вказаної позовної заяви до Балаклійського районного суду Харківської області. Вказав, що позивач доказів на підтвердження позову про зменшення розміру аліментів не надав та обставин, що впливають на визначення розміру аліментів суду не довів. Зміна сімейного стану, зокрема утримання з 21.07.2023 матері пенсіонерки, не підтверджено жодними доказами, та те, що вона є його матір`ю, та потребує матеріальної допомоги. Наведені у позовній заяві доводи зводяться до незгоди з висновком суду стосовно розміру аліментів на утримання дитини, який рішенням суду визначено правильно, з урахуванням всіх обставин, які мають значення для справи та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду. Рішення суду відповідає найкращим інтересам дитини, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни не убачається. Також просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, які попередньо складають 10000 грн. 16.04.2025 до канцелярії суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Литовченка С.І. на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, ордер адвоката Андрушко А.В. не є належним документом, який може підтвердити її повноваження на підписання та подання вказаної позовної заяви до Балаклійського районного суду Харківської області. Вказав, що позивач доказів на підтвердження позову про зменшення розміру аліментів не надав та обставин, що впливають на визначення розміру аліментів суду не довів. Зміна сімейного стану, зокрема утримання з 21.07.2023 матері пенсіонерки, не підтверджено жодними доказами. Доказів того, що вона є його матір`ю, та потребує матеріальної допомоги не надав. Наведені у позовній заяві доводи зводяться до незгоди з висновком суду стосовно розміру аліментів на утримання дитини, який рішенням суду визначено правильно, з урахуванням всіх обставин, які мають значення для справи та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду. Рішення суду відповідає найкращим інтересам дитини, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни не убачається. Також просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, які попередньо складають 10000 грн. 21.04.2025 до канцелярії суду від представника позивача - адвоката Андрушко А.В. надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] , у якій вказала, що з метою усунення будь-яких сумнівів щодо належності підтвердження повноважень адвоката додала належним чином засвідчену копію договору про надання правничої допомоги № 517 від 07.02.2025. Крім того, просила зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 1000 грн. та зазначила, що відзив адвоката на позов відповідача 2 є тотожним за змістом відзиву відповідача 1, за винятком визначення різних прізвищ, імені та по-батькові відповідачів. Це вказує на те, що адвокат підготував один документ, який був використаний для обох відповідачів без додаткових зусиль. Оскільки фактично надається тотожна по змісту правнича допомога одночасно двом клієнтам, заявлена сума 10 000 грн. за правову допомогу відповідачу 2 не відповідає розумним витратам, враховуючи: мінімальний час необхідний для правової допомоги, з урахуванням їх дублювання, низьку складність справи, яка не потребує значних зусиль для підготовки двох тотожних відзивів. 21.04.2025 до канцелярії суду від представника позивача - адвоката Андрушко А.В. надійшла відповідь на відзив відповідача [PERSON] , у якій вказала, що з метою усунення будь-яких сумнівів щодо належності підтвердження повноважень адвоката додала належним чином засвідчену копію договору про надання правничої допомоги № 517 від 07.02.2025. Крім того, просила зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката до 1000 грн. та зазначила, що відзив адвоката на позов відповідача 1 є тотожним за змістом відзиву відповідача 2, за винятком визначення різних прізвищ, імені та по-батькові відповідачів. Це вказує на те, що адвокат підготував один документ, який був використаний для обох відповідачів без додаткових зусиль. Оскільки фактично надається тотожна по змісту правнича допомога одночасно двом клієнтам, заявлена сума 10 000 грн. за правову допомогу відповідачу 1 не відповідає розумним витратам, враховуючи: мінімальний час необхідний для правової допомоги, з урахуванням їх дублювання, низьку складність справи, яка не потребує значних зусиль для підготовки двох тотожних відзивів. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 01.05.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Андрушко А.В. у судовому засіданні підтримала позовну заяву, просила задовольнити її в повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідачів - адвокат Литовченко С.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви в повному обсязі, підтримав подані відзиви на позовну заяву, зазначив, що позивачем не надано доказів для зменшення розміру аліментів. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, надані в ході розгляду справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що судовим наказом, виданим Балаклійським районним судом Харківської області 21.03.2018, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.03.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ перебуває на виконанні у Балаклійському РВ ДВС СМУ МЮ та відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 07.03.2018 по 01.03.2025 [PERSON] має заборгованість у розмірі 58627,25 грн. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 03.05.2018 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду Балаклійським районним судом видано виконавчий лист № 610/576/18, який перебуває на виконанні у Балаклійському РВ ДВС СМУ МЮ та відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 30.03.2018 по 01.03.2025 [PERSON] має заборгованість у розмірі 62286,36 грн. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 12.01.2021 відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст. 48, 51, 52, 55 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи громадянина захищаються судом. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що він сплачує аліменти на двох дітей у розмірі половини заробітку (доходу), хоча цей розмір не повинен перевищувати третини заробітку (доходу), тобто по 1/6 частки на кожну дитину, крім того він має на утриманні мати похилого віку, яка також потребує його допомоги. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач є військовослужбовцем, проте відомості про свої доходи суду не надав. Так само ним не надано доказів, що [PERSON] є його матір`ю та перебуває на його утриманні. При цьому суд зауважує, що наявність на утриманні позивача ще однієї дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів без доведення погіршення майнового становища позивача. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 року у справі №554/3355/20. Варто також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку щодо утримання дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Позивач не довів перед судом неможливості матеріально утримувати обох дітей на належному рівні та що таке утримання призведе до його скрутного матеріального становища. В матеріалах справи відсутні докази фінансового становища позивача з моменту стягнення аліментів, а відтак суд не може перевірити, чи дійсно відбулося погіршення фінансового становища позивача. Крім того, під час розгляду справи № 610/687/18 за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі частки від усіх видів заробітку відповідача, позивач [PERSON] надав до суду заяву, у якій проти позову не заперечував, при цьому не повідомив суд про існування у нього ще однієї дитини від іншого шлюбу. Тому, на час розгляду двох справ мав можливість сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірах, встановлених рішеннями суду, при цьому не звертався до суду про зменшення розміру аліментів на протязі 7 років. Також суд звертає увагу, що позивачем не доведено, що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Аналізуючи зібрані по справі докази, суд зазначає про те, що розмір аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідають вимогам сімейного законодавства, належних та допустимих доказів щодо погіршення майнового стану позивача, внаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі, ні позивачем, ні його представником не надано, тому суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів. При цьому суд вважає, що найвищі інтереси дитини є пріоритетними як для суду, так і для батьків, оскільки дитина в силу свого віку не може самостійно захищати свої інтереси та вказаний обов`язок покладається не лише на батьків, а й на державу також. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. Крім того, представником відповідачів - адвокатом Литовченко С.І. у відзивах зазначено про стягнення витрат на правову допомогу, але докази щодо витрат на правову допомогу не надав. Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відтак, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат за клопотанням представника відповідачів. Суд зазначає, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed