Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивачка звернулася з вказаним позовом до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] , яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому. Позов мотивований тим, що вона є спадкоємцем майна померлого, в тому числі і на спірний житловий будинок з господарськими будівлями. Нотаріус відмовив йому у видачі спідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Ухвалою від 13.03.2025 судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області справу передано за підсудністю до Коропського районного суду Чернігівської області. Ухвалою від 08.04.2025 судді Коропського районного суду Чернігівської області справу передано за підсудністю до Сосницького районного суду Чернігівської області. Ухвалою від 05.05.2025 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Понорницької селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про визнання позову. Суд дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити, в зв"язку з визнанням відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, відповідно до ст.200 ЦПК України, в порядку визначеному ст.206 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 21.12.2021 року). З свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.12.1982, свідоцтва про шлюб [NUMBER] , [PERSON] є дочкою [PERSON] . З заповіту посвідченого старостою Авдіївського старостинського округу №1 Понорницької селищної ради від 26.11.2021, зареєстрований в реєстрі за № 52, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] . З довідки Авдіївського старостинського округу Понорницької селищної ради від 27.02.2025 № 421 вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , був побудований [PERSON] . З довідки Понорницької селищної ради від 27.01.2022 № 34 вбачається, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . Разом з ним, на день його смерті, були зареєстровані але не проживали, син [PERSON] та дочка [PERSON] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Богуславською Л.П. заведена спадкова справа № 12/2022. Єдиним спадкоємцем майна померлого є [PERSON] , як спадкоємець за заповітом. Інші спадкоємеці відсутні. Із звіту про оцінку майна від 20.12.2024 № 050/12/024 вбачається, що вартість житлового будинку (рік забудови 1981) за адресою [ADDRESS] становить 64240,00 грн. За таких обставин суд вбачає достатньо підстав вважати, що домоволодіння належало померлому [PERSON] , а позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом. Відповідно до\~статей 1216;\~1217,1218\~ ЦК\~України спадкуванням\~є перехідправ та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що будівництво будинку було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому враховуючи те, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов"язову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо \~ на \~момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР,затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року,яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін"юсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] в звязку з неподанням правовстановлюючих документів на будинок. Отже позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що спірний житловий будинок дійсно належав померлому, а позивач є спадкоємцем майна померлого в силу ст. 1235 ЦК України. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати право власності на спірне спадкове майно за спадкоємцем [PERSON] .

Outcome: approved