Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше одного та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Позивачем подано до суду позов про розірвання шлюбу між ними. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . З червня 2024 року позивачка з сином проживають окремо від відповідача. Спільний син перебуває на утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому позивач вимушена звернутися до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено на 29 квітня 2025 року. Судове засідання 29 квітня 2025 року відкладено на 20 травня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення, розгляду справи без його участі не надав, відзив на позовну заяву не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що з 14 березня 2024 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 12.03.2025 згідно відмітки на поштовому конверті. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше одного та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, однак ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а вимога щодо розміру аліментів не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку розглядається в наказному провадженні. Тому суд вважає за необхідне визначити межу мінімального розміру аліментів згідно положень Сімейного кодексу України, що буде відповідати нормам чинного законодавства, та не виходити за межі позовних вимог. Ураховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач є особою працездатного віку і за законом зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина, який проживає окремо від нього, до досягнення ним повноліття, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~211,20 грн.

Outcome: partial