Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

16.04.2025 року [PERSON] (в особі свого представника - адвоката Рясної А.В.) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів за минулий період. В обґрунтування позову зазначено, що 29.04.2015 року між сторонами було укладено шлюб. В шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2018-2019 років стосунки між сторонами зіпсувались. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 01.08.2022 року за цивільною справою №754/3054/22, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після фактичного припинення шлюбних відносин, за усною домовленістю сторін, їх малолітня донька [PERSON] залишились проживати з матір`ю, в орендованій квартирі, що розташована за адресою - [ADDRESS] , в якій мешкає разом з донькою до сьогоднішнього дня. Зважаючи на те, що місцем реєстрації доньки сторін є - [ADDRESS] , місце реєстрації Відповідача, то звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів раніше Позивач не могла. 3 серпня 2022 року і по січень 2025 року матеріальна допомога Відповідача на утримання малолітньої доньки мала мінливий характер. Грошові кошти він надавав шляхом перерахування коштів на банківську картку малолітньої [PERSON] , яка була відкрита особисто Відповідачем та контролювалась його мобільним банківським додатком «Приват24». Сума матеріальної допомоги визначалась особисто Відповідачем та за час проживання батька окремо від дитини така матеріальна допомога постійно змінювалась. Окрім того, для отримання будь яких грошових коштів Позивач мала вирахувати витрати понесені на їжу, лікування, а також витрати понесені на розвиток творчих та фізичних навичок дитини, а також довести Відповідачеві доцільність таких витрат. Окрім того, на початку лютого 2025 року, Позивачем, під час чергової зустрічі Відповідача з дитиною, зазначена банківська картка (пластик) була повернута Відповідачеві, що може бути підтверджено відеозаписом зустрічі. 13.03.2025 року, визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Пізніше, 28 березня 2025 року. Денснянським районним судом міста Києва, було видано судовий наказ №754/115/25 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.03.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. 09 квітня 2025 року судовий наказ було передано до виконання. Тим часом, зважаючи на проведення перевірок органом опіки та піклування, а також на те, що в період з кінця січня і по початок березня 2025 року Позивач одноразово відмовила Відповідачеві у зустрічі з донькою через хворобу та проходження [PERSON] плану лікування, Відповідач позбавив Позивача матеріальної допомоги на утримання дитини. Починаючи з лютого 2025 року та до сьогоднішнього дня Відповідачем не надається матеріальна допомога на утримання дитини. Тому зважаючи на усе вищевикладене, просить суд стягнути на її користь на утримання доньки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, за минулий період, а саме за лютий 2025 року та березень 2025 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 року справу передано головуючій-суддя Панченко О.М. Ухвалою судді від 17.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та надано відповідачу термін для надання відзиву. 23.04.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що починаючи з 2020 року з кожним наступним роком життя, [PERSON] ставало нестерпнішим. [PERSON] постійно шантажувала його тим, що подасть на розлучення, забере дитину і він ніколи доньку не побачить. 20.04.2022 року [PERSON] знову в черговий раз подала до Деснянського районного суду міста Києва позов про розірвання шлюбу. Відповідач дав письмову згоду на розлучення і 01.08.2022 року рішенням Деснянського районного суду міста Києві шлюб між ним і [PERSON] було розірвано. [PERSON] постійно отримувала від нього грошові кошти на утримання доньки, він сплачував оренду квартири в якій вони проживають, окремо оплачував гуртки доньки і постійно забирав доньку до себе. Також в заяві вказано, що з серпня 2022 року по січень 2025 року матеріальна допомога на утримання доньки мала мінливий характер. Грошові кошти надавалися на банківську картку доньки. Сума матеріальної допомоги визначалася особисто Боржником та за час проживання окремо від дитини така матеріальна допомога постійно змінювалась З цього приводу доводить до відома суду, що за усною домовленістю з [PERSON] ним було відкрито банківський рахунок та оформлено «Картку Юніора » на ім`я доньки [PERSON] . На вказану картку починаючи з жовтня 2022 року і дотепер Відповідач перераховує аліменти на утримання дитини, а [PERSON] витрачає ці кошти на доньку. Відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву довідку про перерахування коштів, з якої вбачається, що аліменти які він сплачував в декілька разів перевищували мінімальний прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. 05 серпня 2023 року віг одружився знову з [PERSON] . [INFO] у них народилася донечка [PERSON] . 3 цього часу між ним і [PERSON] почалися конфлікти і непорозуміння. Оскільки він має на утриманні маленьку доньку і дружину, намагався домовитися з [PERSON] , що орендну плату за квартиру вони надалі ділять порівну, він буде оплачувати половину витрат на гуртки [PERSON] , а також продовжує сплачувати аліменти на її утримання, але [PERSON] це не влаштовувало і вона повідомила, що хоче, щоб він сплачував не менше коштів ніж раніше, а більше, інакше вона зробить все, щоб Відповідач не бачився взагалі з донькою і взагалі позбавить його батьківських прав на дитину. Всі його доводи, що у нього зараз на утриманні дружина і маленька донечка, що вимагає численного фінансування, не переконували [PERSON] . Відповідачем в період з 04.10.2022 року по 02.04.2025 року в добровільному порядку було сплачено аліментів на суму - 329 295 грн. 00 коп. (триста двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень 00 копійок), що значно перевищує 50% мінімального розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Враховуючи, що добровільно отримуючи понад 10 000 грн. щомісячно на утримання їхньої доньки, що становить майже 3 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, [PERSON] звернулася із заявою про видачу судового наказу. Вважає, що є підстави вбачати в її діях бажання отримати грошові кошти не на утримання дитини, а на інші потреби, що не пов`язані із задоволенням потреб саме дитини. З урахуванням вищевикладеного, а також рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини вбачається, що Відповідач за рахунок власних коштів повністю самостійно утримує свою доньку [PERSON] , його дружину [PERSON] та його меншу доньку [PERSON] , в той час як [PERSON] використовує кошти дитини і власні кошти виключно на власні потреби. Виходячи з того, що аліменти за минулий період Відповідачем були сплачені, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» просить суд у задоволенні позову відмовити. 16.05.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій підтримує усі вимоги викладені у позовній заяві, як підтвердження, що Позивач зверталась до Відповідача з питанням про отримання матеріальної допомоги на утримання дитини долучає скрін переписки. 21.05.2025 року до суду від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких заперечує щодо вимог позову. Окремо зазначає, що [PERSON] не надала жодних доказів оплати духовного, творчого та фізичного розвитку дитини для суду. Постійно влаштовує перепони у спілкуванні з дитиною. Щодо боргу за виконавчим провадженням, то зазначає, оскільки є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [INFO] і довідка з роботи є в матеріалах справи вищезазначеної служби. Вказана постанова мала бути направлена до військової частини, а тому утворення вказаної заборгованості можливе лише через повільну роботу вищезазначеної виконавчої служби і ніяк не через його «ухилення» від виконання батьківського обов`язку. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видане 17.05.2016 Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 01.08.2022 у справі 754/3054/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації №197 від 13.03.2025 року визначено проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю - [PERSON] 28.03.2025 судовим наказом Деснянського районного суду м.Києва з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2025 до досягнення дитиною повноліття. Згідно витягу реєстру територіальної громади №2025/002156319 від 13.02.2025 - [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] - 05.08.2023 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2023, актовий запис №1443 складений Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу у Відповідача з [PERSON] народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.2023 року, актовий запис №788 зроблено Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Шолох Г.С. 14.04.2025 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] по судовому наказу №754/4482/25 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] . Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Шолох Г.С. 05.05.2025 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] по відкритому виконавчому провадженні [NUMBER]. Згідно довідки про доходи вих. №80 від 09.12.2024 року [PERSON] з 29.03.2021 року працює в ПрАТ «Телеканал «ІНТЕР», загальна сума доходу Позивачки за період з 01.06.2024-30.11.2024 р. після утримання податків становить - 131 467,23 грн. Відповідно дост. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч.1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У вказаній позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частини доходу (заробітку) Відповідача за минулий період, а саме за лютий 2025 року та березень 2025 року, оскільки, як зазначає позивач, у цей період відповідач ухилявся від батьківського обов`язку утримувати свою доньку. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач у відзиві зазначив, що від сплати аліментів він ніколи не ухилявся, а навпаки в межах можливості надавав кошти на утримання дитини. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду саме від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави дійти висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести обставини вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від обов`язку утримувати дитину. Верховий Суд у постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі №672/198/19; від 29.01.2020 у справі №756/14483/18, неодноразово звертав увагу, що ухилення від сплати аліментів - це винна, протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вживав заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Аналогічну правову позицію викладено й у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 по справі № 215/5867/17, згідно якої ч. 2 ст.191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували, що [PERSON] вживала заходів для одержання аліментів із відповідача у період з лютого 2025 року по березень 2025 року та доказів ухилення [PERSON] від надання матеріальної допомоги на утримання дитини. До матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би доводив, що [PERSON] зверталась із офіційним зверненням до [PERSON] з вимогою про надання їй аліментів за вказаний період на утримання дитини, а він відмовив їй у цьому. Проаналізувавши листування позивача та відповідача в месенджері «Telegram», яке надано сторонами, судом встановлено, що Відповідач не відмовлявся від утримання доньки та надавав кошти для її лікування, розвитку і т.д. На підтвердження здійснення перерахування коштів відповідачем надано копії банківських квитанцій. Окрім того, як вбачається з даних квитанцій Відповідачем на картку доньки перераховувались кошти з 04.10.2022 року по 02.04.2025 року, а всього на суму 329 295 грн. Таким чином після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відповідач його належним чином виконує, сплачує аліменти. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню, оскільки вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача, та дій останнього, направлених на ухилення від їх сплати, не підтверджено позивачем належними, допустимими і достатніми доказами. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а у задоволенні позовних вимог відмовлено, питання щодо стягнення судового збору у справі судом не вирішується.

Outcome: dismissed