Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості, в якому просив визнати порушення в діях та бездіяльності Міськрайонним центром зайнятості реалізації його переважного права в поворотному прийнятті на роботу, неякісної послуги з працевлаштування та стягнути з казначейського рахунку Міськрайонного центру зайнятості матеріальну шкоду на його користь у вигляді середнього заробітку неотриманої заробітної плати (неотриманого доходу) за посадою інженер-технолог першої категорії, яка утворилась за кожен робочий день з моменту порушення права на поворотне прийняття на роботу на користь в сумі 732 526 грн. та стягнути з казначейського рахунку Міськрайонного центру зайнятості моральну шкоду на його користь в сумі 100\~000 грн. Позов мотивує тим, що його було звільнено з ТОВ «Друкмаш-центр» 20.07.2016 року за п.1 ст. 40 КЗпП з посади провідного інженера конструктора. На аналогічних (наближених) соціальних та трудових умовах та гарантіях йому вдалось працевлаштувався лише 17.02.2020 року. До цього часу не вдавалось працевлаштуватись, не мав постійного стабільного доходу для утримання своєї сім`ї, відбулось значне зменшення матеріального забезпечення його та сім`ї, де він є батьком двох неповнолітніх на той час дітей, які перебували на його утриманні, не міг відновити своє соціальне та матеріальне становище, де за наслідками йому та сім`ї було завдано матеріальної та моральної шкоди від зниження матеріального становища та зменшення можливостей задовольнити матеріальні потреби сім`ї. Матеріальна шкода також полягає в несплаті внесків в пенсійний фонд та податків від доходу, втрата страхового стажу по виходу на пенсію, який необхідно придбати для його відновлення, як єдиний шлях поновлення порушеного права. Також моральна шкода полягає у втраті професійного стажу при розриві в роботі за фахом. За інформацією Міськрайонного центру зайнятості від 11.01.2022 року ТОВ «Друкмаш-центр» після його звільнення проводив набір 26.06.2017 року (в межах одного року) працівників аналогічної кваліфікації з його, а саме інженер-технолога, тобто до настання 21.07.2017 року. За записом трудової книжки він має кваліфікацію інженера технолога. На час направлення на роботу інших працівників аналогічної інженерної кваліфікації він був безробітний та знаходився на обліку у відповідача в статусі безробітного. Міськрайонний центр зайнятості надає послуги безробітним з працевлаштування від імені держави (органу державної влади) «Міністерство розвитку, економіки, торгівлі та сільського господарства України» «Положення про державну службу зайнятості», тому він є споживачем такої послуги та такі відносини також підпадають під дію закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач здійснює підбір вакансій, комплектує працівниками з числа безробітних на вакансії поданих роботодавцем по формі звітності 3-ПН у порядку пп.4 п.3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», інформує безробітних про вакансії, сприяє працевлаштуванню безробітних. Міськрайонний центр зайнятості надає послуги з працевлаштування від імені держави, тому він є споживачем такої послуги та такі відносини також підпадають під дію закону України «Про захист прав споживачів». Його трудова книжка була тривалий час у відповідача, то при намірах звільнити його за п.1 ст. 40 КЗпП відповідач знав його конфіденційну інформацію у вигляді досвіду, посад та рівня кваліфікації. Також записи в трудовій книжці при її знаходженні (зберіганні) у відповідача на час роботи до дати звільнення - мали бути враховані при застосуванні переважного права, тому були відомі відповідачу в повному обсязі, та була змога зробити фотокопії для службового використання. Оскільки роботодавець за посередництвом відповідача проводив набір працівників аналогічних з його кваліфікацією - відповідач неправомірно укомплектував іншим працівником вакансію роботодавця, чим відповідач в лиці держави порушив його переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу протягом одного року, допустив дискримінацію, неякісну послугу з працевлаштування, що потягло матеріальні та моральні та збитків, де порушене право підлягає захисту судом. Його не було проінформовано про таку вакансію інженера-технолога, не запропонована така вакансія з урахуванням надання особливих гарантій скороченим працівникам. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 26.11.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, призначено судове засідання. 19.12.2024 року відповідачем подано відзив на позов. Ухвалою суду від 15.01.2025 року за клопотанням позивача у справі замінено відповідача Кропивницьку філію Кіровоградського обласного центру зайнятості на належного відповідача Кіровоградський обласний центр зайнятості. 28.01.2025 року відповідачем подано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] 03.02.2025 року позивачем подана відповідь на відзив. 08.04.2025 року представником відповідача суду надані додаткові пояснення у справі. В судовому засіданні 25.02.2025 року позивач позов підтримав, пояснив, що втратив роботу в 2016 році, на роботі поновлений не був і протягом року мав переважне право на працевлаштування, але прийняли іншу особу, яку він не може встановити, хоча вони були в рівних умовах. 27.05.2025 року позивачем подані додаткові пояснення, які він просив врахувати при розгляді справи. Представник відповідача в судових засіданнях позов не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, просила відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до\~ст.\~23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода полягає: у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 20.07.2016 року його було звільнено з ТОВ «Друкмаш-центр» за п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України з посади провідного інженера-конструктора. ТОВ «Друкмаш-центр» 26.06.2017 року (в межах одного року) проводив набір працівників аналогічної кваліфікації, а саме інженера-технолога. Позивач зазначає, що оскільки роботодавець за посередництвом відповідача проводив набір працівників аналогічної кваліфікації, то відповідач порушив його переважне право поворотного прийняття на роботу протягом одного року, допустив дискримінацію, неякісну послугу з працевлаштування, що потягло матеріальні та моральні збитки. Судом відмічається, що переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу встановлено ст. 42-1 Кодексу законів про працю України. Працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених п.1 ст. 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у ст. 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором. Цією нормою закріплено додаткову гарантію щодо працівників, зазначених у ст. 42-1 Кодексу законів про працю України на укладення трудового договору у випадку, якщо власник після раніше проведеного ним скорочення чисельності або штату та звільнення працівників, знову здійснює прийняття працівників на роботу. При цьому, взаємовідносини, що виникають між сторонами трудового договору, якими є роботодавець та найманий працівник, мають вирішуватися саме між цими сторонами. Частиною 2 ст. 232 Кодексу законів про працю України визначено, що спори про відмову у прийнятті на роботу працівників, яким надано право поворотного прийняття на роботу розглядаються безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах. Одночасно центри зайнятості повноваженнями щодо реалізації права громадян на поворотне прийняття на роботу не наділені. Основні засади організації діяльності, перелік завдань та повноважень Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, що входив у централізовану систему державних установ державної служби зайнятості, регламентувались Законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення», Положенням про Державну службу зайнятості України, затвердженим наказом Наказу Міністерства соціальної політики України від 15.12.2016 року № 1543, Положенням про Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості, затвердженим наказом Кіровоградського обласного центру зайнятості від 10.06.2016 року № 108-Д-2016. Відповідно до п.1 розд. ІІ Положенням про Державну службу зайнятості України, п. 6 Положення Кіровоградський міськрайонний центр зайнятості продовжував виконувати завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначені законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення». Згідно з ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» до основних завдань центру зайнятості відносилось, зокрема: сприяння громадянам у підборі підходящої роботи; надання роботодавцям послуг з добору працівників; участь в організації проведення громадських та інших робіт тимчасового характеру; сприяння громадянам в організації підприємницької діяльності, зокрема шляхом надання індивідуальних та групових консультацій; участь у реалізації заходів, спрямованих на запобігання масовому вивільненню працівників, профілактика настання страхового випадку; організація підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації безробітних з урахуванням поточної та перспективної потреб ринку праці; проведення професійної орієнтації населення; додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян, які неконкурентоспроможні на ринку праці; здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до покладених на нього завдань, центр зайнятості: - здійснював управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», управління майном; - забезпечував функціонування Єдиної інформаційно-аналітичної системи, зокрема, формував базу даних про вільні робочі місця (посади) на підставі інформації, що надійшла від роботодавців, суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, з інших джерел (зокрема, з інформаційних ресурсів з пошуку роботи); - вів облік осіб, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні, та наданих їм послуг; - здійснював реєстрацію безробітних, вів облік наданих їм послуг; - організовував професійне навчання зареєстрованих безробітних з урахуванням поточної та перспективної потреб ринку праці; - організовував роботу з присвоєння/підтвердження професійних та часткових професійних кваліфікацій, визнання результатів неформального та інформального навчання для зареєстрованих безробітних; - інформував населення, органи виконавчої влади та заклади освіти про попит та пропонування робочої сили на ринку праці, права та гарантії у сфері зайнятості населення та у разі настання безробіття; - здійснював в установленому законодавством порядку збирання, опрацювання, подання та поширення адміністративних даних про попит та пропонування робочої сили на ринку праці, надання соціальних послуг населенню та роботодавцям; - сприяв працевлаштуванню безробітних на підприємствах, що залучаються до реалізації державних цільових програм та інфраструктурних проектів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; - взаємодіяв з роботодавцями з питань визначення поточної та перспективної потреби в робочій силі, професійного навчання населення та укомплектування вільних робочих місць; - вів перелік суб`єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні; - проводив розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення; - здійснював контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття; - надавав безоплатно консультації з питань працевлаштування (у тому числі осіб з інвалідністю) підприємствам, установам та організаціям незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, фізичним особам-підприємцям, а також фізичним особам, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю; - забезпечував надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці беруть участь у забезпеченні зайнятості населення та відповідно до ч.4. п.1 та п.7 мають право: проводити добір працівників безпосередньо або через територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції та проводити співбесіди з кандидатами на працевлаштування з метою визначення відповідності їх професійних знань, вмінь та навичок встановленим вимогам. Виходячи з аналізу нормативно-правових документів, які регламентували діяльність центру зайнятості, Кодексу законів про працю України, до повноважень центру зайнятості не належать питання, пов`язані з підбором та розстановкою персоналу підприємств, установ та організацій, що є виключною компетенцією їх керівників, а також фахівці центру зайнятості не беруть участі у реалізації права поворотного прийняття на роботу громадянина, закріпленого ст.42-1 Кодексу законів про працю в Україні, та не здійснюють контроль за дотриманням цієї норми трудового законодавства. Як зазначає представник відповідача позивачу вищезазначені положення неодноразово роз`яснювалось у відповідях на його запити, зокрема від 24.10.2022 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині визнання в діях та бездіяльності відповідача реалізації його переважного права в поворотному прийняті на роботу є безпідставними і задоволенню не пілягають. Щодо вимог позивача про дискримінацію зі сторони відповідача та надання неякісної послуги з працевлаштування, що потягло матеріальні та моральні збитки, судом відмічається наступне. Згідно з даними персональної картки безробітного № 110616093000015 позивач був зареєстрований у Кіровоградському міськрайонному центрі зайнятості з 07.10.2016 року по 06.03.2019 року після звільнення його з посади інженера-конструктора ТОВ «Друкмаш-центр» за ст. 40 п.1 КЗпП України. Реєстрацію позивачу було припинено у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування. Як пояснила представник відповідача інформація про вакансію інженера-технолога від ТОВ «Друкмаш-центр» надійшла до центру зайнятості 19.06.2017 року у звіті за формою № 3-ПН та у цей же день було видано направлення на працевлаштування № 11061706190005001 від 19.06.2017 року на цю посаду іншому зареєстрованому безробітному, який був в цей день, а саме 19.06.2017 року, на відвідуванні в центрі зайнятості та мав освіту за спеціальністю «Технологія машинобудування» і досвід роботи за останнім місцем роботи інженера-технолога на відміну від позивача, який звільнився з посади інженера-конструктора та мав спеціальність «Металорізальні верстати та системи». Саме цей безробітний, якому було видано центром зайнятості направлення на працевлаштування повністю відповідав вимогам ТОВ «Друкмаш-центр» у заявленій вакансії. Після співбесіди з кандидатом на посаду інженера-технолога роботодавець заповнив корінець направлення на працевлаштування для центру зайнятості, у якому зазначив відповідь про прийняте рішення: «Буде прийнято за умови проходження особою стажування». У цьому ж корінці направлення керівником товариства була зроблена відмітка: «Просимо не направляти на це робоче місце іншу кандидатуру». Корінець направлення знаходиться в персональній справі безробітного. Форма направлення, яке видають центри зайнятості безробітним, затверджена наказом Міністерства соціальної політики України № 848 від 17.08.2015 року, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.09.2015 року за № 1065/27510 «Про затвердження форм Персональної картки та додатків до неї, заяви про надання (поновлення) статусу безробітного та направлення на працевлаштування» та містить вичерпний перелік відповіді роботодавця про прийняте рішення. 19.06.2017 року між центром зайнятості, цим безробітним, що пройшов співбесіду, та ТОВ «Друкмаш-центр» був укладений договір про професійне навчання безробітного у роботодавця за № 110617061900002, згідно з яким роботодавець забезпечував навчання безробітного шляхом стажування з 19 по 21 червня 2017 року та працевлаштування його після навчання. Вакансія інженера-технолога ТОВ «Друкмаш-центр» була укомплектована 22.06.2017 року за підсумками стажування, про що роботодавець повідомив центр зайнятості. Позивач згідно з додатком 1 до персональної справи на прийомі у фахівця центру зайнятості був 25.05.2017 року, 21.06.2017 року, 27.06.2017 року, але не в той день, коли надійшла інформація від роботодавця про відкриту вакансію інженера-технолога від ТОВ «Друкмаш-центр», а саме 19.06.2017 року.

Outcome: dismissed