Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Товариство з Обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим що 04 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 7203020. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону Відповідача. Вказує, що 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11-01/2024 у відповідності до якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а «ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до витягу реєстру боржників № 7 від 18.09.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 75000,00 гривень, з яких: 25000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37500,00 гривень - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 12500,00 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄФПБ» за договором позики № 7203020 в розмірі 75000,00 гривень, з яких: 25000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37500,00 гривень - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 12500,00 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Також вказує, 19 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова установа «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79638925. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону Відповідача. Вказує, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а «ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25168,00 гривень, з яких: 13000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5850,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 6318,00 гривень сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. Всупереч умовам договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄФПБ» за договором позики № 79638925 в розмірі 25168,00 гривень, з яких: 13000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5850,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 6318,00 гривень сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконує, заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача вказані заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме: за договором позики № 7203020 від 04.04.2024 у розмірі 30000,00 гривень, де 25000,00 гривень сума основного боргу та 5000,00 гривень сума заборгованості за процентами за користування кредитом; за договором № 79638925 від 19.05.2024 у розмірі 18850,00 гривень, де 13000,00 сума основної заборгованості за кредитом та 5850,00 гривень сума заборгованості за відсотками. В іншій частині відповідач позов не визнає. Додатково вказав що не погасив кредит в зв`язку з тяжким фінансовим становищем. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77, 78 ЦПК України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 04 квітня 2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 7203020. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до п.2.1 якого позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник прийняв на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язанні з виконанням цього договору. Згідно з п.2.3.3. зазначеного договору, сума позики складає 25000 гривень. Між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 11 січня 2024 року було укладено договір факторингу № 11-01/2024, на підставі якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило ТОВ ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги до Боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 7 від 18 вересня 2024 року до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 75000,00 гривень, з яких: 25000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37500,00 гривень - сума заборгованості за процентами за користування позикою, 12500,00 гривень сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Крім того, 19 травня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 79638925, за умовами якого останній отримав позику у розмірі 13000,00 грн. строком на 30 днів, зі сплатою: 1,5 % в день та 2,7% за понадстрокове користування позикою. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 14 червня 2021 року укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а «ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, на підставі додаткової угоди № 42 від 28 жовтня 2024 року, згідно акту прийому передачі № 36 від 28 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 79638925 в сумі 25168,00 гривень, з яких: 13000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 5858,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 6318,00 гривень сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст.530 ЦК України, зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Враховуючи те, що за умовами зазначених договорів відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, не надав, відтак, суд дійшов висновку що заборгованість за основним боргом на підставі зазначених договорів підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Щодо стягнення заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. Оскільки позивач не довів заявлені ним суми процентів, а також не довів право нараховувати проценти на умовах договорів поза межами строків правомірного користування позикою, суд вважає, що до стягнення підлягають суми процентів, які були передбачені умовами договорів. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 №911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань,які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Водночас, суд звертає увагу, що позивач не надав суду жодних розрахунків на підтвердження заявлених сум процентів за користування позикою. Так, надані позивачем документи лише констатують суми основного боргу і процентів у розмірах, які позивач отримав в порядку передання права вимоги, однак розрахунки цих сум, з яких можливо було би встановити порядок і період нарахування процентів, позивач не надав. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив\~у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач. Відтак, жодних належних доказів тих обставин, щодо нарахування відсотків, про які заявляє позивач у позовній заяві щодо вказаних кредитних договорів матеріали справи не містять. Суд бере до уваги строки позики, розміри відсотків, визначені в кредитних договорах, суми боргу, дійшов висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками користування кредитом: за договором № 7203020 від 04 квітня 2024 року в розмірі 5000,00 гривень; за договором № 79638925 від 19 травня 2024 року в розмірі 5850,00 гривень. При цьому, судом враховуються саме ті відсотки, які передбачені умовами договорів, які погоджені сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такі висновки узгоджуються з позиціями Верховного Суд у постановах від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1476 гривень 70 копійок (48850,00 грн. / 100168,00 грн. х 3028,00 грн. = 1476,70гривень). З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial