Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що 21.10.2017 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис №163. В шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Впродовж 2023-2024 року між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний із них мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також, причиною сварок була відсутність спільних інтересів та несумісність характерів. Відповідач впродовж усього часу не надавав достовірної інформації про свої доходи та часто уникав видатків на утримання сім"ї. Крім того, відповідач систематично застосовував відносно неї заходи фізичного та психологічного насильства. З 29.12.2024 року, після чергової сварки та нанесення їй тілесних ушкоджень, вони перестали проживати разом та вести спільне господарство. Відповідач з цього часу не приймає належної участі в утриманні дітей. На даний час, між ними немає ні взаємної любові, ні поваги. Також, з 29.12.2024 року вона та відповідач остаточно припинили шлюбно-сімейні стосунки, а тому фактично вони перестали бути сім`єю. Відповідач неофіційно працює системним адміністратором в готелі «Лісова пісня» міста Трускавця і одержує достатні доходи, користується транспортним засобом. В той самий час, на утримання двох дітей віком до 7 років потрібно не менше 20 000 гривень в місяць, вона витрачає грошові кошти на ліки, миючі засоби, їжу, на сучасний одяг, взуття, на комунальні послуги, придбання іграшок і т.п. Тому позивачка просить розірвати шлюб та стягнути з [PERSON] , аліменти в її користь на утримання двох дітей, а саме: дочки - [PERSON] , [INFO] та дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей такого віку, від дня пред`явлення позову до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття. Відповідач подав відзив на позов, в якому позову не визнав, просив надати строк для примирення, заперечив, що має роботу та стабільний дохід. Не заперечив проти стягнення з нього мінімального розміру аліментів на утримання його дітей. Ухвалою судді від 27.01.2025 відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 27.02.2025 сторонам надано строк для примирення до 27.04.2025. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 жовтня 2017 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис №163, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , яке знаходиться в матеріалах справи. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження [NUMBER] , [NUMBER] , які знаходиться в матеріалах справи. Сімейне життя у сторін не склалося, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у них різні життєві цінності та погляди на життя. Наданий ухвалою суду від 27.02.2025 строк для примирення, не призвів до примирення сторін. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивачки про те, що після розірвання шлюбу вона бажає залишитися на прізвищі [PERSON] є законним та обґрунтованим. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , то судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження дітей: [NUMBER] , [NUMBER] , які знаходиться в матеріалах справи, їх батьками є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Однак, з урахуванням відсутності будь-яких відомостей про вид і розмір доходів відповідача, відсутності доказів позивачки про необхідність 20000,00 грн щомісячно на утримання дітей, суд, враховуючи інтереси дітей, на утримання яких присуджуються аліменти, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки саме такий розмір, з урахуванням всіх обставин справи, є достатнім та відповідає інтересам дітей. Частиною першою статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому, з огляду на звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та у зв`язку з частковим задоволенням позову, в силу вимог частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 % судового збору у сумі 605,60 грн за позовну вимогу немайнового характеру про стягнення аліментів.

Outcome: partial