Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - [PERSON] , Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства, звернувся представник позивача адвокат Білик Віктор Станіславович. В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що [INFO] у позивача та [PERSON] народилась дочка [PERSON] . Під час реєстрації народження дитини, працівниками відділу реєстрації актів цивільного стану було встановлено, що мати дитини [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тобто відповідачем у справі. Представник зазначає, що не зважаючи на те, що мати дитина перебувала в офіційному шлюбі, дитина, яка народилась [INFO] є дочкою позивача, відповідно саме позивач є біологічним батьком дитини, що підтверджується медичним висновком, за яким батьківство є доведеним. На підставі викладеного представник позивача просить: визнати [PERSON] батьком [PERSON] , внести зміни до актового запису про народження дитини, виключити відомості про [PERSON] , змінити прізвище та по батькові дитини. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 03.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам направлено ухвалу суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 08.04.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. На адресу суду 25.04.2025 року (вх. № 15425) надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи висновку про біологічне батьківство. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, суду пояснив, що доказами, а саме висновком про біологічне батьківство доведене батьківство позивача по відношенню до дитини, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідач: [PERSON] до суду не з`явився про час та місце слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернулись поштові конверти з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - [PERSON] , [INFO] (вх. № 12239) звернулась на адресу суду з заявою про слухання справи за її відсутності, згідно якої зазначила, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення. Представник третьої особи: Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про час та місце слухання справи повідомлений, до суду не з`явились, про причини не явки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, який наполягав на задоволенні позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази надані на підтвердження позовних вимог, встановивши факти і відповідні їм правовідносин, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Ухвалою суду від 20.05.2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача зазначив, що позивач є біологічним батьком дитини, а відтак з метою підтвердження/встановлення батьківства є потреба у зверненні до суду з даним позовом. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 841. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтва про народження дитини видане 14.06.2024 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про шлюб встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 травня 2023 року, який було зареєстровано Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 390 (а.с.14). Згідно позовних вимог, позивач зазначив, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, [PERSON] та відповідач у справі шлюбних відносин не підтримували, перебували в процесі розлучення, а тому, дочка, яка народилась [INFO] є рідною дочкою позивача. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно із ч. 3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно із п. 6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(надалі Постанова), особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови). Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%. Судом встановлено, що згідно висновку про біологічне батьківство № MGU1200 від 28.10.2024 року встановлено: ґрунтуючись на результатах, отриманих при аналізі нижчезазначених 23 генетичних систем (локусів), біологічне батьківство донора зразка марковоаного « [PERSON] » щодо донора зв`язка маркованого [PERSON] » - по кожному проаналізованому локусу свідчить проте, що отримані генетичні дані в 2 300 174 340 разів більш ймовірні, що свідчить про те, що ймовірність батьківства рівною 50% ймовірність батьківства в даному випадку становить: 99.9999999565%. Таким чином біологічне батьківство позивача [PERSON] стосовно [PERSON] доведено лабораторним шляхом. Верховний суд у постановах від 23.10.2019, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Отже, суд вважає повністю доведеним той факт, що позивач є біологічним батьком [PERSON] . Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, враховуючи висновок експерта, суд приходить до висновку про те, що позивач є біологічним батьком [PERSON] , а отже позов [PERSON] про визнання батьківства є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивачем не ставиться питання про стягнення судових витрат з позивача, тому суд не застосовує ст. 141 ЦПК України, на те стягує судовий збір з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved