Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ГУПФ України в Черкаській області про стягнення нарахованої, але не виплаченої соціальної виплати в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовує тим, що її чоловік [PERSON] отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 року у справі №580/3461/20 зобов`язано ГУПФ України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62 % суддівської винагороди, визначеної у довідці територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-336/20 від 24.02. 2020 року з урахуванням фактично виплачених сум. На виконання вказаного рішення суду відповідачем нарахована доплата у розмірі 238 875, 63 грн. Виплату вказаної донарахованої та не виплаченої суми довічного грошового забезпечення судді у відставці покладено у встановленому законом порядку на Бюджетні кошти через Державне казначейство України. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. 20.09.2024 року вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. 23.09.2024 року вона звернулась до відповідача із заявою про виплату нарахованого та недоотриманого щомісячного грошового утримання судді у відставці, додавши до заяви свідоцтво про право на спадщину. Листом (рішенням) від 04.10.2024 року, відповідач відмовив їй у виплаті нарахованого та недоотриманого грошового утримання судді у відставці мого чоловіка [PERSON] , оскільки рішення суду у справі винесено на користь [PERSON] та зобов`язано виплатити кошти [PERSON] а тому відсутні підстави для виплати належних грошових коштів. Отже, вимога позивача до відповідача полягає у стягненні нарахованої та недоотриманої соціальної виплати, а саме щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що входить до складу спадщини. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік які народилися з 1 січня 1954 року по [INFO] ; 2) 61 рік 6 місяців які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, судді, який вийшов у відставку може виплачуватися або пенсія на умовах, визначених законом, або щомісячне довічне грошове утримання судді, в залежності від вибору останнього. Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому Державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності,смерті годувальника. Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка призначається при звільненні судді у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України, як захід матеріального забезпечення. Окрім того, встановлене державою матеріальне й соціальне забезпечення судді (пенсійне забезпечення та довічне грошове утримання судді) мають спільну мету та призначення й є однією з форм гарантій незалежності судді, що кореспондує ст. 126 Конституції України. Відповідно ж до норм чинного законодавства України (п. 10 ч. 5 ст. 48, ч. 1 ст., 140 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») забезпечення незалежності судді досягається в тому числі у спосіб надання певних соціальних гарантій членам їх сімей. Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання за своєю суттю є регулярною грошовою виплатою у зв`язку із звільненням судді у відставку, яка виплачується територіальними органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання зберігається за суддею у відставці і після досягнення пенсійного віку, встановленого Законом № 1058-1V. З системного аналізу наведених норм вбачається, що визначені в даному нормативному акті поняття «пенсія» та «щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці» за змістом закону є тотожними, про що свідчить їх викладення у назві статті 142 зазначеного Закону єдиним реченням («Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці») та відносяться до соціальних виплат. До того ж, подібна позиція у формуванні правових термінів з питань пенсійних відносин спостерігається і в інших законодавчих актах, що регулюють проблеми пенсійного забезпечення. Просить суд стягнути з ГУ ПФ в Черкаській області на її користь недоотриману за життя її чоловіком [PERSON] соціальну допомогу у виді довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 238875 грн.63 коп. нараховану на виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 року у справі № 580/3461/20, що входить до складу спадщини. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ в Черкаській області на її користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2388,76 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.02.2025 року відкрите загальне позовне провадження у справі. 21.02.2025 року до суду надійшов відзив ГУ ПФ в Черкаській області, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи просила проводити у її відсутності. У відзиві вказує на те, що доплата за період з 19.02.2020 року по 28.02.2021 року у сумі 238875,63 грн., нарахована [PERSON] за рішенням суду, відповідно до ст.142 Закону України N 1402-VIII, 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів» підлягала виплаті [PERSON] за рахунок коштів Державного бюджету України, які за його життя не надходили. Відповідно до частини першої та другої ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Згідно з частиною другою статті 72 Закону України від 09.07.2003 № 1058?IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Отже, Головне управління не наділене повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами фонду Заборгованість з пенсійних виплат за рішеннями суду, яка виникла у 2020 - 2025 роках, значно перевищила видатки, передбачені бюджетом Головного управління на її погашення. Наразі бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік, та, відповідно, план доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на 2025 рік не затверджені. Таким чином, виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету та у порядку черговості за датою набрання рішеннями законної сили. З огляду на зазначене, через відсутність фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів доплата пенсії, нарахована за рішенням суду, за життя [PERSON] не виплачена. Крім того, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі № № 580/3461/20 винесено на користь [PERSON] виплачувати позивачу нараховану доплату пенсії за період з 19.02.2020 по 28.02.2021 підстави відсутні. 07.03.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги повністю. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.03.2025 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до\~ч.ч.1,3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.05.1974 року, у зв`язку з чим [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.05.2025 року Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року - скасоване в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату [PERSON] щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% та прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату [PERSON] щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 62% суддівської винагороди, визначеної у довідці територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-336/20 від 24 лютого 2020 року з урахуванням фактично виплачених сум. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] . Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2024 року, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: грошової заборгованості, згідно рішення Шостого апеляційного адміністративного суду, в розмірі 238875,63 грн., відповідно до довідки №2300-0501-8/69214 виданої 18.09.2024 року відділом обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Черкаської області. 23.09.2024 року [PERSON] звернулася до ГУ ПФ України в Черкаській області із заявою щодо виплати недоотриманої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці померлого [PERSON] . Листом від 04.10.2025 року №2300-0502-8/73784, ГУПФ України у Черкаській області повідомило [PERSON] про те, що доплата за період з 19.02.2020 року по 28.02.2021 року у сумі 238875,63 грн. нарахована [PERSON] за рішенням суду, відповідно до ст. 142 Закону України №1402-VІІІ, 02.06.2016 «Прпо судоустрій і статус суддів» підлягала виплаті [PERSON] за рахунок коштів Державного бюджету України, які за його життя не надходили. Відповідно до частини першої та другої ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Оскільки рішення суду у справі №580/3461/20 винесено на користь [PERSON] та зобов`язано виплатити кошти [PERSON] а тому відсутні підстави для виплати належних грошових коштів. Враховуючи зазначене, для виплати недоотриманої пенсії законодавчих підстав немає. Так, Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Із положень ч. 1 ст.1227ЦК України слідує, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово. Позивачка є дружиною спадкодавця і відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити). Водночас, якщо вина пенсіонера у неотриманні нарахованих сум пенсії відсутня, то ці суми виплачуються спадкоємцям за минулий час без обмеження будь-яким строком. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, судді, який вийшов у відставку може виплачуватися або пенсія на умовах, визначених законом, або щомісячне довічне грошове утримання судді, в залежності від вибору останнього. Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому Державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності,смерті годувальника. Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка призначається при звільненні судді у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України, як захід матеріального забезпечення. Окрім того, встановлене державою матеріальне й соціальне забезпечення судді (пенсійне забезпечення та довічне грошове утримання судді) мають спільну мету та призначення й є однією з форм гарантій незалежності судді, що кореспондує ст. 126 Конституції України. Відповідно ж до норм чинного законодавства України (п. 10 ч. 5 ст. 48, ч. 1 ст., 140 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») забезпечення незалежності судді досягається в тому числі у спосіб надання певних соціальних гарантій членам їх сімей. Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання за своєю суттю є регулярною грошовою виплатою у зв`язку із звільненням судді у відставку, яка виплачується територіальними органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання зберігається за суддею у відставці і після досягнення пенсійного віку, встановленого Законом № 1058-1V. З системного аналізу наведених норм вбачається, що визначені в даному нормативному акті поняття «пенсія» та «щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці» за змістом закону є тотожними, про що свідчить їх викладення у назві статті 142 зазначеного Закону єдиним реченням («Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці») та відносяться до соціальних виплат. У рішенні від 3.062013 року № 3-рп/2013 (справа № 1 -2/2013) Конституційний Суд зазначив що «визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості». Також за іншим судовим рішенням «здійснюючи перевірку вказаного положення на відповідність Основному Закону України Конституційний Суд України виходить з того, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді та полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня,: гідного його статусу» (рішення КСУ від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, Справа № 1-8/2016). Позивачка є дружиною спадкодавця і відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити). Водночас, якщо вина пенсіонера у неотриманні нарахованих сум пенсії відсутня, то ці суми виплачуються спадкоємцям за минулий час без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка як спадкоємець [PERSON] протягом шести місяців після смерті чоловіка звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа №50/2024. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2024 року, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: грошової заборгованості, згідно рішення Шостого апеляційного адміністративного суду, в розмірі 238875,63 грн., відповідно до довідки №2300-0501-8/69214 виданої 18.09.2024 року відділом обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Черкаської області. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позов подано з метою захисту спадкових прав позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є стягнення нарахованої, але не отриманого спадкодавцем позивача за життя довічного грошового утримання судді, тобто виплати, яка є спадковою масою і не стосуються порядку нарахування соціальних виплат. Тобто вимоги є майновими (стягнення грошових коштів), а правовідносини між сторонами - цивільними. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.09.2020 року (справа №428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст.263ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права. Також, суд враховує правову позицію викладену в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.04.2024 року у справі № 201/7965/23 , в якій зазначено, що зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до статті 1227 ЦК України до складу спадщини входять суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.10.2022 року у справі № 727/12371/21 припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 263/12032/20, від 18 жовтня 2023 року у справі № 243/12679/21. [PERSON] не встиг скористатися своїм правом на отримання належних йому сум виплат, так як [INFO] помер. Також, суд звертає увагу на те, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Слід зазначити що в рішенні ЄСПЛ (Lengauer and Others v. Romania, заява 17801/04 та 22 інші, рішення від 29 вересня 2020 року) суд визнав порушення\~статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції. Суд зауважив, що він вже раніше встановлював, що неможливість заявників повернути у власність своє майно, незважаючи на остаточні судові рішення, що ретроспективно визнавали їх майнові права, являла собою позбавлення їх власності в розумінні другого речення параграфу першого статті 1 Протоколу № 1, та що таке позбавлення в поєднанні з повною відсутністю компенсації становило порушення їх права на мирне володіння своїм майном. Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Відтак, враховуючи вказані норми матеріального права, суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, суд у відповідності до ст.ст.133,141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України в Черкаській області на користь [PERSON] , судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в сумі 2388,76 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 316-321 ЦК України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів»

Outcome: approved