Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] через представника адвоката Жмурко С.Л. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Подільської РДА, яка в ході розгляду замінена на службу у справах дітей Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог, [PERSON] в позові вказував, що у нього із відповідачкою є син [PERSON] , [INFO] , в той час коли він перебував на службі ЗСУ, мати залишила сина одного і зникла у невідому напрямку. Відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям сина. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Жмурко С.Л. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, із підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується поштовим повідомленням, проте вона в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, причини неявки не повідомила, заяву до суду про розгляд справи без її участі не надала. У встановлений ухвалою суду строк відзив відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: До суду надійшло клопотання служби у справах дітей Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області про розгляд справи у відсутність представника (а.с.119). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 11 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.32). Ухвалою від 06 серпня 2024 року витребувано докази (а.с.36). Ухвалою від 25 серпня 2024 року замінено третю особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: службу у справах дітей Подільської РДА на службу у справах дітей Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області (а.с.48). Ухвалою від 25 вересня 2024 року витребувано докази (а.с.49). Ухвалою від 20 листопада 2024 року витребувано докази (а.с.66). Ухвалою від 08 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.85). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Сторони по справі розірвали шлюб, який був зареєстрований 07 серпня 1993 року, у Гвоздавській сільській раді Любашівського району, актовий запис № 19, що підтверджується рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 14 травня 2024 року. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] . Із довідки Зеленогірської селищної ради № 236 від 10 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] із січня 2024 року не проживає із сім`єю в [ADDRESS] (а.с.5). За актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10 квітня 2024 р. встановлено, що [PERSON] проживає із сином, який є учнем Зеленогірського ліцею, мати із сім`єю не проживає, батько самостійно здійснює догляд за сином (а.с.6). Згідно заяви [PERSON] від 08 квітня 2024 року, справжність підпису якої посвідчено приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Бобошко Н.Є., відповідач дала згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до її сина [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Із довідки практичного психолога [PERSON] , вбачається, що в ході її розмови із [PERSON] , [INFO] , останній згоден , щоб його матір позбавили батьківських прав відносно нього (а.с.22). На ухвалу суду, служба у справах дітей Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області повідомила, що питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] розглянуто, проте рішення не було прийнято (а.с.61). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до роз`яснень викладених в п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 вказаної Постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що сторони по справі розірвали шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач, як на підставу позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , вказував, що вона залишила сина одного і зникла у невідомому напрямку, самоусунулася від виховання дитини, проте всупереч приписів ст.ст.12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляючись від виховання сина. Органом опіки та піклування Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області не прийнято рішення щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] (а.с.76-79). Допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що [PERSON] знайшла іншого чоловіка та приблизно рік минув як вона із ним виїхала за кордон, а до цього була хорошою матір`ю. Щодо того чи спілкується мати із сином по телефону, чи надає будь-яку допомогу свідкам невідомо. Суд враховує існування складних відносин між сторонами у справі, а також те, що відповідачка надала згоду на позбавлення її батьківських прав у заяві від 08 квітня 2024 року (а.с.21), але зазначену згоду у такій категорії справ судом прийнято не може бути, оскільки здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (стаття 155 СК України). З урахуванням наведеного, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача щодо неповнолітнього сина не відповідає інтересам дитини. Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. В матеріалах справи наявна довідка психолога щодо думки дитини про позбавлення батьківських прав матері. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , не заперечував щодо позбавлення батьківських прав його матері та пояснив, що мати знайшла нового чоловіка і перестала проживати поряд із ним. Щодо спілкування (чи відсутності спілкування) по телефону чи в інший спосіб, матері та дитини в довідці не відображено. Позивач не погодився, щоб думка дитини була заслухана у судовому засіданні. Суд не враховує думку неповнолітньої дитини, яка зафіксована в довідці від 08 травня 2024 року, оскільки позбавлення батьківських прав матері суперечитиме інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України). Судом не встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина. Обставини ухилення відповідача від виконання нею батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. У справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, тощо. Також, не надано жодного доказу щодо обставин, які негативно характеризують відповідача, зокрема, притягнення до адміністративної або кримінальної відповідальності, перебування на обліку у зв`язку із вживанням алкогольних або наркотичних засобів, ведення аморального способу життя та інше. Перебування відповідача за межами України, не може бути самостійною підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу, як позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених 164 СК України для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Разом із тим, суд визнає за необхідне попередити [PERSON] , [INFO] про необхідність змінити ставлення до виховання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] і покласти на Зеленогогірську селищну раду Одеської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням [PERSON] , [INFO] , батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed