Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

27.03.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. У позовній заяві позивачка вказує, що до лютого 2025 року перебувала у шлюбі з відповідачем з яким має спільну дитину - [PERSON] [INFO] . 04.03.2025 року позивачка зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Дитина постійно проживає з позивачкою та має захворювання - затримку мовного розвитку, потребує постійних заходів медичного характеру, лікування та занять з психологом та логопедом. Загальна сума понесених позивачкою додаткових витрат на дитину щомісяця складає 11700,00 грн, що включає: заняття дитини з психологом та логопедом (у кількості 10-ти занять) - 4500,00 грн; відвідування дитячого садка - 6200,00 грн.; відвідування карате - 1000,00 грн. Позивачка зазначила, що відповідач є військовослужбовцем та отримує заробітну плату у військовій частині [NUMBER] , інших неповнолітніх дітей у відповідача немає та він має можливість сплачувати аліменти. З урахуванням наведеного позивачка просить суд стягувати на її користь з відповідача на утримання дитини щомісячно 5850,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 27.03.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 31.03.2025 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 15.04.2025 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому відповідач проти позову заперечує, зазначає про його безпідставність, необгрунтованість та просить відмовити в позові. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що Рішенням Костянтинівської громади №41 [PERSON] , [INFO] , надано статус - "дитина війни" та він має право на безкоштовне харчування та відвідування Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №92 комбінованого типу Миколаївської міської ради Миколаївської області. Позивачка згоду відповідача на перевід до іншого, платного дошкільного закладу не отримувала. Також відповідач зазначає, що у провадженні цього ж суду перебуває аналогічна справа №490/426/25 та на думку відповідача, кошти позивачці потрібні не на утримання дитини, а на погашення її кредитів. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 30.04.2025 року клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі залишено без задоволення. Клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів задоволено та витребувано у [PERSON] для дослідження в судовому засіданні оригінал Рішення Костянтинівської громади №41 про надання [PERSON] , [INFO] , статусу дитина війни та витребувано у Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №92 комбінованого типу Миколаївської міської ради Миколаївської області інформацію про перебування в них протягом 2024-2025 року дитини війни [PERSON] , [INFO] на безкоштовному відвідуванні, харчуванні та навчанні в логопедичній групі. Відповідач, який повідомлений судом належним чином про час, місце та дату слухання справи в судове засідання не з`явивися, про причини неявки суду не повідомив. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, зазначила, що до лютого 2025 року проживала в Центральному районі міста Миколаєва в "Варварівці" та дитина відвідувала безкоштовний садочок, але після подання заяви про розлучення з відповідачем, переїхала в Заводський район міста Миколаєва на "Намив" та фізично не має змоги возити дитину в садочок в "Варварівці". При цьому, на "Намиві" є три дитячі садочки, два з яких не працюють, а в третьому немає вільних місць, тому вона вимушена водити дитину в приватний дитячий садочок та сплачувати за це кошти. Щодо відвідування дитиною гуртку карате, позивачка повідомила, що це потрібно для загального розвитку дитини. Щодо аргументів відповідача, які він навів в відзиві на позовну заяву, позивачка зазначила, що не зверталася з аналогічними позовом до суду, а в справі №490/426/25 було видано наказ на стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, а не додаткових витрат на дитину. Також зазначила, що дійсно брали з відповідачем кредити для започаткування власної справи, який оформили на позивачку, але "прогоріли", а відповідач відмовляється будь-яким чином приймати участь у погашенні кредиту та позивачка вимушена сплачувати всі витрати за кредитом самотужки, але це не знімає з неї та з відповідача обов`язку по утриманню дитини. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб про що 19.11.2019 року складено відповідний актовий запис №932, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19.11.2019 року Серія [NUMBER] . [INFO] народився [PERSON] , батьки: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , про що 12.12.2019 року складено відповідний актовий запис №1168, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 12.12.2019 року Серія [NUMBER] . 06 березня 2025 року Центральним районним судом міста Миколаєва видано судовий наказ №490/1581/25, яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] має ряд захворювань та потребує постійних заходів медичного характеру, лікування та занять з психологом та логопедом, вказане підтверджується довідками Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний будинок дитини" Миколаївської обласної ради від 02.06.2023, від 04.08.2023, від 29.03.2024, від 17.09.2024. Як вбачається з довідки підписаної завідувачем ЦРД "Казка" Селезньовою Т.П., [PERSON] [INFO], відвудує садочок в Центрі розвитку дитини "Казка" з лютого 2025 року і по теперішній час, а також гурток карате. Сплачує навчання мати, оплата за місяць складає: садок - 6200 грн, карате - 1000 грн. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера ФОП "Сєргєєва" №2 від 10.03.2025 року [PERSON] оплатила 4500,00 грн за заняття з психологом, логопедом з [PERSON] . Як вбачається з Рішення Костянтинівської громади №41 "Про надання [PERSON] статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів" від 22.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, у зв`язку з тим, що дитина зазнала психологічного насильства. З листа Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №92 комбінованого типу Миколаївської міської ради Миколаївської області від 05.05.2025 року №28 вбачається, що з 20.05.2024 року [PERSON] зарахований до молодшої групи загального розвитку. Протягом періоду з 20.05.2024 року по 31.08.2024 року користувався 100% пільгами на харчування. З 1 вересня 2024 року по 15 лютого 2025 року відвідував групу для дітей з вадами мовлення на безкоштовному харчуванні і навчанні відповідно до висновку Інклюзивно-ресурсного центру від 03.08.2023 року №85570/2023/439206. З 01.03.2025 року відрахований з ЗДО №92. З копії довідки з військової частини [NUMBER] за №2564/311/51/пс від 16.03.2025 року та копії витягу із наказу начальника [INFO] (з основної діяльності) №69 від 05.03.2025 року вбачається, що капітана [PERSON] призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією з 05.03.2025 року до військової частини [NUMBER] та капітан [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 05.03.2025 року. Згідно зі статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процессу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, визначено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини десятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожену часник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсягїхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися післяїх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається данною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий із батьків зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожені з батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до статтей 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями ппункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені статті 185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Верховний Суд у справі №520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналогічна правовапозиція викладена у постанові Верховного Суду Українивід 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17. Так, у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». На думку суду, однією із відмінностей додаткових витрат від аліментів є їх передбачуваність. Тобто при зверненні до суду позивач має довести розмір коштів витрачених або тих, які будуть витрачені періодично і їх зв`язок із існуванням особливих обставин, як позитивних (наприклад розвиток здібностей), так і негативних (витрати, пов`язані із станом здоров`я дитини). У постанові від 4 грудня 2019 року у справі №320/383/19 КЦС ВС зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. При цьому, в даній справі позивачкою не доведено, що відвідування [PERSON] як садочку в Центрі розвитку дитини "Казка" так і гуртку карате викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) в розумінні статті 185 СК України. Так, позивачка в своїх поясненнях зазначила, що відвідування садочку в Центрі розвитку дитини "Казка" (вартість якого складає 6200 грн на місяць) пов`язане з переїздом в інший район міста (з Варварівки на Намив) та було обрано позивачкою без узгодження з відповідачем. Натомість позивачкою не надано суду доказів неможливості влаштування дитини в комунальні заклади дошкільної освіти за новим місцем проживання, а також наявності будь-яких медичних чи інших показань, які зумовлюють необхідність відвідування [PERSON] саме садочку в Центрі розвитку дитини "Казка". З урахуванням наведеного вище в частині вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, а саме 1000,00 грн - відвідування карате та 6200 грн - відвідування садочку в Центрі розвитку дитини "Казка", слід відмовити. Натомість, позивачкою доведено, що [PERSON] , [INFO] має ряд захворювань та потребує постійних заходів медичного характеру, лікування та занять з психологом та логопедом, вказане підтверджується довідками Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний будинок дитини" Миколаївської обласної ради від 02.06.2023, від 04.08.2023, від 29.03.2024, від 17.09.2024. При цьому, витрати в розмірі 4500,00 грн, які понесені позивачкою, направлені саме на заняття дитини з психологом, логопедом. Отже позивачкою доведено суду, що нею понесені додаткові витрати на дитину - [PERSON] в розмірі 4500,00 грн (заняття з психологом, логопедом) та такі витрати дійсно викликані особливими обставинами (пов`язані із хворобою дитини) в розумінні статті 185 СК України. З досліджених в судовому засіданні доказів, вбачається що дані витрати не носять разового характеру, а мають здійснюватися регулярно (щомісячно), а за такого позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягувати на користь позивачки додаткові витрати на дитину в розмірі 2250,00 грн, щомісячно. За приписами частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів наявності обставин для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину чи зменшення розміру його участі у додаткових витратах на дитину стороною відповідача суду надано не було. Посилання відповідача на те, що у провадженні цього ж суду перебуває аналогічна справа №490/426/25 та що на думку відповідача, кошти позивачці потрібні не на утримання дитини, а на погашення її кредитів, судом не приймаються до уваги, оскільки судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва у справі №490/1581/25 не стягувалися з відповідача додаткові витрати на дитину, а наявність кредитів чи будь-яких інших зобов`язань не свідчить про відсутність у позивачки додаткових витрат на дитину, наявність яких у даному випадку позивачкою доведена та не свідчить про відсутність у відповідача обов`язку приймати участь у додаткових витратах на дитину. Пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. У відповідності до статті 141 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial