Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.03.2022 у проміжок часу з 17:35 до 17:45 на ділянці дороги Люстдорфська дорога, 162 А (навпроти супермаркету "АТБ") у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, яка є його власником, та Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди указує, що транспортний засіб Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , яким вона керувала, рухався по Люстдорфській дорозі з боку 7-ї станції Люстдорфської дороги в напрямку вул. Вільямса, а транспортний засіб Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, різко виїхав з міжквартального провулку, який знаходиться одразу за супермаркетом «АТБ», на головну дорогу, по якій рухався автомобіль позивача, та зупинився на відстані близько 2 м на проїжджій частині. Розуміючи,\~що автомобіль,\~яким керував\~відповідач,\~не рухається,\~позивач почала\~об`їжджати його,\~вибравши боковий\~інтервал близько\~1\~м.\~до автомобіля\~відповідача,\~проте,\~коли вона\~наближалася до\~автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись трохи під кутом зліва, останній раптово почав рух та через не більше ніж 1 секунду сталося зіткнення, внаслідок чого автомобіль позивача відкинуло на узбіччя протилежної сторони дороги. Як пояснив відповідач, він випадково натиснув на педаль газу і його автомобіль поїхав. У цей час повз місце ДТП проїжджав автомобіль підрозділу Управління патрульної поліції в Одеській області, номер екіпажу 3456. Згодом на місце ДТП прибув ще один екіпаж патрульної поліції (номерний знак та номер екіпажу вона не зафіксувала). Однак, працівники патрульної поліції, з посиланням на введення в Україні воєнного стану, рекомендували скласти європротокол. Проте сторони європротокол не склали, оскільки автомобіль позивача зазнав суттєвих пошкоджень та зважаючи на вартість транспортного засобу позивача та на встановлений ліміт виплат страховими компаніями у розмірі 50\~000 грн, було очевидно, що вартість відновлювального ремонту, якщо він взагалі можливий, буде суттєво перевищувати цей ліміт. Окрім того, відповідач, хоча і визнав свою вину в ДТП, після прибуття евакуатора та завантаження його автомобіля, також поїхав з місця ДТП, що унеможливило складання європротоколу. Вважає, що своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.2 ПДР України та не надав дорогу транспортному засобу позивача, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних транспортних засобів. Вона зверталася до УПП в Одеській області із заявою про складення відносно [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, проте такий протокол складено не було. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», поліс № 204392518. 10.03.2022 [PERSON] засобами електронного зв`язку повідомлено ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дорожньо-транспортну пригоду. Листом від 10.08.2022 ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування через відсутність документа, що підтверджує притягнення [PERSON] до відповідальності. Відповідно до висновка експерта № 112-22 експертного транспортного товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Mersedes-Benz E250 від 28.11.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, визначається рівною 629\~929,93 грн, а ринкова вартість вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням аварійних пошкоджень, визначається рівною 34 003,67 грн. Указує, що вона відчужила автомобіль Mersedes-Benz E250 на користь третьої особи за 49\~000 грн, а тому вважає, що розмір завданої матеріальної шкоди, спричинений діями відповідача, складає 580\~929,93 грн. Також посилається на те, що в результаті ДТП їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 50\~000 грн, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням належного їй транспортного засобу, який подальшій експлуатації не підлягає. Знищення транспортного засобу потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму її життя, оскільки вона є матір`ю трьох дітей і відсутність власного автомобіля негативно впливає на звичний спосіб життя. Крім того, після ДТП відповідач перестав виходити на контакт та відмовився добровільно відшкодувати шкоду, хоча одразу після ДТП визнав свою вину. На підставі наведеного просила стягнути з відповідача на її користь 580\~929,93 грн у відшкодування майнової шкоди та 50\~000 грн у відшкодування моральної шкоди. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити, заперечував проти викладених позивачем обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди. Вважав, що саме невиконання [PERSON] вимог Правил дорожнього руху стало причиною зіткнення транспортних засобів. Зазначив, що 04.03.2022 орієнтовно о 17:35-17:45 він рухався на автомобілі Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , по вул. Люстдорфська дорога в напрямку від вул. Ак. Вільямса до 7 станції Люстдорфської дороги. У момент, коли він проїжджав поблизу магазину «АТБ», в передню ліву частину його автомобіля відбувся удар, спричинений зіткненням із автомобілем марки Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. За секунди до зіткнення автомобіль позивача рухався проїжджою частиною вул. Люстдорфська дорога після з`їзду із кругового перехрестя в напрямку від 7 станції Люстдорфської дороги в сторону вул. Ак. Вільямса, і рухалася зі швидкістю, яка орієнтовно складала 100-120 км/год, крайньою правою смугою руху, в якій після звуження в напрямку руху позивача також рухався інший транспортний засіб. Рухаючись з перевищенням дозволеної в межах міста швидкості, позивач, очевидно бажаючи уникнути зіткнення із автомобілем, який рухався попереду в попутному напрямку, не знизила швидкість, натомість розпочала маневр обгону. При цьому, автомобіль [PERSON] перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, яка розділяє суміжні смуги руху різних напрямків, та опинився на смузі зустрічного руху, де допустив зіткнення з його автомобілем та після зіткнення автомобіль Mersedes-Benz E250 продовжив рух і зупинився вже від зіткнення із перешкодою деревом на узбіччі. Указує, що під час зазначених подій позивач розмовляла по мобільному телефону, що ймовірно, в сукупності із перевищенням дозволеної швидкості руху, завадило їй впоратися із керуванням та запобігти зіткненню. Вважає, що вина за скоєння ДТП, пов`язаного з порушенням правил дорожнього руху, неуважністю та самовпевненістю позивача, лежить саме на ній. Вважає, що позивачем не доведено наявності усіх складових, визначених законодавством, необхідних для відшкодування шкоди. Позивачем у позовній заяві не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з начебто його протиправними діями утворювали підстави для стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, окрім цього відсутня його вина, він не визнає свою вину у ДТП та не визнавав, а відеозапис вважає неналежним та недопустимим доказом, на ньому він визнав себе винним лише в тому, що взагалі виїхав у той день на дорогу. Крім того зазначає, що твердження позивача про те, що протокол не було складено оскільки відповідач поїхав з місця ДТП, є хибними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки майже одразу після зіткнення він втратив свідомість, в цей час знаходився у своєму автомобілі, до свідомості його приводили лікарі швидкої медичної допомоги. Після отримання ним медичної допомоги на місці скоєння ДТП вже нікого не було, тобто позивач поїхала першою. Також зазначає, що матеріали про адміністративне правопорушення за подіями, що відбулися 04.03.2022 не були складені, жодного протоколу відносно нього складено не було, а тому його вина жодними належними доказами не підтверджена. Позивач не зверталася до суду із позовом про оскарження бездіяльності поліцейських щодо нескладення протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що не підлягає стягненню з нього матеріальна та моральна шкода, оскільки протиправність його дій та його вина відсутні. Позивачем належним чином не доведені факт заподіяння саме [PERSON] матеріальної чи будь-якої іншої шкоди або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходила, що відшкодувати шкоду має саме відповідач. Зазначає, що працівники поліції дійсно проїжджали повз транспортні засоби сторін після ДТП, однак з урахуванням того, що винуватцем була позивач, а пошкодження транспортного засобу відповідача на перший погляд не видавалися значними, то сторонам було роз`яснено порядок врегулювання ситуації шляхом складення європротоколу, проти чого відповідач не заперечував. Щодо наданого позивачем висновку експерта зазначає, що цей висновок було складено 15.11.2022, тобто через вісім місяців після ДТП. За цей час позивач мала можливість використовувати автомобіль та ще потрапити в ДТП, відомості перебування автомобіля позивача на арештмайданчику в матеріалах справи відсутні. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає їх необґрунтованими та такими, що безпідставно заявлені до відповідача, оскільки позивачем у позовній заяві не наведено та не зазначено які саме протиправні дії [PERSON] спричинили їй моральну шкоду, не надано жодного належного доказу, що підтверджував би обґрунтування моральної шкоди в заявленому розмірі, не наведено обґрунтований розрахунок суми в розмірі 50\~000 грн, не розкрито глибини моральних страждань, з урахуванням індивідуальних особливостей позивача, відсутні докази на підтвердження необхідності проходження лікування. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди вважає завищеним, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями [PERSON] , його вина жодним чином не підтверджена, протоколу про адміністративне правопорушення не складено. У судових засіданнях позивач [PERSON] , яка була допитана як свідок в порядку ст. 234 ЦПК України, та її представник адвокат Абрамов М. В. позов просили задовольнити з підстав, наведених у ньому. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Смирнов А. І. у судовому засіданні проти позову заперечували з наведених у відзиві на позовну заяву підстав. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 04.03.2022 у проміжок часу з 17:35 до 17:45 по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення транспортних засобів Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Факт дорожньо-транспортної пригоди не заперечується сторонами. Станом на 04.03.2022 власником транспортного засобу Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. У статті 1166 ЦК України міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. \~ \~ \~ \~ Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Отже, для відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки необхідна наявність таких підстав: 1) наявність шкоди; 2) протиправна дія заподіювача шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування, а саме позивач подає докази, що підтверджують наявність шкоди та її розмір, а також докази протиправності дій заподіювача шкоди та наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою, а відповідач має довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Для цивільної відповідальності відповідача у вигляді відшкодування ним шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки під його керуванням, за правилами ст. 1187 ЦК України, наявність його вини у вчиненні ДТП, не має значення, водночас, однією із обов`язкових умов для такого виду відповідальності є об`єктивна сторона цього виду відповідальності, тобто зміст порушення, який полягає у неправомірності дій відповідача (протиправність поведінки заподіювача шкоди) при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки (при керуванні транспортним засобом), внаслідок якої сталась ДТП. Протиправність поведінки заподіювача шкоди означає, що певні дії заподіювача шкоди прямо суперечать приписам норм права, шкодять суспільним інтересам, державним та приватним інтересам, посягають на правопорядок, загрожують власності. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України). Як слідує з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно будь-кого з учасників ДТП, яка сталася 04.03.2022, відповідною уповноваженою особою не складався. Відповідно до листа Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 07.07.2022 № 232а/з/4/12/13/11/01-22, інформація щодо дорожньо-транспортної пригоди за участі [PERSON] відсутня. На спеціальну лінію зв`язку 102 ніякого виклику про дорожньо-транспортну пригоду не надходило, подія не зареєстрована. Будь-які адміністративні матеріали по факту даної події не складались так як водії транспортних засобів скористались вимогами примітки ст. 124 КУпАП та спільно склали повідомлення до ДТП, тобто «Європротокол», що унеможливлює проведення будь-якої перевірки по факту ДТП. В матеріалах справи також відсутні відомості щодо складення водіями-учасниками ДТП й повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди (європротоколу). Листом № 12/1551 від 10 серпня 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило [PERSON] , що документів, які підтверджують вину водія [PERSON] , забезпеченого транспортного засобу Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , до ТДВ СК «Альфа-Гарант» надано не було. Оскільки цивільно-правова відповідальність за полісом № 205286535 не настала внаслідок пригоди від 04.03.2022, ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування. Позивачем на підтвердження протиправності поведінки [PERSON] до позовної заяви долучено висновок експерта № 10501230 за результатами проведення експертного автотехнічного дослідження обставин зіткнення автомобілів Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] і Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] від 31.05.3023, складений судовим експертом Чернявським А. І. за заявою [PERSON] . Так, за висновками даного дослідження, з технічної точки зору водію автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] перед початком руху та виїздом на проїжджу частину з прилеглої території слід було відповідно до п. 10.1 та 10.2 ПДР України дати дорогу транспортним засобам, що рухалися по ній та яким такий виїзд міг би створити перешкоду або небезпеку для руху. З технічної точки зору факторів технічного характеру, які перешкоджали б водієві автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , виконати належним чином вимоги п. 10.1 та 10.2 ПДР України, тим самим запобігти зіткненню з автомобілем Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , з наданих на дослідження матеріалів не вбачається. Дії водія автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] на початковому етапі розвитку дорожньо-транспортної ситуації регламентувалися вимогам п. 12.3 ПДР України. відповідно до яких його водієві з моменту виявлення автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , що зупинився, можливо було застосувати як заходи щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки керованого нею ТЗ, так і виконання об`їзду автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] . З технічної точки зору на даному етапі в діях водія автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , невідповідностей вимогам п. 12.3. ПДР України не вбачається. Дії водія автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , на наступному етапі розвитку дорожньо - транспортної ситуації, а саме, з моменту виявлення відновлення руху автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , що в`їжджає в динамічний коридор руху автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , регламентувалися також вимогами п. 12.3 ПДР України, відповідно до яких, їй необхідно було застосувати заходи щодо зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею ТЗ. При цьому розрахунковим шляхом було встановлено, що водій автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , не мала технічної можливості не лише запобігти зіткненню, а навіть привести робочу гальмівну систему свого ТЗ в дію. Дії водія автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] , що не відповідали вимогам п. 10.1 та 10.2 ПДР України з технічної точки зору є необхідною та достатньою умовою настання події, що розглядається, тобто технічною причиною його настання. Відповідачем [PERSON] також надано висновок експерта № 11103230 за результатами судової автотехнічної експертизи обставин та механізму зіткнення автомобілів Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] і Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] від 22 листопада 2023 року, складений також судовим експертом Чернявським А. І. за заявою [PERSON] . За висновками даної експертизи, максимально дозволена швидкість руху на ділянці проїжджої частини місця ДТП складала 50 км/год. Встановити швидкість руху автомобілів Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] та Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] не надається можливим з підстав, наведених в дослідницькій частині висновку. З технічної точки зору дії водія автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] згідно наданої версії розвитку подій регламентувалися вимогами п. 10.1 та 14.2 в). ПДР України, відповідно до яких його водієві було перед зміною напрямку руху та початком виконання маневру обгону слід було переконатися в безпеці, зокрема, що зустрічна смуга вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані. З технічної точки зору в загальному випадку належні дії водія автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] регламентувалися вимогам п. 12.3 ПДР України, відповідно до яких його водієві необхідно було застосувати заходи щодо зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки з моменту виїзду автомобіля Mersedes-Benz E250 на смугу зустрічного руху. Факторів технічного характеру, які перешкоджали б водієві автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] виконати належним чином вимоги п. 10.1 і 14.2 в) ПДР України, тим самим виключивши можливість настання розглянутої події, не вбачається. З технічної точки зору водій автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом виконання своїх належних дій, а, отже, знаходився в аварійній обстановці. В рамках заданої версії з технічної точки зору дії водія автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] , пов`язані з неналежним виконанням вимог п. 10.1 і 14.2 в) ПДР України є необхідною і достатньою умовою виникнення даного ДТП, тобто є технічною причиною його настання. В рамках заданої версії з технічної точки зору дії водія автомобіля Fiat 500E, д.н.з. [NUMBER] не знаходяться причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В рамках заданої версії з технічної точки зору дії водія автомобіля Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з тим, що вищенаведені висновки складені одним тим самим експертом Чернявським А. І., проте містять протилежні висновки, за клопотанням позивача, ухвалою суду від 22.10.2024 викликано в судове засідання судового експерта Чернявського А. І. для надання пояснень щодо висновку. У судовому засіданні експертом Чернявським А. І. надано пояснення щодо складених ним висновків № 10501230 від 31.05.2023 та № 11103230 від 22.11.2023. За його поясненнями, такі висновки ним складені за повідомленими кожним із заявників обставинами ДТП. При цьому обставини ДТП, повідомлені [PERSON] та [PERSON] були різними. Ураховуючи,\~що висновки\~експерта Чернявського\~А.\~І. № 10501230 від 31.05.2023 та № 11103230 від 22.11.2023 є протилежними, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо дійсних обставин ДТП, що сталася 04.03.2022, суд не бере до уваги обидва вищезазначених висновки. Інших доказів протиправної поведінки [PERSON] та наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою матеріали справи не містять. Клопотань про призначення у справі судової експертизи для встановлення обставин, що мають значення для даної справи, сторонами не заявлялося, а позивачем додано до позовної заяви копію договору купівлі-продажу про відчуження транспортного засобу Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] на користь [PERSON] . При цьому посилання позивача на визнання [PERSON] своєї вини у скоєнні ДТП, що, як зазначає позивач, підтверджується відеозаписом, за відсутності належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача у заподіянні шкоди, не може бути підставою для покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди. Позивачем також не надано доказів неможливості звернення з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до органу поліції в тому числі за номером телефону 102 для фіксації обставин ДТП. При цьому посилання позивача на роз`яснення їй працівниками поліції, які проїжджали повз місце ДТП, на введення в Україні воєнного стан та рекомендації скласти європротокол, не підтверджують протиправності поведінки відповідача у заподіянні шкоди, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, позивачем не доведено наявності усіх складових, визначених законодавством, необхідних для відшкодування шкоди, не доведено протиправності дій відповідача та наявності причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Також наданий позивачем висновок експерта № 112-22 від 22.11.2022 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Mersedes-Benz E250, д.н.з. [NUMBER] не підтверджує вартість матеріального збитку, оскільки в цьому висновку зазначено про проведення транспортно-товарознавчого дослідження за фактом ДТП, що сталася 07.03.2022, тоді як дорожньо-траспортна пригода, як зазначають сторони, сталася 04.03.2022, отже даний доказ не підтверджує обставини, на які посилається позивач у позовній заяві як на підставу своїх вимог. Крім того, він складений після спливу 8 місяців після ДТП, що за відсутності доказів протилежного, може свідчити про можливість його використання та ймовірність отримання інших пошкоджень. За сукупності наведених вище підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною та позивачем не доведено підстав, визначених законодавством для покладення обов`язку з її відшкодування на відповідача, позов у цій частині задоволенню також не підлягає. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору слід залишити за нею.

Outcome: dismissed