Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У жовтні 2024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, де просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №127508205 від 02.04.2021 року в розмірі 24 899,00 грн, а також понесені судові витрати. На обґрунтування позову вказано, що 02.04.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та\~\~ [PERSON] був укладений кредитний договір № 127508205 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV5D96T. 02.04.2021 року о 12:49:06 год відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. За умовами кредитного договору\~\~ [PERSON] отримав кредит в розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. 02.04.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 7 000 грн. на банківську карту № [NUMBER] відповідача. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. Предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року - якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24 899,00 грн. 20.08.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 200824 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до п. 1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 200824 від 20.08.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 24 899,00 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 127508205 від 02.04.2021 у розмірі 24 899,00 та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31.10.2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було передано на розгляд Баштанському районному суду Миколаївської області за підсудністю. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 16.12.2024 року цивільну справу за позовом ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, було передано на розгляд Казанківському районному суду Миколаївської області за підсудністю. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Запропоновано відповідачу надати відзив з дня отримання ухвали протягом п`ятнадцяти днів. 19 травня 2025 року на адресу суду надійшов відзив, який ухвалою суду від 19.05.2025 року залишено без розгляду та повернуто відповідачу. Також 19.05.2025 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача про застосування строку позовної давності, у зв`язку з пропуском якого просив суд відмовити в задоволенні позову. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та йог представник у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подали, клопотань про відкладення розгляду справи призначеної на 19.05.2025 року не надавали. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином. В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. На думку суду, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 02.04.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання грошових коштів в кредит, згідно якої вказав бажану суму кредиту в розмірі 7000,00 грн, строк кредитування 30 днів, номер банківської карти та свої персональні дані (а.с. 63). 02.04.2021 року відповідач [PERSON] ознайомився із Паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт», який містив розмір денної процентної ставки на суму 138,70 грн, інформацію про загальні витрати за кредитом на суму 798,00 грн, процентну ставку в розмірі 839,50% річних, строк кредитування 30 днів та суму кредиту в розмірі 7000,00 грн (а.с. 53). 02.04.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та [PERSON] укладено договір № 127508205 (а.с. 54-56). Згідно пунктів 1.1., 1.2. та 1.4. вказаного Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 7 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 30 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною ставкою в розмірі 138,70 відсотків річних, що становить 0,38 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. За змістом підпунктів 1.7.1-1.72 пункту 1.7 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу, зобов`язання позивальника переносяться кожен раз на наступний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Сторони в Договорі погодили графік розрахунків, а саме: 02.05.2021 року на суму відповідач зобов`язаний повернути 7798,00 грн, з яких 7000,00 грн сума кредиту та 798,00 грн нарахованих процентів (а.с. 56 на звороті). Згідно з копією довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційний системі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахування коштів позичальнику відбулося 02.04.2021 року о 12:49:06 год (а.с. 64). Відповідно до копії платіжного доручення № afe9c757-45ff-4912-a5e8-64381621fcbe від 02.04.2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу на рахунок 4149-43ХХ-ХХХХ-5090 грошові кошти в сумі 7 000 грн, згідно з договором №127508205 (а.с.74). Згідно з електронним повідомленням №б/н та б/д АТ «Таскомбанк» підтверджується операція з переказу на рахунок відповідача грошових коштів 02 квітня 2021 року на картку № [NUMBER] в сумі 7000 грн (а.с.75). Відповідно до розрахунків заборгованості відповідача за кредитним договором №127508205, заборгованість за кредитом відповідача становить 7 000,00 грн, а також за нарахованими відсотками за період з 02.04.2021 рок по 30.07.2021 року в розмірі 17 899,00 грн (а.с.41-42). Згідно з копією договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт), було укладено договір про те, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.77-86). Відповідно до копії додаткової угоди №19 від 28 листопада 2019 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2020 року включно (а.с.83). 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01 (а.с.10-13). Згідно з копією реєстру прав вимоги №137 від 08 червня 2021 року, за №834 вказаний [PERSON] , загальна заборгованість якого за договором від 02 квітня 2021 року №127508205 становить 16 527,00 грн, з них: 7000,00 грн - заборгованість по основному боргу та 9527,00 грн - заборгованість по відсотках (а.с.19-20). Відповідно до додаткової угоди №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с.16). Відповідно до додаткової угоди №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с.17), а згідно з додатковою угодою № 32 (а.с. 18), строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжено до 31.12.2024 року. Згідно договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (Клієнт), укладено договір про те, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.21-23). Відповідно до копій додаткових угод №2 та №3 до договору факторингу №№05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно та пізніше до 30 грудня 2024 року включно (а.с.26, 27). Згідно з реєстром прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року, за №10432 вказаний [PERSON] , загальна заборгованість якого за договором від 02 квітня 2021 року №127508205 становить 24 899,00 грн, з них: 7 000,00 грн - заборгованість по основному боргу та 17899,00 грн - заборгованість по відсотках (а.с.28 та на зворотній стороні). Згідно договору факторингу №200824 від 20 серпня 2024 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (Клієнт), укладено договір про те, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.30-33). Відповідно до копії реєстру боржників до договору факторингу №200824 від 20 серпня 2024 року, за №823 вказаний [PERSON] , загальна заборгованість якого за договором від 02 квітня 2021 року №127508205 становить 24 899,00 грн, з них: 7 000,00 грн - заборгованість по основному боргу та 17 899,00 грн - заборгованість по відсотках (а.с.35-36). З виписки з особового рахунку відповідача за кредитним договором № 127508205 (а.с. 41) вбачається заборгованість в розмірі 24\~899,00 грн, в тому числі: 7 000,00 грн - заборгованість по основному боргу та 17 899,00 грн - заборгованість по відсотках. Згідно з актом прийому - передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №200824 від 20 серпня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (Фактор) прийняло від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (Клієнт) реєстр боржників в кількості 877 (а.с.37). Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями\~610,\~629 ЦК України\~\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до абзацу другого частини другої\~статті 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Судом встановлено, що відповідач погодився на умови кредитного договору шляхом його підписання своїм електронним підписом та в подальшому порушив строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості. Відповідач під час укладення договору надав свої персональні дані, вказав свої паспортні дані, ідентифікаційний код та банківський рахунок № [NUMBER] , на який первісним кредитором було перераховано кредитні кошти в розмірі 7 000 грн відповідно до платіжного доручення № afe9c757-45ff-4912-a5e8-64381621fcbe від 02.04.2021 року. Відповідно до частини першої\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином, суд дійшов висновку, що докази про отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів від первісного кредитора, які містяться в матеріалах справи, є належними та допустимими та підтверджують виникнення кредитних відносин між сторонами. Суд вважає, що представник позивача надав належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором №127508205 щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Що стосується заяви представника відповідача про пропуск строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з поданої заяви про застосування строку позовної давності, представник відповідача вказує, що 02.05.2021 року позивачем було реалізовано право дострокового повернення всіх грошових коштів за кредитним договором шляхом пред`явлення відповідної вимоги відповідачу. За такого, представник відповідача вказує, що позивач мав право звернутися до суду у період з 17.05.2021 року по 17.05.2024 року, в той час як позов було пред`явлено 31.10.2024 року. Згідно з частиною 1\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1\~ст. 257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст. 259 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Згідно із частиною 1\~статті 262 ЦК України\~заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір було укладено відповідачем 02.04.2021 року. В той же час, на момент звернення із позовною заявою, та до моменту закінчення трирічного строку з моменту укладання кредитного договору, Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набув чинності 30.01.2024 року, було внесено зміни до пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, за якими, у період дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинено на строк дії такого стану. У постанові від 09.04.2020 року у справі\~№ 904/3405/19\~Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зупинення перебігу позовної давності має тимчасовий характер, коли до її строку не зараховується час існування визначених законодавством обставин, за наявності яких цей строк не спливає. Виходячи з цього, суд враховує, що оскільки станом на 30.01.2024 року, строк позовної давності на застосуванні якого наголошує представник відповідача за правовідносинами сторін у справі не сплинув, то відповідно він вважається на підставі пункту 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України зупиненим на час, визначених цим пунктом ЦК України обставин. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу наведеному представником позивача в позовній заяві та представником відповідача в заяві про застосування строку позовної давності, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю та відхиляючи заяву про застосування строку давності, оскільки строки звернення позивача до суду пропущено не було. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача. Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частинами першою - шостою\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд зазначає, що розгляд справи було постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини восьмою\~статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надав суду копію договору про надання правничої допомоги №26/08/24-02 від 26 серпня 2024 року та копію додаткової угоди №9 до Договору, копію акта прийому-передачі наданих послуг на суму 6000 грн. Проаналізувавши надані представником позивача документи, що підтверджують витрати позивача на правничу допомогу у цій справі, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності, суд вважає, що розмір вказаних витрат слід стягнути у розмірі 6000 грн. Стягнення витрат на правничу допомогу у вказаній сумі суд вважає цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а понесення таких витрат підтвердженими належними доказами. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved