Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

05.03.2024 адвокат Олексієнко М.М. в інтересах позивача звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до 1. Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА», 2. [PERSON] у якому просив: 1. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 48 802,17 грн, 3% річних у розмірі 140,00 грн, пеню у розмірі 1415,12 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 грн; 2. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 77 246,56 грн, 3% річних у розмірі 298,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 грн; 3. Стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на проведення судової експертизи у розмірі 5 000,00 грн. 4. Стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 18 000,00 грн та судовий збір у розмірі - 1 279,04 грн. Позов обґрунтовано тим, що 20.10.2023 на з`їзді із вул. Ревуцького на проспект Бажана у м. Києві сталася ДТП, за участі автомобілів «Сhevrolet Воlt ЕV» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «DAF ТЕ 95 FХ», д.н.з. [NUMBER] з причепом «КОЕGЕL SN 24», д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП, транспортний засіб «Сhevrolet Воlt ЕV» д.н.з. [NUMBER] ,, що належить [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2023 у справі про адміністративне правопорупіення № 753/20048/23, яка набрала законної сили 16.11.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, постанова про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної вілповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова сулу, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Станом на 20.10.2023 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DAF ТЕ 95 FХ», д.н.з. [NUMBER] була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування № 214723449 в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Правовідносини з приводу виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспогчнііх засобів» (далі - Закон України «Про ОСЦПВП»). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ОСЦПВП» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про ОСЦПВП» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п. 5.1. ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», для отримання страхового зідшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність, Законом України «Про ОСЦПВП» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 30.10.2023 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування відповідно до ст. 33, 35 Закону України «Про ОСЦПВП». Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 05.12.2023, складеного ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі ремонтної калькуляції № 100925/23 від 22.11.2023, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного «Сhevrolet Воlt ЕV» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП, становить 35 066,85 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу), а вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, складає 46 303,46 грн. 08.12.2023 ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 32 566,84 грн, з призначенням платежу: «Стр. відшк. [PERSON] ([NUMBER]) по Дог. № 214723449 від 22.05.2023 БезПДВ». На замовлення [PERSON] було проведено оцінку, - висновок експерта № 091/23 від 16.11.2023 за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту (без врахування коефіцієнту фізичного зносу) транспортного засобу «Сhevrolet Воlt ЕV» д.н.з. [NUMBER] складає 182 415,57 грн., а вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу), заподіяного власнику автомобіля «Сhevrolet Воlt ЕV» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у ДТП, становить 107 669,01 грн. Додатково зауважує, що до висновку експерта № 091/23 від 16.11.2023 додано роздруківки результатів діагностування електрообладнання КТЗ від 31.08.2022 та 10.11.2023, а також визначено результати вимірювання кутів встановлення коліс, що свідчить про пошкодження рульового механізму, що не було враховано Відповідачем-1 при здійсненні страхового відшкодування. 13.12.2023 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із претензією про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, на доплату страхового відшкодування у розмірі 75 152,17 грн (позивачу не був відомий розмір франшизи за полісом № 214723449, який складає 2 500,00 грн), надавши висновок експерта № 091/23 від 16.11.2023. Листом від 18.01.2024 за вих. № 09-02-17/687 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомило, що розглянувши наданий висновок експерта № 091/23 від 16.11.2023, складений судовим експертом Коваль І.М., не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі, розглянувши матеріали справи № 100925, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було прийнято рішення шодо доплати потерпілій особі страхового відшкодування у розмірі 23 800,00 грн. 23.01.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 23 800,00 грн, з призначенням платежу: «Стр. відшк. [PERSON] ([NUMBER]) по Дог. № 214723449 від 22.05.2023 БезПДВ». Загальна сплачена сума страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» склала 56 366,84 грн (32 566,84 + 23 800,00). Тому, сума зобов`язання, що має бути доплачена ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складає; 107 669,01 грн - 2 500,00 - 32 566,84 грн - 23 800,00 грн = 48 802.17 грн, де 107 669,01 грн - вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу), заподіяного власнику автомобіля «Сhevrolet Воlt ЕV» д.н.з. [NUMBER] згідно висновку експерта № 091/23 від 16.11.2023; 2 500,00 - франшиза; 32 566,84 грн - сплачена сума страхового відшкодування, 23 800,00 грн - сплачена сума доплати страхового відшкодування. Стосовно стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням з винної в ДТП особи - [PERSON] . Згідно зі статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пош кодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про ОСЦПВ»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Винна в ДТП особа ( [PERSON] ) не обмежена жодним нормативно-правовим актом для повного відшкодуванні завданої нею шкоди у разі недостатності страхового відшкодування. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц встановлено наступне - відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідач - 1 при виплаті страхового відшкодування обмежений нормами Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», зокрехма, статтями 29 (яка передбачає виплату страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу), 12 (страхове відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи), 36 (страхове відшкодування зменшується на розмір ПДВ, якщо страхове відшкодування здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи). Відтак, винна в ДТП особа відшкодовує різницю між страховою виплатою та завданим збитком, якщо розмір завданого збитку складається з платежів, які не покриваються страховою компанією. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: від 21.12.2022 № 369/13458/20; від 09.11.2022 № 366/2985/19; від 09.11.2022 № 497/470/2021; від 28.09.2022 № 727/182/21; від 21.09.2022 № 486/716/20; від 14.09.2022 № 441/756/18; від 14.09.2022 № 520/7996/18; від 17.08.2022 № 761/15232/18; від 08.06.2022 № 757/20129/16-ц; від 25.05.2022 № 503/1597/16-ц; від 16.02.2022 № 242/1930/21; від 16.02.2022 № 725/1670/18; від 16.02.2022 № 709/370/20; від 16.02.2022 № 363/5092/18; від 09.02.2022 № 567/881/18; від 26.01.2022 № 204/5403/18. У постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19 та Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (абзац 4 пункт 9) та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року за № 4 (частина З пункт 14), особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Страхова сума визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює поридок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика. Вказана правова позиція повністю узгоджується з судовою практикою, що підтверджується постановою Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17. Отже, [PERSON] відповідно до ст. 1194 ЦК України, актуальної практики ВС та постанов пленуму ВСУ та ВССУ не вправі вимагати врахування зношеності майна при його відновлювальному ремонті, а тому Відповідач-2 повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, яка становить 77 246,56 грн: 182 415,57 грн - 105 169.01 = 77 246,56, де: 182 415,57 грн - вартість відновлювального ремонту (без врахування коефіцієнту фізичного зносу) згідно висновку експерта № 091/23 від 16.11.2023; 105 169,01 грн - вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу), заподіяного власнику автомобіля «Сhevrolet Воlt ЕV» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 107 669,01 згідно висновку експерта № 091/23 від 16.11.2023, за вирахуванням франшизи у розмірі 2 500,00 грн. [PERSON] керував вантажним автомобілем та вочевидь, виконував трудові обов`язки з перевезення вантажу. Встановлення роботодавця винуватця ДТП має суттєве значення для повного захисту порушених прав та законних інтересів [PERSON] , який є власником пошкодженого автомобіля «Сhevrolet Воlt ЕV» д.н.з. [NUMBER] , оскільки стаття 1172 ЦК України встановлює обов`язок роботодавця відшкодувати шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх службових трудових обов`язків. Представник позивача звертався до ДПС України, Пенсійного фонду України із адвокатськими запитами, для встановлення факту наявності трудових правовідносин між безпосереднім заподіювачем шкоди та іншою особою (суб`єктом господарювання), оскільки наразі об`єктивно неможливо дійти висновку про встановлення факту наявності трудових правовідносин між роботодавцем і заподіювачем шкоди чи встановлення іншого належного відповідача та вирішення питання про стягнення із нього на користь позивача відшкодування заподіяної шкоди. У зв`язку з відмовами ДПС України, Пенсійного фонду України у наданні вищевказаної інформації, представник позивача звернувся із клопотаннями про витребування доказів з ДПС України, Пенсійного фонду України. Якщо в ході розгляду справи буде встановлено, що на момент ДТП [PERSON] перебував в трудових відносинах, представником позивача буде подано заяву про заміну неналежного відповідача на належного. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підтвередила вищезазначений висновок, вказавши, що впаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає, та шкода покрита в повному обсязі страховою вшглатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуваннялі). Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2019 у справі №761/14285/16-ц, позивач не зобов`язаний надавати будь-які акти виконаних робіт на підтвердження понесених збитків, оскільки це суперечить положенням ст. 22 ЦК України, відповідно до якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв 'язку зі знищенням, або пошкодж енням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зі змісту вказаної норми вбачається, що до збитків належать і витрати, які особа понесе у майбутньому. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтвердж ується висновком експертизи. У постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі № 753/4696/16-ц зазначено, що якіцо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого. Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком, відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування. Посилання судів попередніх інстанцій, як на підставу відмови у стягненні шкоди з ОСОБА 2, на те, що витрати стягуються судом лише після проведення ремонтних робіт автомобіля та доведеності їх оплати є помилковим, не ґрунтуються на законі і не відповідають обставинам цієї справи. Позивачем заявлено вимоги, зокрема до ОСОБА _2, про відшкодування заподіяної ним ОСОБА 1 шкоди (збитків), до яких законом віднесено також і витрати, які особа як вже зробила, так і мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Позивачем надано докази на підтвердження завданих йому реальних збитків (вартості відновлювального ре.монту) у розмірі 90 477,94 грн, а відповідачами не спростовано заявлений позивачем розмір шкоди будь-якими іншими належними доказами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 206/3219/15-ц від 19.07.2021, оскільки коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу та його складових частин ураховується при визначенні матеріального збитку, який відшкодовується страховиком, натомість при визначенні розміру відшкодування, яке підлягає стягненню з винної особи, ураховуєт ься принцип повного відшкодування шкоди потерпілому, зокрема відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (статті 1192, 1194 ЦК України). Також, така позиція була підтримана в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі 757/33065/18-ц від 21.07.2021. Щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат 30.10.2023 позивач звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою на виплату страхового відшкодування. 08.12.2023 ПАТ «ПАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 32 566,84 грн. 23.01.2024 ПАТ «ПАСК «Оранта» здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 23 800,00 грн. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВП» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування чи про відмову у його здійсненні. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування не в повному обсязі, тому до ПАТ «НАСК «Оранта» слід застосувати положення ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнути на користь позивача від простроченої суми у розмірі 48 802,17 грн за період з 24.01.2024 по 28.02.2024, 3% річних - 140,00 грн, пені - 1415,12 грн, інфляційного збільшення боргу - 1 грн. Несплата страхового відшкодування у повному обсязі свідчить про умисне та безпідставне ухилення ПАТ «НАСК «Оранта» від виконання покладеного на нього обов`язку щодо відшкодування завданих збитків та порушує законні права та інтереси позивача. [PERSON] не відшкодував позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тому просить стягнути на користь позивача від простроченої суми у розмірі 77 246,56 грн за період з 12.01.2024 по 28.02.2024, 3% річних - 298.00 грн, інфляційного збільшення боргу - 1 грн. Оскільки станом на момент подання позовної заяви відсутні показники індексу інфляції за січень, лютий 2024 року, в майбутньому позивачем може бути подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строку (термін). Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є ії компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Правовідношення, в якому у зв`язку із настанням страхового випадку у страховика виникло зобов`язання сплатити потерпілому суму страхового відшкодування у повному обсязі (тобто сплатити грошові кошти) є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. В силу положень ст. 530 ЦК України статті 530 ЦК України, якпдо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 625 розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу). При цьому у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавс`і вом, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Щодо судових витрат; судового збору, витрат на професійну (правничу) допомогу, витрат на проведення судової експертизи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову. Як зазначено в ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між: сторона разом із іншими судовими витратами. Д ля ціаей розподічу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допо.могу, п о в`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тои(о, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовалпі договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сп.пачена або підлягає сп.тті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплсипі в порядку ко.мпенсаііії вітграт адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 11.12.2023 між [PERSON] та адвокатом Олексієнком М.М. булукладено договір № 11/12/23-ЦС про надання професійної правничої допомоги та додаткову угоду №1 до договору № 11/12/23-ЦС про надання професійної правничої допомоги Вартість правничих послуг за Договором № 11/12/23-ЦС від 11.12.2023 про надання професійної правничої допомоги становить: - 18 000,00 грн - складення процесуальних документів в суді першої інстанції (складення позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань та інших необхідних процесуальних документів, адвокатських запитів, претензії), - 2 500,00 грн - участь представника в одному судовому засіданні в межах м. Києва. У постанові від 20.11.2018 р. по справі № 910/23210/17 Верховний Суд висловлює наступну позицію: «Розмір гонорару визначається за погодж енням адвоката з клієнтом, і мож е бути змінений лиш е за їх взаємною домовленістю. Суд не м ає право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта». В той же час, ЦПК України зобов`язує суд оцінити розумнісі^ та співмірність вартості послуг адвоката зі складністю справи, обсягом виконаних робіт тощо. Вважаємо, що погоджена позивачем та його адвокатом вартість послуг повністю відповідає складності справи та обсягу робіт, необхідних для виконання адвокатом своїх обов`язків, оскільки вартість зазначена за вивчення всіх наявних та наданих в подальшому матеріалів справи, складення всіх процесуальних документів для суду І інстанції (позовної заяви, відповіді на відзив, пояснень, клопотань тощо). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 712/4126/22 від 20.09.2023 дійшов висновку, що розумний читач, який повністю володіє мовою, зрозумів би текст процесуальних норм так, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену як до подання позову, так і після; (особливо, якщо судом враховано відповідний висновок експертизи як доказ). Тобто відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежсуеться випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Звужувальне тлумачення процесуальних норм щодо не відшкодування судових витрат за експертизу суттєво обмежує засаду (принцип) цивільного судочинства про відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. При цьому, таке об.меження не обумовлене безпосередніми приписами норм процесуального законодавства, а зроблене касаційним судом на підставі припущень про обмеження права іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта, що не відповідає дійсності, оскільки враховуючи засаду (прингцт) змагальності учасники справи не позбавлені .можливості під час розгляду справи судом заперечувати проти висновку експерта, в тому чис.пі посилаючись на наявність підстав для відводу, а суд, за таких обставин, м ає підстави для визнання такого висновку експерта недопустимим доказом. Відмова у відшкодування судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішенням, (особливо, якщо судом враховано відповідниій висновок експертизи як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, іцо відповідає верховенству права. У зв`язку із наведеним, позивач має право на отримання відшкодування витрат на проведення висновку № 091/23 від 16.11.2023 у розмірі 5 000,00 грн, які він поніс згідно акту наданих послуг від 16.11.2023. 30.10.2023 представник позивача звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою на виплату страхового відшкодування. 08.12.2023 ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 32 566,84 грн. 13.12.2023 представник позивача до ПАТ «НАСК «Оранта» із претензією про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на доплату страхового відшкодування у розмірі 75 152,17 грн (позивачу не був відомий розмір франшизи за полісом 214723449, який складає 2 500,00 гри.). 23.01.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 23 800,00 грн. 13.12.2023 представник позивача звернувся до [PERSON] із претензією првідшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, на суму 74 746,56 грн. [PERSON] надіслав представнику позивача відповідь на претензію від 15.01.2024. якою повідомив про відсутність підстав для задоволення претензії, оскільки сума претензії не перевищує суму страхового відшкодування згідно полісу №214723449. Претензія позивача до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» задоволена частково, а претензія позивача до [PERSON] залишилась без задоволення, що стало причиною звернення з вказаним позовом до суду. Понесені позивачем судові витрати у зв`язку із розглядом цієї справи складаються із наступних сум: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 279,04 грн.; » витрати на послуги правової (правничої) допомоги у розмірі 18 000,00 грн.; Орієнтований розмір витрат на послуги правової (правничої) допомоги під час розгляду справи становить 35 000,00 грн. Детальний опис виконаних робіт, їхня вартість та інші докази на підтвердження цих витрат будуть надані суду у встановлені законом строки. Ухвалою від 15.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за позовом [PERSON] до 1. Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», 2. [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, 3% річних та інфляційних втрат. Постановив справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 22.05.2024. Суд також постановив витребувати з Пенсійного фонду України (01014, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 9): - відомості про застраховану особу [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] ) щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на дату ДТП - 20.10.2023, якщо відомості на дату ДТП - 20.10.2023 відсутні, то надати відомості за 3-й квартал 2023 року та відомості відносно особи, яка сплачувала (перераховувала) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування стосовно [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] ) станом на дату ДТП - 20.10.2023, а якщо відомості на дату ДТП - 20.10.2023 відсутні, то надати відомості за 3-й квартал 2023 року. Ухвалою від 16.09.2024 суд за клопотанням представника позивача залучив до участі у цивільній справі № 753/4781/24 як співвідповідача-2 - Фізичну особу - підприємця [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ; місцезнаходження: [ADDRESS] ). Наступне підготовче судове засідання у справі призначив на 12 листопада 2024 року о 14.30 год. 15.05.2024 представник позивача - адвокат Олексієнко М.М. подав заяву про відмову від позову в частині позовних вимог до відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Ухвалою від 22.05.2024 суд: - прийняв відмову позивача від позову в частині позовних вимог до відповідача-1 Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» - закрив провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, 3% річних та інфляційних втрат - продовжив розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, 3% річних та інфляційних втрат - підготовче судове засідання відклав до 26.07.2024. 26.07.2024 представник відповідача - адвокат Лук`яненко Р.В. подала клопотання про витребування доказів. Документ сформований в системі «Електронний суд». Ухвалою від 26.07.2024 суд: - відклав підготовче засідання у справі на 11 год. 00 хв. 28.08.2024 - витребував у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д) належним чином завірену копію матеріалів справи щодо страхового відшкодування, яке було здійснено з метою врегулювання страхового випадку (дорожньо-транспортної пригоди), що мала місце 20.10.2023 за полісом ОСЦПВВНТЗ № 214723449. Ухвалою від 16.09.2024 суд постановив: - залучити до участі у цивільній справі № 753/4781/24 як співвідповідача-2 - Фізичну особу - підприємця [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ; місцезнаходження: [ADDRESS] ). - зобов`язати позивача у 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали надіслати відповідачу-2 ФОП [PERSON] - копію позовної заяви з копіями усіх доданих до неї документів, докази надсилання надати суду. - установити відповідачу-2 ФОП [PERSON] п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву - клопотання представника позивача про залучення до участі у справі як співвідповідача-2 - ФОП [PERSON] та про витребування доказів задовольнити. Витребувати у ФОП [PERSON] : 1) відомості щодо працевлаштування [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) в ФОП [PERSON] ; 2) табелі обліку робочого часу працівників ФОП [PERSON] за посадами, які виконують обов`язки водіїв; 3) штатний розпис ФОП [PERSON] ; 4) акти приймання-передачі транспортного засобу «DAF TE 95 FX», д.н. [NUMBER] та причепу «KOEGEL SN 24», д.н. [NUMBER] , на підставі яких здійснювався облік зазначених транспортних засобів за 20.10.2023.; - враховуючи, що станом на 16.09.2024 від ПАТ «НАСК «Оранта» не надійшли документи, витребувані ухвалою суду від 16.07.2024 у цій справі - повторно направити ПАТ «НАСК «Оранта» ухвалу суду від 16.07.2024 - повідомити сторін про наступне підготовче судове засідання у справі на 12 листопада 2024 року о 14.30 год. 23.10.2024 в системі «Електронний суд» надійшов відзив від представника Відповідача-2 ФОП [PERSON] адвоката Луєнка Ю.В., у якому просив відмовити [PERSON] в задоволенні його позову до Фізичної особи - підприємця [PERSON] повністю. При ухваленні судового рішення понесені відповідачем ФОП [PERSON] судові витрати покласти на позивача в порядку їх розподілу відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. До відзиву також додано заяву про допит як свідка відповідача-1 за його згодою щодо обставин ДТП, яка сталася 20.10.2023, та дій позивача за цих обставин, і про витребування доказів. Відзив обґрунтовано наступним. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року до участі у цивільній справі № 753/4781/24 за позовом [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач-1) про стягнення страхового відшкодування, 3% річних та інфляційних втрат залучено як співвідповідача-2 Фізичну особу - підприємця [PERSON] (далі - відповідач-2) та встановлено йому п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивача зобов`язано у 5-денний строк з дня отримання цієї ухвали надіслати відпоівадачу-2 копію позовної заяви з копіями усіх доданих до неї документів, докази надсилання надати суду. Відповідачем-2 копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів на даний час не одержана. Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.10.2024 3 Вказана ухвала відповідачем-2 від суду також не одержана, але одержана його представником 10 жовтня 2024 року в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС. Представник відповідача-2 10 жовтня 2024 року також ознайомився з матеріалами електронної справи № 753/4781/24 та відтворив їх паперові копії, в тому числі й копії позовної заяви та доданих до неї документів. Отже, цей відзив подається у встановлений судом процесуальний строк. Зазначеною ухвалою суд також витребував у відповідача-2: 1) відомості щодо працевлаштування [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) в ФОП [PERSON] ; 2) табелі обліку робочого часу працівників ФОП [PERSON] за посадами, які виконують обов`язки водіїв; 3) штатний розпис ФОП [PERSON] ; 4) акти приймання-передачі транспортного засобу «DAF TE 95 FX», д.н. [NUMBER] та причепу «KOEGEL SN 24», д. н. [NUMBER] , на підставі яких здійснювався облік зазначених транспортних засобів за 20.10.2023. Оскільки строк для подання до суду цих доказів судом не встановлений, то відпоівдач-2 подає витребувані докази, а саме: 1) відомості щодо працевлаштування [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) в ФОП [PERSON] , які в нього наявні, разом з цим відзивом на позовну заяву. Разом з цим відповідач-2 повідомляє про відсутність у нього таких доказів: 1) табелі обліку робочого часу працівників ФОП [PERSON] за посадами, які виконують обов`язки водіїв; 2) штатний розпис ФОП [PERSON] ; 3) акти приймання-передачі транспортного засобу «DAF TE 95 FX», д.н. [NUMBER] та причепу «KOEGEL SN 24», д. н. [NUMBER] , на підставі яких здійснювався облік зазначених транспортних засобів за 20.10.2023. Вказані документи ніколи не складалися і відповідачем-2 як ФОП не ведуться, оскільки цього не вимагають приписи чинного законодавства. Обставини, які визнаються відповідачем. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] відповідач-2 з 03.02.2023 є власником транспортного засобу - спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки DAF TE 95 XF, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] відповідач-2 з 03.02.2023 є власником транспортного засобу - спеціалізованого напівпричепа контейнеровоза марки KOEGEL SN 24, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідач-2 з 02.09.2021 зареєстрований як фізична особа - підприємець з основним видом економічної діяльності 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. Згідно з трудовим договором № 1 між працівником і фізичною особою-підприємцем, яка використовую найману працю, від 16.08.2023, наказом № 1-к від 16.08.2023 відповідач-1 був прийнятий відповідачем-2 на роботу на посаду водія автотранспортного засобу з 18.08.2023. Відповідач-1 звільнений з посади водія автотранспортного засобу відповідача-2 з 01.01.2024 на підставі наказу № 2-к від 29.12.2023. Отже, з 18.08.2023 по 01.01.2024 відповідач-1 перебував у трудових відносинах з відповідачем-2 та працював у нього на посаді водія автотранспортного засобу. Відповідно до товарно-транспортної накладної № 231019-0001 від 19.10.2023 відповідач-1 на належному відповідачеві-2 автомобілі марки DAF TE 95 XF, реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом марки KOEGEL SN 24, реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював перевезення соняшнику (насипом) з пункту навантаження за адресою: 16520, Чернігівська обл., Бахмацький р-н, с. Бахмач (ТОВ СП «Агродім») до пункту розвантаження за адресою: Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Мурманська, буд. 53 (ТОВ «Придніпровський ОЕЗ»). Під час здійснення перевезення вказаного вантажу, керуючи автомобілем марки DAF TE 95 XF, реєстраційний номер [NUMBER] з причепом марки KOEGEL SN 24, реєстраційний номер [NUMBER] , тобто, виконуючи трудові обов`язки перед відповідачем-2, відповідач-1 20.10.2023 о 14:26 год. на з`їзді із вул. Ревуцького на просп. Бажана в м. Києві при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із автомобілем марки CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2023 по справі № 753/20048/23. Станом на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача-2 як власника автомобіля марки DAF TE 95 XF, реєстраційний номер [NUMBER] , була забезпечена полісом № 214723449 від 22.05.2023, виданого страховиком ПАТ «НАСК «ОРАНТА», а цивільно-правова відповідальність відповідача-2 як власника напівпричепа марки KOEGEL SN 24, реєстраційний номер [NUMBER] , - полісом № 212781871 від 03.01.2023, виданого страховиком «Євроінс Україна». 2 500,00 грн франшизи за полісом № 214723449 від 22.05.2023, виданим ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відшкодовано відповідачем-2 позивачеві згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3415111835.1 від 15.01.2024. Заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, з зазначенням обставин, які визнаються та які не визнаються відповідачем. Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1 статті 4 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень статті 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Виходячи з наявності в особи права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, що передбачено статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, який призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам. Диспозитивність, як одна з засад цивільного судочинства, у відповідності до частини 3 статті 2, статті 13 ЦПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом частин 1, 5 - 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень статей 77, 78 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. За змістом з частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки або внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки врегульовано статтями 1187, 1188 ЦК України. За змістом частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з цим, статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Зі змісту частини 1 статті 264 ЦПК України вбачається, що під час ухвалення рішення суд має, зокрема, з`ясувати чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Як вже було зазначено, відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставина, що відповідач-1 керуючи автомобілем марки DAF TE 95 XF, реєстраційний номер [NUMBER] з причепом марки KOEGEL SN 24, реєстраційний номер [NUMBER] 20.10.2023 о 14:26 год. на з`їзді із вул. Ревуцького на просп. Бажана в м. Києві при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із автомобілем марки CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, вже встановлена судом у постанові по справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, новому доказуванню не підлягає та є обов`язковою для суду під час розгляд даної справи. Разом з цим, суд не звільнений від обов`язку з`ясувати інші обставини, які мають значення для цієї справи та які не встановлені судом у іншій справі за участю цих самих учасників. Зокрема, розглядаючи справу № 753/20048/23, суд не встановив жодних дій позивача, але з матеріалів цієї справи вбачається, що на момент ДТП він керував автомобілем марки CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] , і так само, як і відповідач-1 здійснював з`їзд із вул. Ревуцького на просп. Бажана в м. Києві правою крайньою смугою руху, у той час, як відповідач-1 здійснював аналогічний маневр другою смугою руху. Отже, позивач як водій транспортного засобу також був зобов`язаний дотримуватися Правил дорожнього руху (далі - ПДР), в тому числі й пункту 10.1. (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) та пункту 13.1. (Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу). Вбачається, що позивач, керуючи автомобілем марки CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] , та здійснюючи з`їзд із вул. Ревуцького на просп. Бажана в м. Києві правою крайньою смугою руху не переконався, що це буде безпечно і не дотримався безпечного інтервалу щодо автомобіля марки DAF TE 95 XF, реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом марки KOEGEL SN 24, реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався поряд другою смугою руху. Тобто, позивач не врахував, що задня вісь напівпричепа вантажного автомобіля при здійсненні повороту зміщується в сторону повороту на деяку відстань та рухався по відношенню до вказаного напівпричепа з небезпечно малим інтервалом, внаслідок чого й відбулося зіткнення між задньою правою бічною частиною напівпричепа марки KOEGEL SN 24, реєстраційний номер [NUMBER] та передньою лівою бічною частиною автомобіля марки CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] . Таким чином, відповідач-2 вважає, що у спірних правовідносинах шкода заподіяна внаслідок взаємодії кількох (двох) джерел підвищеної небезпеки за наявності рівнозначної вини обох водіїв, тобто осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, а тому розмір відшкодування на користь позивача з відповідача має визначатися у відповідній частці - 1/2. Відповідно до наданого позивачем висновку експерта № 091/23 від 16.11.2023 за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 20.10.2023, станом на дату проведення дослідження становить 182 415, 57 грн. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу № 214723449 від 22.05.2023 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснено страхове відшкодування позивачеві у розмірі 32 566, 84 грн. 08.12.2023, 23 800, 00 грн. 23.01.2024, та 40 000, 00 грн. після відкриття провадження у цій справі - 13.05.2025. Відповідач-2 у рахунок відшкодування шкоди позивачеві сплатив 2 500 грн франшизи за полісом № 214723449 від 22.05.2023 згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3415111835.1 від 15.01.2024. Отже, позивач у рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП отримав 96 366, 84 грн. страхового відшкодування від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та 2 500, 00 грн. від відповідача-2, а всього - 98 866, 84 грн., що становить суму, на 7 659, 05 грн. більшу, ніж 1/2 частина від вартості відновлювального ремонту автомобіля CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 20.10.2023, визначеної згідно висновку експерта № 091/23 від 16.11.2023 (182415,57/2=91207,79; 98866,84-91207,79=7659,05). Відтак, відповідач-2 вважає, що оскільки зобов`язання відшкодувати позивачеві шкоду у нього не виникло, то й положення частини 2 статті 625 ЦК України щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат застосуванню не підлягають. Таким чином, на переконання відповідача-2, позов позивача задоволенню не підлягає в повному обсязі. Відповідач-2 також не погоджується з наданим позивачем висновком № 091/23 за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 16.11.2023, оскільки вартість запасних частин, що підлягають заміні в автомобілі CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася 20.10.2023, експертом суттєво завищена (Додаток № 6 до висновку експерта) та одержана з невідомих джерел (посилання на них у звіті відсутні), що суперечить вимогам пункту 8.5.10. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) (далі - Методика). При цьому, Додатки № 2, № 3 вказаного висновку експертного транспортнотоварознавчого дослідження викладені іноземною мовою і не перекладені у встановленому порядку на українську мову, що унеможливлює їх дослідження та аналіз як судом, так і іншими учасниками справи та суперечить вимогам пунктів 4.4. та 4.5. Методики. Разом з цим, відповідач об`єктивно, через недостатній строк, встановлений судом для подання відзиву на позовну заяву, позбавлений можливості самостійно замовити, одержати та додати до відзиву висновок за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобілю марки CHEVROLET BOLT EV, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженому внаслідок ДТП, яка сталася 20.10.2023. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи Витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції - 40 000, 00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу у разі перегляду справи в апеляційному порядку - 30 000, 00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу у разі перегляду справи в касаційному порядку - 20 000, 00 грн. 28.10.2024 в системі «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника Позивача адвоката Олдексієнка М.М. у якій він просив: 1. Відмовити у задоволенні заяви Відповідача - 2 про витребування доказів та допит свідка. 2. Задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та ФОП [PERSON] . Зазначив наступне. Представником Позивача відзив на позовну заяву Відповідача-2 було отримано 23.10.2024 р., через підсистему Електронний суд ЄСІТС. Отже, останній день для подання відповіді на відзив є 28.10.2024 р. Категорично не можна погодитись із доводами зазначеними у відзиві Відповідача-2 на позовну заяву з наступних підстав. Відповідач-2 зазначає, що нібито в діях Позивача є наявність вини в порушенні ПДР, яка перебуває в причинному зв`язку із ДТП і він вважає, що ми повинні розглянути справу про адміністративне правопорушення заново і дослідити дії Позивача. З таким твердженням Відповідача-2 категорично не погоджуюсь у зв`язку із наступним. Щодо преюдиційності постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення № 753/20048/23. 20.10.2023 на з`їзді із вул. Ревуцького на проспект Бажана у м. Києві сталася ДТП, за участі автомобілів «Chevrolet Bolt EV» д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «DAF TE 95 FX», д.н. [NUMBER] з причепом «KOEGEL SN 24», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2023 у справі про адміністративне правопорушення № 753/20048/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Дарницького районного суду від 06.11.2023, судовому засіданні [PERSON] свою вину визнав. Також дана постанова ні в строки передбачені законом, ані після їх спливу [PERSON] жодним чином не оскаржувалась. Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Встановлений у постанові Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2023 у справі №753/20048/23, яка набрала законної сили 16.11.2023, факт наявності в діях [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню у даній справі в силу положень ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Отже, преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №920/291/21, від 30.08.2022 у справі №904/1427/21 та від 24.05.2018 у справі №922/2391/16. Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Зазначене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №234/16272/15-ц. Такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц та Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 722/1384/15-ц. Тобто, сам Відповідач-1 визнав свою вину і не зазначав в судовому засіданні про винуватість Позивача. Також не замовляв, не проводив будь-яких експертних автотехнічних досліджень. А тому, вважає, що Відповідач 2 намагається затягнути судовий процес намагаючись переглянути заново судовий процес у справі про адміністративне правопорушення, що є порушенням вимог ЦПК та приюдиційності. Щодо клопотання про витребування доказів. Відповідно до ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Звертаєю увагу суду, що ані Відповідач-2, ані його представник не зазначають, що ними було вжито заходів для отримання матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 753/20048/23. Відповідно до ст. 269 КУпАП Потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. Так як зазначив у відзиві Відповідач-2, він є власником автомобіля та причепу, яким керував Відповідач-1. Тобто, він є потерпілим по даній справі в силу вимог ст. 269 КУпАП. Однак, доказів того, що Відповідач-2 звертався до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи і йому суд відмовив не надано. Суд забезпечує таку можливість лише за умови, якщо сторона позбавлена була самотужки зробити процесуальну дію або їй відмовили. Також слід зазначити, що у витребуванні доказів немає жодної необхідності, оскільки відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 06.11.2023 р. по справі № 753/20048/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., факт наявності в діях [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню у даній справі в силу положень ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України і справа не підлягає перегляду в цивільному порядку. Щодо нібито порушення п. 8.5.10 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідно до п. 8.5.10 дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 6, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. Відповідно до Додатку 6 п. 59 Методики комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва "Audatex М21", "Audatex М95", "AudaShare" - Німеччина. Відповідно до переліку матеріалів, які використовувались під час складення висновку експерту № 091/23 від 16.11.2023 р. судовий експерт Коваль І. М. використовував Комп`ютерну програму для складення калькуляцій відновлювального ремонту транспортних засобів «Audatex», 2023 р. Тобто, під час складення висновку експерта № 091/23 від 16.11.2023 р. судовий експерт Коваль І. М. користувався офіційними джерелами, а тому порушення п. 8.5.10 Методики - відсутні. Щодо порушення п.п. 4.4, 4.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідно до п. 4.4 Методики: У звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.10.2024 7 м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Відповідно до п. 4.5 Методики: Найменування складових частин КТЗ, що наводяться в звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта, повинні відповідати термінології, яка застосовується в нормативно-технічній документації. Формули в розрахунках наводяться у загальному вигляді, а також з числовим значенням параметрів, розкривається зміст кожного символу та вказується його числове значення, одиниця виміру. Усі дані, наведені у звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта, зазначаються з посиланням на джерело їх отримання. Джерела інформації повинні бути актуальними, тобто відповідати даті оцінки. Висновок експерта відповідає усім вимогам Методики та діючому законодавству Додатки 2, 3 висновку експерта № 091/23 від 16.11.2023 р. це звіт проведення діагностики автомобіля, яка проводиться виключно іноземною мовою. Жодних доказів, а саме рецензії, інших висновків експертів Відповідачем-2 не надано. А тому, це його власне припущення, яке не грунтується на доказах і суд не повинен брати до уваги зазначені доводи під час винесення рішення. При цьому, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» після подання позовної заяви визнала висновок експерта № 091/23 від 16.11.2023 р. та здійснила в позасудовому порядку доплату страхового відшкодування, що також підтверджує правильність розрахунків. Щодо заяви про допит свідка. Разом із відповіддю на відзив Відповідачем-2 було подано заяву про допит свідка [PERSON] . У допиті свідка немає ніякої необхідності, оскільки разом із відповіддю на відзив нами Позивачем додається відеозапис з місця ДТП, який є об`єктивним доказом по справі, відповідно до якого можна дійти до висновку щодо вини [PERSON] у вчиненому ним адміністративному правопорушенні передбаченого ст. 124 КУпАП, а також безпідставності всіх тверджень Відповідача-2 про наявність будь-яких невідповідностей порушення ПДР України в діях Позивача. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу Відповідача-2 в розмірі 40 000 грн. Відповідач-2 висуває вимогу щодо стягнення 40 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відзив явно необґрунтований, жодного висновку експерта Відповідачем-2 не проведено та жодних доказів на доведення своєї позиції Відповідачем-2 не надано. Під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial