Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

28 лютого 2025 року [PERSON] звернувсь до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області із позовом до адвоката Вонсовича М.М., в якому просив: припинити дії адвоката Вонсовича М.М. в частині тлумачення договору від 06 лютого 2008 року та відновити стан, що існував до часу створення та подачі до суду документів позовної заяви від 01 жовтня 2024 року. В обґрунтування\~позову посилався\~на те,\~що адвокат\~Вонсович М.М.\~виготовив та\~направив для\~ознайомлення невизначеному\~колу осіб\~письмовий документ\~у вигляді\~позовної заяви\~з додатками,\~узурпувавши право\~тлумачення договору,\~вчиненого між\~фермерським господарством\~"Залісся"\~в особі\~голови Дячука\~С.Ф.\~та особою\~ [PERSON] .\~З метою\~уникнення відповідальності\~за невиконання\~зобов`язань\~за договором\~оренди земельної\~ділянки від\~06.02.2008\~р.\~ [PERSON] \~уклав договір\~з адвокатом\~Вонсовичем М.М.\~про надання\~"юридичних\~послуг",\~щодо розірвання,\~вищевказаного \~Договору в\~односторонньому порядку.\~На підставі\~цього договору\~було видано\~ордер на\~надання правничої\~допомоги адвокатом\~Вонсовичем М.М.\~01\~жовтня 2024\~року до\~Старокостянтинівського районного\~суду у\~вигляді паперового\~документа -\~позовної заяви\~подано документ,\~який підписано\~"представник\~позивача,\~власний графічний\~підпис,\~Михайло Вонсович".\~Дячук О.С.,\~як сторона\~Договору від\~06\~лютого 2008\~р.,\~документ у\~вигляді позовної\~заяви не\~підписував,\~не складав\~змісту цього\~паперового документа,\~не є\~автором,\~відповідно,\~не поширював\~інформацію,\~а це\~означає,\~що уся\~зазначена у\~позовній заяві\~інформація створена\~адвокатом Вонсовичем\~М.М. Позивач вказує, що в порушення вимог ч.1 ст.213, ч.1 ст.637 ЦК України у позовній заяві адвокат Вонсович М.М. незаконно помістив своє особисте тлумачення Договору від 06.02.2008 з явними ознаками спотворення обставин і метою такого незаконного тлумачення є створення штучних обставин приховування відповідальності клієнта за укладання договору шляхом обману. Адвокат Вонсович М.М. грубо ігноруючи вимоги Конституції, Цивільного кодексу, законів України, щодо застосування державної мови в діяльності адвокатів, узурпувавши права сторін та повноваження суду на тлумачення змісту Договору від 06.02.2008 р., звернувся до суду із власним тлумаченням правочину, не маючи жодних законних підстав такого тлумачення, оскільки стороною Договору від 06.02.2008 адвокатське бюро витлумачило не фермерське господарство "Залісся" в особі голови Дячука С.Ф. а лише фермерське господарство "Залісся". Позивач зазначає, що незаконне тлумачення адвокатом Вонсовичем М.М. Договору від 06.02.2008 є нічим іншим як незаконним способом позбавити [PERSON] відповідальності за невиконання умов договору оренди, а також позбавлення позивача, сторони договору, орендаря права, передбаченого ч.1 ст.766 ЦК України і таким чином адвокат Вонсович М.М. умисно вдався до незаконного тлумачення Договору від 06.02.2008 р. з метою незаконного звернення до суду в інтересах свого клієнта і отримання за це неправомірної вигоди та незаконного ухилення клієнта від матеріальної відповідальності в особливо крупних розмірах за невиконання зобов`язань за цим Договором. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з наведених у позові підстав. Відповідач адвокат Вонсович М.М. у судовому засіданні просив у позові відмовити через його безпідставність та недоведеність. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Так, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Аналіз норм процесуального права, а також норм статей 4, 15, 16 ЦК України дає підстави стверджувати, що захисту в суді підлягає не будь-яке право особи, а саме порушене, невизнане або оспорюване. Звертаючись до суду з позовом, особа повинна довести як те, що її права були дійсно порушеними, так і особу, яка їх порушила. Разом з тим, ч.1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Звертаючись до суду з позовом та обираючи спосіб захисту своїх інтересів, позивач [PERSON] фактично оспорює дії адвоката Вонсовича М.М. як представника позивача Дячука О.С. щодо складання тексту позовної заяви та подачі позову до ФГ «Залісся» 01.10.2024, що розцінюється позивачем [PERSON] як тлумачення договору оренди землі від 06.02.2008. Разом з тим, ні в позовній заяві, ані в суді позивачем [PERSON] не доведено факту порушення його права адвокатом Вонсовичем М.М. вищевказаним способом. Так, позивачем надано як докази, що обґрунтовують його позовні вимоги, копію державного акта на право постійного користування землею, виданого [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства, від 28.02.1997р. Разом із тим, цей документ лише містить дані щодо особи, якій надано таке право, підстави для надання земельної ділянки у користування, площу земельних ділянки, її розташування, цільове призначення земельної ділянки (а.с.7). Надано копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи фермерського господарства «Залісся», в якому відображено дані щодо ідентифікаційного коду юридичної особи, її місцезнаходження, місце проведення державної реєстрації та дату такої реєстрації (а.с.8) Надано копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де відображено дані щодо найменування юридичної особи фермерського господарства «Залісся», ідентифікаційний код юридичної особи, її місцезнаходження, дату державної реєстрації, відомості про її керівника та засновника, види економічної діяльності (а.с.9-11). Надано копію типового договору оренди землі, укладеного 06.02.2008 між орендодавцем [PERSON] та орендарем ФГ «Залісся» (а.с.12-14); копію претензії про усунення перешкод у користування орендованою землею та відшкодування збитків [PERSON] від ФГ «Залісся» від 07.08.2024 (а.с.15); копію відповіді [PERSON] ФГ «Залісся» на претензію від 20.08.2024 (а.с.16); копію роз`яснення положень типового договору оренди землі від 06.02.2008 представника орендаря - голови ФГ «Заліссся» Дячука С.Ф. орендодавцю [PERSON] від 31.08.2024 (а.с.16-18); копію клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Вонсовича М.М. до Старокостянтинівського райсуду Хмельницької області від 01.10.2024 (а.с.19); копію запиту [PERSON] до Національної асоціації адвокатів України та Ради адвокатів Хмельницької області щодо надання права тлумачити договір адвокату Вонсовичу М.М. від 07.12.2024 (а.с.20); копію позовної заяви [PERSON] до ФГ «Залісся» про розірвання договору оренди землі підписану 01.10.2024 представником позивача адвокатом Вонсовичем М.М. (а.с.21-22); копію відповіді Ради адвокатів Хмельницької області вих.№29 від 28.01.2025 на запит Дячука С.Ф. від 07.12.2024 (а.с.23). Разом із тим, вищевказані письмові документи судом не беруться до уваги як докази, оскільки вони не підтверджують порушення прав позивача [PERSON] адвокатом Вонсовичем М.М. Таким чином суд дійшов висновку, що позивач - фізична особа [PERSON] не довів факт порушення його права адвокатом Вонсовичем М.М., як він стверджує у позові, шляхом тлумачення договору оренди землі від 06 лютого 2008 року, укладеного між [PERSON] та юридичною особою ФГ «Залісся», а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed