Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернувся до суду позовом до [PERSON] з вимогою про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 у справі № 645/13831/18, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) позивача до частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 28.08.2019 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 у справі № 645/13831/18 з позивача стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2018 і до досягнення [PERSON] повноліття. Проте, з 28.08.2019 старший син [PERSON] постійно проживає разом із позивачем, знаходиться на повному матеріальному забезпеченні та вихованні останнього. Позивач стверджує, що ці обставини є підставою для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь відповідача, з 1/3 до частини всіх його видів заробітку (доходів). Окрім того, в поданому позові [PERSON] висловлює свою згоду здійснити погашення заборгованості по аліментам за судовим наказом від 12.10.2018 в частині суми заборгованості за аліментами на користь молодшого сина [PERSON] , який знаходиться на утримані матері, а також погоджується в подальшому сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 06.12.2024 прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 09.04.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову в цій справі та ухвалено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову. Відповідно до заяви позивача від 10.02.2025 з урахуванням заяви від 31.03.2025, позивач просив: припинити стягнення аліментів за судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 у справі № 645/13831/18 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 28.08.2019 до досягнення дитиною повноліття; звільнити [PERSON] від боргу по аліментам за судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 у справі № 645/13831/18 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 28.08.2019 по 01.03.2025 в сумі 189946,56 грн; визначити розмір аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частина всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 28.08.2019 та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явилася, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 березня 2019 року у справі №643/13822/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 01.11.2014 Київським відділом ДРАЦС Харківського міського управління юстиції за актовим записом №788. Цим рішенням Московського районного суду м. Харкова, яке набрало законної сили 02.05.2019, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». В період шлюбу народилися [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є позивач та відповідач, згідно із копіями свідоцтв про народження: серія [NUMBER] та серія [NUMBER] відповідно. Судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 у справі № 645/13831/18, з урахуванням ухвали цього суду від 27.09.2019 про виправлення описки у судовому наказі, з позивача стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.11.2018 і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . 26.05.2021 рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №370 визначене місце проживання малолітніх дітей з одним із батьків згідно з додатком. Як вбачається, з п. 1 додатку місце проживання малолітнього [PERSON] визначене разом із батьком. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року у справі № 645/7843/20 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Зазначеним рішенням суду встановлено, що старший син позивача [PERSON] з серпня 2019 року фактично проживає разом із позивачем (аркуш 2 цього рішення). Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 10 жовтня 2024 року, [PERSON] проживає разом із батьком, а також [PERSON] (дід), [INFO] , [PERSON] (баба), [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Для дитини створено достойні умови для повноцінного розвитку та виховання. Батько у повній мірі забезпечує потреби старшого сина та готовий забезпечити умови для зростання і виховання молодшого сина. Стосунки у сім`ї доброзичливі, турботливі один до одного, з розумінням ставлять до потреб один одного. З копії довідки комунального закладу «Харківська гімназія №19 Харківської міської ради» від 15.11.2023 № 364/02-04/23 вбачається, що [PERSON] є учнем гімназії №19, проживає разом з батьком, бабусею та дідусем за зазначеною вище адресою. Батько сумлінно виконує батьківські обов`язки, постійно спілкується з вчителями, класним керівником. До класного керівника матір дитини з будь-яких питань виховання та навчання сина не зверталася. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 24.03.2025 №39112, за підписом державного виконавця Будіна В., в Індустріальному відділі державної виконавчої служби м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №60669267 з примусового виконання судового наказу №643/13822/18 про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Заборгованість [PERSON] по аліментам за період з 20.11.2018 по 01.03.2025 становить 388125,74 грн. Судовим наказом Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року у справі № 645/6061/24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, розмір аліментів не може бути меншим за розмір, визначений ч. 2 ст. 182 СК України, та не більше розміру, визначеного п.4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, починаючи з 11.10.2024 та до досягнення дитиною повноліття. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Положеннями частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Системний аналіз норм сімейного законодавства дозволяє суду зробити висновок, що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Оскільки право на стягнення аліментів належить тому з батьків, з яким проживають та на утриманні якого перебувають діти, він може бути звільнений від сплати аліментів, що були присуджені за рішенням суду у разі істотної зміни обставин, а саме спільного проживання із дітьми та здійснення їх повного утримання. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 травня 2024 року у справі № 645/7843/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини встановлено, що старший син позивача [PERSON] з серпня 2019 року фактично проживає разом із позивачем. За змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на те, що старший син позивача [PERSON] з серпня 2019 року фактично проживає разом із батьком [PERSON] , перебуває на повному матеріальному забезпеченні та вихованні останнього, то нарахування аліментів на\~користь матері,\~з якою\~дитина не\~проживає,\~суперечить цільовому\~призначенню аліментів,\~за рахунок\~яких утримується\~дитина. Зазначені обставини є підставою припинення для позивача сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина [PERSON] . Окрім того,\~оскільки заборгованість\~позивача виникла\~в тому\~числі за\~період,\~коли одна\~дитина [PERSON] проживає\~із батьком,\~що є істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів, то суд дійшов висновку, що позивач підлягає звільненню від сплати 50\~%\~(п`ятдесяти)\~відсотків заборгованості\~за аліментами\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] на підставі судового наказу Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 у справі № 645/13831/18. Оскільки аліменти є поточними місячними платежами, при цьому матеріали справи не містять доказів, що старший син [PERSON] постійно проживає разом із позивачем саме із 28.08.2019, то суд дійшов висновку, що звільненню підлягає заборгованість, що виникла з 01 вересня 2019 року. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку, щодо припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2018 у справі № 645/13831/18, то на підставі ч. 1 ст. 192 СК України підлягає зменшенню визначений у судовому наказі розмір аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , що підлягає стягненню на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про момент сплати аліментів у новому розмірі та припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі та відповідно припинення їх стягнення, здійснюється з дня набрання законної сили рішенням суду. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що припинення стягнення аліментів та виплата в новому розмірі починається з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial