Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач, інтереси якої представляє представник, в лютому 2025р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] у 1989 році отримала в користування житлове приміщення №1 (квартиру) у гуртожитку по [ADDRESS] , де і була зареєстрована. В подальшому в ній були зареєстровані двоє дітей, в т.ч. відповідач. Однак, син [PERSON] з лютого 2020 року в квартирі не проживає, постійно проживає за межами країни, має у власності інше житло. Оскільки квартира на даний час не приватизована, а виконкомом Івано-Франківської міської ради надано дозвіл на передачу квартири у власність, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 17.03.2025р. до участі у справі залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Івано-Франківська міська ради, як власник гуртожитку та спірної квартири. 18.03.2025р. відповідач позов визнав, подавши письмову заяву просив розгляд справи проводити без його участі, оскільки перебуває за межами країни, самостійно знятися не може з реєстрації. 03.04.2025р. третя особа подала письмові пояснення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник третьої особи в судовому засіданні поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у 1989 році отримала за ордером в користування житлове приміщення №1 (двокімнатну квартиру) у гуртожитку по [ADDRESS] , де і була зареєстрована 26.11.1991 року. В подальшому в квартирі були зареєстровані її двоє дітей син [PERSON] (відповідач з 19.12.2011 року) та дочка [PERSON] ( [INFO] у зв`язку зі зміною адреси проживання, вже знята з реєстрації у даній квартирі). Однак, як доводила сторона позивача син [PERSON] з лютого 2020 року в квартирі не проживає, постійно проживає за межами країни, що підтвердив і сам відповідач,\~ останній має у власності інше житло житловий будинок в Галицькому районі Івано-Франківської області, що підтверджується витягом з реєстру. Квартира на даний час не приватизована, а виконкомом Івано-Франківської міської ради від 22.03.2024р. №336 надано дозвіл мешканцям гуртожитку по [ADDRESS] на передачу квартир у власність, в т.ч. житлового приміщення №1, де проживає позивач. 27.08.2024р. [PERSON] звернулася до управління реєстраційних процедур міської ради про зняття сина з місця реєстрації, однак їй було відмовлено, оскільки заявниця не є власником житла. Відповідно до ч.1,2 статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна. Посилання представника позивача на статтю 7 даного закону не враховується судом, оскільки така стаття виключена на підставі Закону № 1871-IX від 05.11.2021. За законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (ст.18) зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Отже, зняти позивач сина з місця реєстрації не в змозі, так як ще не є власником житла, а відповідно відповідач не може подати самостійно заяву про зняття його із задекларованого або зареєстрованого місця проживання, через відсутність перебування в межах країни. Понад 4 роки відповідач в зареєстрованому житлі не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.405 ЦК України,

Outcome: approved