Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява обґрунтована тим, що 05.11.2023 об 11 год. 40 хв. в Запорізькому районі, смт. Кушугум, 4,8 км від вул. Партизанська у бік автошляху М-18, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210994-20», номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з грунтової дороги на асфальт та повертаючи праворуч, виїхав на зустрічну смугу, був не уважний та не пропустив автомобіль «Volkswagen TRANSPORT», номерний знак [NUMBER] з приєднаним причепом ПГ 02И, номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався з правої сторони, чим порушив вимоги п. 2.3Б, 16.11, 10.5 ПДР України. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Volkswagen TRANSPORT», номерний знак [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.11.2023 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За результатами проведеного висновку експерта № 184/12/23 транспортно-товарознавчої експертизи від 31.12.2023 вартість матеріального збитку автомобіля «Volkswagen TRANSPORT», номерний знак [NUMBER] , станом на момент ДТП складала 81081,69 грн. За проведення вказаного висновку експерта позивач сплатив 5700,00 грн. Не узгодивши із позивачем, як потерпілою особою та власником пошкодженого транспортного засобу розміру страхового відшкодування ПАТ «СК «УПСК» 03.01.2024 було перераховано на ім?я позивача страхове відшкодуваеея у розмірі 68891,06 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 17190,63 грн - страхового відшкодування, 5700,00 грн - за проведення експертного авто товарознавчого дослідження; судові витрати. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2024 відкрито провадження у даній справі. Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач скористався своїм правом та направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. У березні 2025 представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязів, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та врахувати франшизу у розмірі 2600,00 грн. Клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2023 об 11 год. 40 хв. в Запорізькому районі, смт. Кушугум, 4,8 км від вул. Партизанська у бік автошляху М-18, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994-20, номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи з грунтової дороги на асфальт та повертаючи праворуч, виїхав на зустрічну смугу, був не уважний та не пропустив автомобіль Volkswagen Transport, номерний знак [NUMBER] з приєднаним причепом ПГ 02И номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався з правої сторони. При дорожньо-транпортній пригоді автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.11.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Частиною 6 статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль Volkswagen Transporter, номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП у водія транспортного засобу марки «ВАЗ 210994-20», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] була застрахована цивільно-правова відповідальність у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна», згідно полісу обов`язкового страхового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 3996782. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, Страхова компанія «Євроінс Україна» у силу вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договору має відшкодувати завдану шкоду у межах суми страхового відшкодування, як страховик особи, яка завдала шкоду. Як вбачається зі Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 31021, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ТОВ «СЗУ Україна» матеріальний збиток, завданий транспортному засобу Volkswagen Transport, номерний знак [NUMBER] складає 66541,06 грн без ПДВ. Однак, згідно Висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення [PERSON] через [PERSON] № 184/12/23 від 31.12.2023 вартість матеріальних збитків спричинено власнику КТЗ Volkswagen Transporter T5 Combi 1/9 TDi 85(7Н), номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП, яке мало місце 05.11.2023 станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні ймовірно становить: «У» = 81081,69 грн. Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2024 на його ім?я перераховано страхове відшкодування у розмірі 63891,06 грн, що підтверджується роздруківкою про зарахування від 03.01.2024 о 17:30 год. Згідно ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав. Як вбачається з поданого позивачем висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення [PERSON] через [PERSON] № 184/12/23 від 31.12.2023, судовий експерт Мазур М.С. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України. З вказаного висновку також вбачається, що огляд автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , проводився в світлий час доби за адресою: вул. Обїзна, м. Тернопіль Тернопільської області, в присутності замовника, учасник ДТП чи/або представник на огляд не з?явилися, хоча, зі слів замовника належним чином повідомлені. Окрім цього, висновок експертизи, зроблений позивачем є пізнішим ніж звіт відповідача та розмір шкоди визначений позивачем більш наближений до часу розгляду справи. Суд зазначає, щоЗвіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 31021, виготовлений ТОВ «СЗУ Україна», вимогам закону для експертного висновку не відповідає, оскільки оцінювач Курилович Д.Ф. не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Відповідачем, також, не спростовано висновків, викладених у висновку експерта, наданому позивачем. Відтак, наданий позивачем висновок експерта є належним та допустимим доказом по справі та на підставі такого висновку, розмір страхового відшкодування, розрахований та виплачений відповідачем, не відповідає реальному розміру матеріального збитку, заподіяного позивачу пошкодженням автомобіля марки «Volkswagen Transport», д.н.з. [NUMBER] , у зв`язку із чим з відповідача підлягає стягненню доплата страхового відшкодування у вигляді різниці між реальним розміром матеріального збитку та виплаченим страховим відшкодуванням, що становить 17190 грн. (81081,69 грн. - 63891,06 грн.) Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Матеріалами справи встановлено, що вартість витрат за залучення експерта, яку поніс позивач становить 5700 гривень, що підтверджується договором № 184/12/23 на виконання судової експертизи від 07.12.2023 та квитанцією до прибуткового касового ордера № 184/12/23 від 21.12.2023. Окрім того, сума сплаченого позивачем судового збору становить 1211,20 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволеню, з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] необхідно стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн., а також витрати на проведення експертизи в розмірі 5700 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved