Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 24 січня 2019 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 152 від 24.01.2019. За час шлюбу в сторін [INFO] народився син [PERSON] . Подружнє життя у сторін не склалося, стосунки між ними погіршилися, у зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим. Тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків. Позивачка вважає, що шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам, тому просить: строку для примирення не надавати, шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Сторони у судові засідання, призначені на 09.04.2025, 01.05.2025 та на 19.05.2025, не з`явилися. Позивачка у позовній заяві просила справу розглядати за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Від відповідача засобами поштового зв`язку 08.05.2025 отримано заяву про розгляд справи без його участі, де зазначено, що позовні вимоги він визнає, на розірвання шлюбу згідний. Дії сторін не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 січня 2019 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 152 від 24.01.2019, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24 січня 2019 р. Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. За час шлюбу в сторін [INFO] народився син [PERSON] , актовий запис № 423 від 26 лютого 2021 р., що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2022 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК України. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). \~ \~ \~ \~Позивачка скористалася правом припинити шлюбні відносини та звернулася до суду з даним позовом, відповідач позов визнає. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін,тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зважаючи на прохання позивачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, визначено ч.1 ст.133 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028грн. Відповідно до підпункту 3 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у 2025 році становить 1211,20 грн. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу позивачка [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп., що стверджується квитанцією № 0.0.4240478257.1 від 11.03.2025. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути в користь позивачки судові витрати у сумі 1211грн 20 коп. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 56, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»,

Outcome: approved