Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між 20.05.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір №378256289 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 20 170 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало грошові кошти. 28 листопада 2018 року первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди №19, №26, №27, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Таким чином, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 05 серпня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №05/0820-01 та ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022. Відповідно до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача. 14 лютого 2022 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач уклали договір факторингу №14/02/2022-01. Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №378256289 від 20.05.2021 у сумі 29 862 грн 46 коп., з яких: 14 923 грн 76 коп. - заборгованість по кредиту, 14 938 грн 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 29 жовтня 2024 заперечуючи проти задоволення позовних вимог представником відповідача - Кірюшиним Артемом Андрійовичем надано суду відзив на позовну заяву, в якому вказує про безпідставність позовних вимог з огляду на те, що кредитний договір не підписано сторонами, що у відповідності до норм ч. 2 ст. 207, ч. 2 ст. 1055 ЦК України свідчить про порушення його письмової форми, а отже про його нікчемність. Позивачем суду не надано жодного належного доказу на підтвердження дій відповідача, спрямованих на укладення кредитного договору, а саме реєстрації в ІТС, надсилання кредитодавцем одноразового ідентифікатора, використання його, як підпису для укладення кредитного договору. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належних доказів переходу права вимоги до позивача. Позивачем не надано будь-яких належних доказів передання грошових коштів від первісного кредитодавця відповідачу. Представник позивача у відзиві вказує, що належних та допустимих доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача стороною позивача суду не надано. Натомість, додані до позовної заяви документи підтверджують лише умови кредитування, проте не можуть підтвердити факт укладення Кредитного договору та перерахування грошових коштів за ним. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (несписаної) заборгованості перед кредитором. 05 листопада 2024 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідач особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Тобто, на момент укладення договору у відповідача була можливість і відмовитись від укладення даного договору, але відповідач погодилась з даними умовами, отримала грошові кошти та користувалась ними. Відповідачем не додано доказів, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 378256289 від 20.05.2021 вимогам законодавства та про несправедливість його умов. Щодо посилання представника відповідача про те, що документ повинен бути підписаним кваліфікованим електронним підписом, тоді, як даний кредитний договір підписано Електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Представник позивача вказує, що договір було укладено в електронній формі, згідно з вимогами чинного законодавства та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Одноразовий персональний ідентифікатор № MNV492RT направлено відповідачу 20.05.2021 о 1:09:10 на номер мобільного телефону вказаний нею у Заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор №MNV492RT введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 20.05.2021 о 1 год 09 хв 59 с. Вчинення відповідачем вказаних вище дій і зміна даних в системі Товариства є проставленням електронного підпису в Електронному Договорі Одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Акцепт договору позичальником [PERSON] підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: MNV492RT. Доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору Позичальника. Зазначений QR-код знаходиться вкінці Договору №378256289 від 20.05.2021. У Розділі 6 Договору «Реквізити Сторін» зазначено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором фізичної особи [PERSON] - MNV492RT, що підтверджує волевиявлення боржника на введення ідентифікатору та підписання Договору. Представник позивача вказує, що відповідачем не надано суду відомостей на підтвердження факту не заповнення заявки на отримання грошових коштів в кредит, не підписання відповідачем договору, на надання чи заволодіння його персональними даними іншими особами (звернення до правоохоронних органів тощо), тобто доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних відповідача матеріали справи не містять. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало [PERSON] 20 170 грн 00 коп. на картковий рахунок № [NUMBER] (який був зазначений особисто Відповідачем при заповненні Заявки на отримання грошових кошт в кредит на сайті Первісного кредитора), призначення платежу: [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Даний доказ підтверджує наявність заборгованості та її розмір. Вищезазначене платіжне доручення оформлене відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» довело суду документально порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором в повному обсязі. Надані Позивачем докази є достовірними та достатніми за своїм обсягом для повного та всебічного встановлення фактичних обставин справи. [PERSON] не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», а саме того, що відповідні кошти зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. 18 грудня 2024 року представник відповідача надав суду додаткові пояснення та вказав, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Відповідач вважає, що майбутня вимога на момент укладення договору мала би бути чітко визначеною, тоді, як жодної визначеної вимоги у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 не було і сторони цього договору не могли передбачити, що 20.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем буде укладено кредитний договір №378256289. Таким чином, відповідач вважає, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не надало належних доказів переходу до нього права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №378256289, оскільки кредитний договір був укладений 20.05.2021, а договір факторингу, за умовами якого одному з попередніх факторів - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення самого кредитного договору. Враховуючи наведене вище, на думку представника відповідаач, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не набуло прав первісного кредитора, а отже, не має права пред`являти свої вимоги за кредитним договором №378256289, укладеним 20.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем. 22 січня 2025 року представником позивача надано додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Отже, з урахування всіх додаткових угод до Договору факторингу № 28/1118- 01, він залишався чинним на момент укладання кредитного договору № 378256289 від 20.05.2021, а відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до даного договору, дата передачі прав вимоги до [PERSON] - 21.09.2021, тобто відступлення правочину відбулося з визначеним та з конкретним змістом вимог. Таким чином, № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним договором №378256289 від 20.05.2021 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 21.09.2021, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 152. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників у повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. У цьому контексті, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого був включений кредитний договір №378256289 від 20.05.2021, укладений 21.09.2021, тобто через чотири місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувало, а не було майбутнім. Відповідно до Реєстру прав вимог за Договором факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2024 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 29 862 грн 46 коп. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Щодо оплати за договорами факторингу, представник позивача зазначає, що у випадку відсутності фінансування, договори факторингу було б розірвано в односторонньому порядку кожним із клієнтів, що унеможливлює укладання додаткових угод до вказаних договорів, що чинні до сьогодні, а отже робить висновки відповідача необґрунтованими та такими що суперечать дійсності. Також представник позивача наполягає, що предметом доказування у даній справі є не факт укладання договорів факторингу, а перехід права вимоги за даними договорами, та позивачем надано всі належні докази на підтвердження даного факту, а саме Реєстри прав вимог. У судовому засіданні з розгляду справи, призначеному на 09 год 30 хв 13.05.2025 представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав викладених у позові. Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позову заперечував, посилаючись на недоведеність позивачем укладення договору кредитування та перерахунку коштів на рахунок відповідача. Також, представник відповідача просив суд, у разі задоволення позовних вимог, зменшити розмір витрат на правничу допомогу позивача. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи суд встановив, що 20.05.2021 [PERSON] звернулася з заявкою на отримання грошових коштів в кредит до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 20 травня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем в електронній формі з використанням електронного підпису укладено договір №378256289, відповідно до умов якого Кредитодавець ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язується надати Позичальнику кредит. Тип кредиту - кредит, сума кредиту - 20 170 грн 00 коп., строк кредитування - 126 днів, процентна ставка - 237,25% річних. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора №MNV492RT, 20.05.2021 о 01:09:59 відповідач ввела у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Договір №378256289 від 20.05.2021 та паспорт споживчого кредиту продукту «КОМФОРТ» до Договору №378256289 від 20.05.2021 містить інформацію про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, спосіб та строк надання кредиту. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме перерахувало [PERSON] 20 170 грн 00 коп. Зарахування коштів на картковий рахунок [PERSON] підтверджується платіжним дорученням №4d11bba1-e9f0-47a4-ae50-bf333a859097 від 20.05.2021. Зазначене також підтверджується електронним повідомленням АТ «ТАСКОМБАНК» №3980/47.1-БТ від 08.08.2024. Відповідно до листа АТ «ТАСКОМБАНК» від 01.01.2025 №13/47.7.-БТ, наданого на виконання ухвали суду від 19.12.2024, станом на 20.05.2021 в АТ «ТАСКОМБАНК» відкрито транзитний рахунок № [NUMBER] у гривнях ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (код ЄДРПОУ 38569246) та станом на 23.12.2024 вищезазначений рахунок ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (код ЄДРПОУ 38569246) в АТ «ТАСКОМБАНК» закрито, дата закриття рахунку - 21.02.2023. Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 04.02.2025 №20.1.0.0.0/7-250127/77696-БТ суду надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] та зазначено номер телефону [NUMBER] , на який надходить інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою. Також, до вказаного листа додано виписку по картці № [NUMBER] за період з 20.05.2021 по 25.05.2021, з якої вбачається зарахування переказу на картку 20.05.2021 у сумі 20 170 грн 00 коп. Відповідно до складеного ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» розрахунку заборгованості за період з 20.05.2021 по 21.09.2021, за кредитним договором №378256289 від 20.05.2021 станом на 21.09.2021 у позичальника наявна заборгованість у сумі 29 668 грн 45 коп. 28 листопада 2018 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01. Пунктом 2.1 договору факторингу передбачено, що згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2). 28 листопада 2019 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020. 31 грудня 2020 року ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №26, згідно з якою сторони визначили, що «право вимоги» - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2021. Також додатковою угодою №26 від 31.12.2020 п.1.4 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в наступній редакції: «Борг» - означає суми грошових коштів, які підлягають оплаті клієнту боржниками за умовами кредитних договорів, строк оплати яких настав на момент переходу прав вимоги до фактора (наявна вимога), а також строк оплати яких настане в майбутньому (майбутня вимога), включаючи зобов`язання боржників повернути суму наданого кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити неустойку (у разі прострочення умов кредитних договорів), а також будь-які інші зобов`язання по оплаті клієнту грошових коштів за кредитними договорами». Пункт 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 додатковою угодою №26 від 31.12.2020 викладено у наступній редакції: «Наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до божника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги». Крім того пп.5.3.4 п.5.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 в редакції додаткової угоди №26 від 31.12.2020 визначено, що фактор має право нараховувати боржникам після відступлення права вимоги проценти та інші обов`язкові платежі за кредитними договорами. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024. 21 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було складено та підписано реєстр права вимоги №152, за яким передані (відступлені) права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №378256289 від 20.05.2021 на загальну суму 29 474 грн 44 коп. 05 серпня 2020 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до п.8.2 якого строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору, та закінчується 04 серпня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Предметом цього Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку (п.4.1.). 03 серпня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №2, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022. 30 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №3, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 30.12.2024. Згідно з Витягом з реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №378256289 від 20.05.2021 на загальну суму 29 862 грн 46 коп. Відповідно до складеного ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» розрахунку заборгованості за період з 21.09.2021 по 28.10.2021, за кредитним договором №378256289 від 20.05.2021 у позичальника наявна заборгованість у сумі 29 862 грн 46 коп. 14 лютого 2022 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (Клієнт) уклали Договір факторингу №14/02/2022-01, відповідно до п. 2.1. якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 2.2. Договору факторингу, сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог с самостійним Додатком, та не замінює попередній. Згідно з Витягом з реєстру прав вимоги №1 від 14.02.2022 до договору факторингу №14/02/2022-01 від 14.02.2022, від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №378256289 від 20.05.2021 на загальну суму 29 862 грн 46 коп. Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором №378256289 [PERSON] за період з 14.02.2022 по 20.09.2024, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 29 862 грн 46 коп., з яких: за тілом кредиту - 14 923 грн 76 коп., за відсотками - 14 938 грн 70 коп. Відповідно до листа АТ «ТАСКОМБАНК» від 01.01.2025 №13/47.7.-БТ, наданого на виконання ухвали суду від 19.12.2024, станом на 20.05.2021 в АТ «ТАСКОМБАНК» відкрито транзитний рахунок № [NUMBER] у гривнях ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (код ЄДРПОУ 38569246) та станом на 23.12.2024 вищезазначений рахунок ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (код ЄДРПОУ 38569246) в АТ «ТАСКОМБАНК» закрито, дата закриття рахунку - 21.02.2023. Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 04.02.2025 №20.1.0.0.0/7-250127/77696-БТ суду надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] та зазначено номер телефону [NUMBER] , на який надходить інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою. Також, до вказаного листа додано виписку по картці № [NUMBER] за період з 20.05.2021 по 25.05.2021, з якої вбачається зарахування переказу на картку 20.05.2021 у сумі 20 170 грн 00 коп. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, суд встановив, що договір №378256289, укладений у формі електронного документа з електронними підписами сторін 20.05.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та позичальником [PERSON] про надання кредиту, є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Твердження представника відповідача про відсутність належних доказів на підтвердження дій відповідача, спрямованих на укладення кредитного договору, а саме реєстрації в ІТС, надсилання кредитодавцем одноразового ідентифікатора, використання його, як підпису для укладення кредитного договору оцінюються судом критично. Представник відповідача не заперечував, що паспортні дані, зазначені у договорі, повністю відповідають паспортним даним відповідача. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, нею до суду не надано. Також, суд бере до уваги, що відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій не зверталась, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і вона мала можливість надати суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог у частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надала. Більш того, отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 20 170 грн 00 коп. підтверджується випискою по картці № [NUMBER] , що належить відповідачу, за період з 20.05.2021 по 25.05.2021, з якої вбачається зарахування переказу на картку 20.05.2021 у сумі 20 170 грн 00 коп. Крім цього, у вищевказаному договорі та додатку до нього наявна інформація про умови кредитування, зокрема порядок та умови надання кредиту, періодичність внесків, строк дії договору, процентна ставка за користування кредитом та порядок повернення кредиту, а також наявний графік платежів. Суд звертає увагу на те, що умови договору до нього є чіткими та зрозумілими, що виключає можливість їх неоднозначного трактування сторонами. Відтак, суд вважає безпідставними та відхиляє доводи представника відповідача, якими він заперечує факт укладення договору. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до частини 1 статті 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Перехід прав вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» стверджується договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та додатковою угодою №26 від 31.12.2020 до даного договору, пунктом 4.1 якої передбачено можливість передачі права майбутньої вимоги з моменту виникнення такого права вимоги до боржника, а також реєстром прав вимоги №152 від 21.09.2021. Пунктом 5.3.3 даного договору факторингу передбачено право фактора відступати права вимоги на користь третіх осіб. За договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, укладеним між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», останній набув права вимоги з договором №378256289 від 20.05.2021, що стверджується реєстром прав вимоги №7 від 28.10.2021. Пунктом 5.3.3 даного договору факторингу передбачено право фактора відступати права вимоги на користь третіх осіб. 14 лютого 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №14/02/2022-01, відповідно до якого позивач набув права вимоги до відповідача за договором кредиту №378256289 від 20.05.2021 у сумі 29 862 грн 46 коп., що стверджується реєстром прав вимоги №1 від 14.02.2022. Після отримання позивачем права вимоги, відповідач продовжує не виконувати покладені на нього кредитним договором обов`язки, а тому у межах строку дії кредитного договору (з 21.09.2021 по 28.10.2021) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» нараховано відсотки за базовою процентною ставкою 1,3% у сумі 388 грн 00 коп. Отже, суд дійшов висновку про те, що позивач набув право вимоги у тому числі щодо майбутніх вимог, зокрема щодо відсотків нарахованих за період з 21.09.2021 по 28.10.2021 у сумі 388 грн 00 коп., тобто у межах строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові, операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону про фінансові послуги. На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, про те, що позивач - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є належним позивачем, а твердження представника відповідача про відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача є помилковими. Твердження представника відповідача про обов`язок позивача надати суду докази, що підтверджують перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача спростовуються листом АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 04.02.2025 №20.1.0.0.0/7-250127/77696-БТ, який містить інформацію про те, що на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] та зазначено номер телефону [NUMBER] , на який надходить інформація про підтвердження операцій за вказаною платіжною карткою. Також, до вказаного листа додано виписку по картці № [NUMBER] за період з 20.05.2021 по 25.05.2021, з якої вбачається зарахування переказу на картку 20.05.2021 у сумі 20 170 грн 00 коп., а тому суд відхиляє доводи представника відповідача про неотримання відповідачем кредитних коштів. Додатково, суд зазначає, що позивачем надано розрахунок заборгованості по кредитному договору №378256289 від 20.05.2021, з якого вбачається, що відповідач вносила кошти на часткове погашення кредитної заборгованості, чим визнала підписання нею даного договору та отримання кредитних коштів. Усупереч умовам кредитного договору №378256289 від 20.05.2021 відповідач свої зобов`язання не виконала. Після відступлення позивачу права грошових вимог до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості за договором. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за договором №378256289 від 20.05.2021 у сумі 29 862 грн 46 коп., з яких: 14 923 грн 76 коп. - заборгованість по кредиту, 14 938 грн 70 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. При цьому суд виходить з приписів частин 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову повністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 6 000 грн 00 коп., суд зазначає про таке. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 Тараненка Артема Ігоровича, довіреність ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» від 22.02.2024, акт-прийому передачі наданих послуг від 09.09.2024 договір про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024, додаткову угоду №9 від 09.09.2024 до даного договору, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №09/09/24-02 від 09.09.2024, згідно з якими вартість наданих послуг становить 6 000 грн 00 коп. Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Водночас в обґрунтування заперечень представника відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначено, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним, а кількість часу, витраченого на надання правової допомоги позивачу є необґрунтованою. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020року у справі №755/9215/15-ц). Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, що подання таких позовів, не є одиничним випадком, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, та заперечення сторони відповідача щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, вимога в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню у сумі 1 500 грн 00 коп. Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: approved