Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 14 лютого 2019 року в розмірі 69464,90 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 лютого 2019 року, [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 29 вересня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 69464,90 грн., яка складається з заборгованості за поточним тілом кредиту 58585,95 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6767,25 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 4111,70 грн. 12 квітня 2023 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що за період з 20 березня 2019 року по 01 лютого 2022 року з відповідача примусово списано неузгоджену суму з картки відповідача у розмірі 10800 грн. Крім того з рахунку відповідача було списано 80921 грн. неузгоджених відсотків, а умови та правила надання банківських послуг, Тарифи на обслуговування та Паспорт споживчого кредиту не містять підпису [PERSON] та дату їх прийняття. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 09 червня 2023 року представником позивача було подано до суду відповідь на відзив в якому представник зазначив, що посилання відповідача на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не відповідає дійсним обставинам справи. Та крім того, [PERSON] частково виконував взяті на себе зобов`язання, частково погашаючи заборгованість. 14 лютого 2024 року представником відповідача було подано доповнення до відзиву в яких зазначено, що розрахунок заборгованості не є належним доказом, який підтверджує наявність заборгованості, оскільки є внутрішнім документом позивача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що згідно заяви №б/н від 14 лютого 2019 року, [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. У анкеті-заяві від 14 лютого 2019 року відсоткова ставка за користування преміальною карткою Platinum не визначена (а.с. 27-28). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29 вересня 2021 року розмір заборгованість становить 69464,90 грн., який складається з заборгованості за поточним тілом кредиту 58585,95 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6767,25 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 4111,70 грн. (а.с. 12-15) Відповідно до виписки за договором №б/н за період з 14 лютого 2019 року по 01 жовтня 2021 року з карткових рахунків проводились списання процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим збільшувалася сума кредитних коштів (ліміту) (а.с. 16-24). Згідно довідки наданої позивачем, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким надано наступні кредитні картки: 14 лютого 2019 року - № [NUMBER] та 13 березня 2020 року № [NUMBER] . (а.с.26) Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 100000 грн. У подальшому розмір кредитного ліміту зменшився до 67610 грн. (а.с. 25) Зі змісту паспорту споживчого кредиту підписаного відповідачем 14 лютого 2019 року встановлено, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною до 01 березня 2019 року. (а.с. 29-30) Наданий позивачем витяг із тарифів обслуговування преміальних кредитних карток та витяг з Умов та правил надання банківських послуг судом до уваги не приймаються, оскільки не містять відомостей щодо ознайомлення відповідача з ними. (а.с.31-77) Відповідно до виписки за договором №б/н за період з 01 січня 1999 року по 20 лютого 2022 року з карткових рахунків відповідача здійснювалося списання відсотків за використання кредитного ліміту та автоматичне погашення простроченої заборгованості. Крім того відповідач також самостійно здійснював поповнення кредитної картки, що свідчить про обізнаність відповідача про наявність у нього заборгованості. (а.с. 132-140) Зі змісту паспорту споживчого кредиту підписаного відповідачем 27 вересня 2019 року встановлено, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною до 12 жовтня 2019 року. (а.с. 141-142) Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н станом на 11 лютого 2024 року загальний розмір заборгованості відповідача складає 30511,18 грн., однак оскільки позивачем не було заявлено про зменшення позовних вимог, суд розглядає справу в межах заявлених у розмірі 69464,90 грн., яка складається з заборгованості за поточним тілом кредиту 58585,95 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6767,25 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 4111,70 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У частині 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За загальним правилом відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 та 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд звертає увагу, що в переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Судом було встановлено, що відповідач був ознайомлений з відсотковою ставкою яка містяться в паспорті споживчого кредиту підписаного відповідачем 14 лютого 2019 року, яка була актуальною до 01 березня 2019 року та паспорті споживчого кредиту підписаного відповідачем 27 вересня 2019, яка була актуальною до 12 жовтня 2019 року. (а.с. 29-30, 141-142) Таким чином, суд вважає що нарахування відсотків за період з 14 лютого 2019 року по 01 березня 2019 року та з 27 вересня 2019 року по 12 жовтня 2019 року є правомірними та такими, що підлягають стягнення з відповідача. Згідно виписки по картковому рахунку відповідача за період з 14 лютого 2019 року по 01 березня 2019 року відсотки за користування кредитними коштами не нараховувалися, за період з 27 вересня 2019 року по 12 жовтня 2019 року підлягають стягненню відсотки у розмірі 96,25 грн. В іншій частині позовних щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками суд вважає за необхідне відмовити. Щодо стягнення тіла кредиту та простроченого тіла кредиту суд зазначає наступне. Встановлено, що [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 100000 грн., який в подальшому було зменшився до 67610 грн. (а.с. 25) Зі змісту виписки з карткового рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами наданими банком та періодично погашав наявну заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н станом на 29 вересня 2021 року у відповідача була наявна заборгованість за тілом кредиту у розмірі 58585,95 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 6767,25 грн., а всього 65353 грн. Згідно іншого розрахунку заборгованості за договором №б/н станом на 11 лютого 2024 року після 29 вересня 2021 року відповідач продовжував сплачувати заборгованість за кредитним договором, тому суд вважає за не6обхідне зменшити суму заборгованості з урахуваннях сплачених відповідачем сум в рахунок погашення нарахованих відсотків та тіла кредиту, а саме 12 жовтня 2021 року у розмірі 1892 грн., 05 листопада 2021 року у розмірі 2000 грн., 09 листопада 2021 року у розмірі 2000 грн., 09 грудня 2021 року у розмірі 5000 грн., 14 грудня 2021 року у розмірі 25000 грн., 11 грудня 2023 року у розмірі 25,20 грн. та 08 січня 2024 року у розмірі 4656,60 грн., тобто всього 40573,80 грн. Крім того, при розгляді даної справи судом також було враховано постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2025 року у справі №175/201/23 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в якій суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти, а саме: 45558,19 грн. проценти за користування кредитним лімітом; 7500,00 грн. щомісячна комісія за обслуговування картки вказавши, що з позивача були неправомірно нараховані та стягнуті відсотки та комісія неузгоджені з позивачем. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню: (заборгованість за тілом кредиту у розмірі 58585,95 грн. + заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 6767,25 грн. + відсотки у розмірі 96,25 грн.) сплачена відповідачем сума в рахунок погашення заборгованості у розмірі 40573,80 грн. = 24875,65 грн. за тілом кредиту. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За правилами ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Як передбачено ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи вищевикладене суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 24875,65 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2270 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial