Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

У січні 2025 року Управління ЖКГ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якому вказувало, що 09 січня 2024 року о 13 год. 40 хв. у м. Вознесенську Миколаївської області на вул. Київській, 244-А, [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Camry», реєстр. номер [NUMBER] , в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини [PERSON] , Управлінню ЖКГ було завдано матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на ремонт лінії зовнішнього освітлення Вознесенської міської територіальної громади у загальному розмірі 94\~590,31 грн. Оскільки [PERSON] завдану шкоду позивачу в добровільному порядку не відшкодував, а тому Управління ЖКГ просило стягнути з відповідача вказану шкоду, а також понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представниця позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проте просив розстрочити йому виплату матеріальної шкоди до кінця 2025 року. Заслухавши пояснення представниці позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, судом встановлено, що 09 січня 2024 року о 13 год. 40 хв. у м. Вознесенську Миколаївської області на вул. Київській, 244-А, [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Camry», реєстр. номер [NUMBER] , в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З відкритих даних МТСБУ вбачається, що станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як володільця транспортного засобу «Toyota Camry», реєстр. номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра» (відносно якого 14 травня 2024 року НБУ прийняв рішення про анулювання ліцензії на провадження страхової діяльності, та яке з 02 серпня 2024 року припинило членство в МТСБУ та позбавлене права укладати страхові договори). Проте, судом з пояснень учасників справи встановлено, що відповідач, як водій забезпеченого транспортного засобу, не виконав передбачений п.п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (чинного на час дорожньо-транспортної пригоди) обов`язок невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.\~Крім цього, позивач, як потерпілий, не подав страховику заяву про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту пригоди, що згідно п.п. 37.1 ст. 37 вказаного Закону є підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування. Судом встановлено, що позивач в результаті дій відповідача зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, що знаходиться у нього на балансі, а саме мережі зовнішнього освітлення по [ADDRESS] , інвентарний номер 10640066 (а.с. 6-21, 24). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За загальним правилом, передбаченим ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (до яких належить діяльність з використання транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою в повному обсязі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 4), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» N 4 від 01 березня 2013 року при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно копії акту Управління ЖКГ від 12 січня 2024 року (а.с. 19) в результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було: збито одну залізобетонну опору, яка знаходиться у стані непридатності для подальшої експлуатації; порвано СІП 4*25 протяжністю 220 м; розбито два світильники «Опало-2», 2 лампи 100 Вт, які є непридатними для подальшого використання; зламано металевий кронштейн та траверс, які є непридатними для подальшій експлуатації. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії дефектного акту (а.с. 11) ремонт пошкодженої лінії освітлення передбачає наступний комплекс робіт: підвішування тросів ВЛ 35 кВ; додавання або віднімання при зміні кількості опор на 1 км при підвішуванні тросів ВЛ 35 кВ; демонтаж залізобетонних одностоякових опор для ВЛ 0,38 кВ і 6-10 кВ (з траверсами); встановлення залізобетонних одностоякових опор для ВЛ 0,38 кВ і 6-10 кВ (з траверсами); розвезення (вивезення) залізобетонних стояків опор для ВЛ 0,38 кВ; демонтаж світильників з люмінесцентними лампами або ртутними лампами; встановлення світильників з люмінесцентними лампами або ртутними лампами; періодичний огляд ПЛ. Згідно наявних в матеріалах справи копій документів, а саме договірної ціни послуг з поточного ремонту лінії зовнішнього освітлення по вул. Київській у м. Вознесенську, пошкодженої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 9-10), локального кошторису на будівельні роботи №02-01-01 (а.с. 12-14), відомостей ресурсів локального кошторису №02-01-01 (а.с. 15-17) загальновиробничих витрат до об`єкту 02-01 (а.с. 18), зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва (а.с. 6-7) вартість робіт з відновлення пошкодженої лінії освітлення (з урахуванням усіх витрат, у тому числі замінюваних та витратних матеріалів) становлять 94\~590,31 грн. Вказаний розрахунок не оспорений жодною зі сторін. За такого, встановлена в судовому засіданні матеріальна шкода у розмірі 94\~590,31 грн підлягає стягненню з [PERSON] на користь управління ЖКГ. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 3 028 грн судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Тому, з урахуванням відповідного клопотання відповідача, враховуючи думку представниці позивача, яка не заперечувала проти розстрочення виконання рішення, суд вважає необхідним розстрочити виконання рішення на 7 місяців рівними частинами.

Outcome: approved