Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У липні 2023 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.06.2008 між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», назву якого змінено на ПАТ «Укрсиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 11358567000, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 160 000 доларів ЄША та зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 11.06.2038. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 11.06.2008 між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк», укладено договір іпотеки № 87843, за яким [PERSON] передав в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0500 га та розташований на ній житловий будинок загальною площею 209 кв.м., житловою площею 70,2 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 13.02.2012 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 2 та договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за якими до останнього перейшло право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором та іпотечним договором. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору ТОВ «Кей- Колект» звернулося до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості. Однак, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року по справі № 361/4983/13-ц, у задоволенні позову відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У 2014 році [PERSON] , посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 593 ЦК України, ч. 4 ст. З, ч 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», вважаючи, що з набранням вищевказаним рішенням суду законної сили припинились його зобов`язання за кредитним договором № 11358567000, а також іпотека, якою забезпечено виконання цього грошового зобов`язання, звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання іпотеки припиненою. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2014 (справа 361/5288/14-ц) у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2014 скасовано та ухвалено по справі нове рішення про задоволення позову: визнано договір іпотеки № 87843 від 11.06.2008 припиненим; знято заборону відчуження жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, що знаходиться за вищевказаною адресою; виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про накладення заборони відчуження іпотечного майна. 29.05.2015 на підставі вищевказаного рішення суду апеляційної інстанції приватним нотаріусом Морозовою С.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення іпотеки. Разом з цим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 26.09.2016, у задоволенні позову [PERSON] про визнання іпотеки припиненою відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2017 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2014, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26.09.2016 залишено без змін. Так, 28.07.2015 на підставі: рішення суду, серія та номер: 361/5288/14-ц, виданий 22.09.2014, видавник: Броварський міськрайонний суд Київської області; ухвала суду, серія та номер: 361/5288/14-ц, виданий 26.09.2016, видавник: Апеляційний суд Київської області; ухвала суду, серія та номер: 361/5288/14-ц, виданий 12.06.2017, видавник: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, реєстратором Комунального підприємства "Центр державної реєстрації Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області" Білоус А.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про скасування іпотеки земельної ділянки площею 0,0500 га та розташованого на ній житлового будинку загальною площею 209 кв.м., житловою площею 70,2 кв.м,, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.04.2019 та договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.04.2019 право власності на вищевказану земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Посилаючись на те, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, ТОВ «Кей-Колект» просило суд визнати за позивачем права іпотекодержателя за договором іпотеки № 87843 від 11.06.2008, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованим в реєстрі за №14739, що укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, стосовно іпотечного майна - земельної ділянки площею 0,0500га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 648125832106) та розташованого на ній житлового будинку загальною площею 209 кв.м., житловою площею 70,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 648091332106), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Заперечення відповідача 26 вересня 2023 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому останній заперечує проти позову та в його задоволенні просить відмовити у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що відповідач не був учасником кредитних правовідносин, які склалися між третіми особами та позивачем. Відповідач не укладав та не має жодного відношення до договору про надання споживчого кредиту № 11358567000 та будь-яких забезпечень цього договору. 18.04.2019 [PERSON] уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки № 3210600000:00:063:0817 та будинку [ADDRESS] . Наголошує на тому, що твердження позивача про недобросовісність відповідача не відповідають дійсності. Так, при укладенні договорів купівлі-продажу дотримано всіх передбачених законом вимог, зокрема, щодо перевірки наявності в реєстрі заборон, обтяжень та іпотек. З наведених підстав [PERSON] є добросовісним набувачем вищевказаного нерухомого майна, відтак правові підстави для визнання за ТОВ «Кей-Колект» прав іпотекодержателя відсутні. Крім того, відповідач звертав увагу суду на те, що позивачем пропущено строки позовної давності, оскільки з 27.01.2016 останній мав право звернутися до суд з вказаним позовом, однак таким правом не скористався. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Кей-Колект» Пилипенко С.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Куликов О.А. заперечували проти позовних вимог, просили в їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Наголошував на тому, що нотаріусом при оформленні договорів перевірялися відомості у реєстрі, про іпотеку зазначено не було. З наведених підстав, відповідач наголошує на тому, що він є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Крестьянінова Л.В. заперечували проти позовних вимог, просили в їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи - АТ «Укрсиббанк» Доценко В.В. підтримала заявлені ТОВ «Кей-Колект» позовні вимоги, просила їх задовольнити. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до Договору про надання споживчого кредиту № 11358567000, укладеного 11 червня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено вищевказаний кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 160 000 доларів ЄША та зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 11.06.2038. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, 11 червня 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», укладено договір іпотеки № 87843, , за яким [PERSON] передав в іпотеку належні йому на праві власності земельну ділянку площею 0,0500 га та розташований на ній житловий будинок загальною площею 209 кв.м., житловою площею 70,2 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного договору іпотеки, 23 червня 2008 року нотаріусом внесено інформацію про обтяження іпотека, реєстраційний номер обтяження 7436649. Згідно Договорів факторингу № 2 та відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, укладених 13 лютого 2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», до позивача перейшло право вимоги до боржників, зокрема, й право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором та іпотечним договором. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору ТОВ «Кей- Колект» звернулося до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2013 року по справі № 361/4983/13-ц, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості по кредиту, згідно договору про надання споживчого кредиту № 11358567000 від 11 червня 2008 року у розмірі 261 587 дол. США 84 цен. та судового збору в сумі 3 441 грн. 00 коп. відмовлено з підстав спливу строку позовної давності. Судом встановлено, що у липні 2014 року [PERSON] , посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 593 ЦК України, ч. 4 ст. З, ч 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», вважаючи, що з набранням вищевказаним рішенням суду законної сили припинились його зобов`язання за кредитним договором № 11358567000, а також іпотека, якою забезпечено виконання цього грошового зобов`язання, звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання іпотеки припиненою. Однак, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2014 у справі 361/5288/14-ц у задоволенні вищевказаного позову [PERSON] про визнання іпотеки припиненою відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2014 скасовано та ухвалено по справі нове рішення про задоволення позову: визнано договір іпотеки № 87843 від 11.06.2008 припиненим; знято заборону відчуження жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, що знаходиться за вищевказаною адресою; виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про накладення заборони відчуження іпотечного майна. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 335940124 від 16.06.2023, на підставі вищевказаного рішення суду апеляційної інстанції приватним нотаріусом Морозовою С.В. 29.05.2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про припинення іпотеки. Разом з цим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 26.09.2016, у задоволенні позову [PERSON] про визнання іпотеки припиненою відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2017 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2014, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26.09.2016 залишено без змін. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 335940124 від 16.06.2023, 28 липня 2015 року на підставі: рішення суду, серія та номер: 361/5288/14-ц, виданий 22.09.2014, видавник: Броварський міськрайонний суд Київської області; ухвала суду, серія та номер: 361/5288/14-ц, виданий 26.09.2016, видавник: Апеляційний суд Київської області; ухвала суду, серія та номер: 361/5288/14-ц, виданий 12.06.2017, видавник: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, реєстратором Комунального підприємства "Центр державної реєстрації Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області" Білоус А.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про скасування іпотеки земельної ділянки площею 0,0500 га та розташованого на ній житлового будинку загальною площею 209 кв.м., житловою площею 70,2 кв.м, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що 30 травня 2015 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2015 набув право власності на спірні житловий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку кадастровий номер: 3210600000:00:063:0817. Відповідно до актуальної інформації в реєстрі, 18 квітня 2019 року спірний будинок та земельна ділянка зареєстровані за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.04.2019, зареєстрованого за № 652, та договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.04.2019, зареєстрованого за № 649. Таким чином, відповідач [PERSON] з 18.04.2019 є власником спірних земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)) Іпотека є правом на чужу річ (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц). У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (частина перша та друга статті 23 Закону України «Про іпотеку»). У справі за позовом іпотекодержателя про визнання права іпотеки (чи про визнання права іпотекодержателя або визнання предметом іпотеки чи іпотечним майном) при відчуженні предмета іпотеки належним відповідачем є особа, яка набула статус іпотекодавця (набувач відповідного нерухомого майна). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), на яку посилається позивач у касаційній скарзі, вказано, що: «7.21. З огляду на наведені у постанові в справі № 922/2416/17 мотиви, для забезпечення єдності судової практики Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити шляхом конкретизації від її висновку, викладеного у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц, а також від аналогічного висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1193цс15, і Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 10 травня 2018 року у справі № 643/18839/13-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 643/12557/16-ц та від 13 березня 2019 року у справі № 643/19761/13-ц. 7.22. Означена конкретизація висновків полягає у такому: скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення; виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення; виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню; при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначено, що: «9.8. У випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. 9.9. Як зазначено вище (див. розділ 7 постанови) при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. 9.10. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що у справі за належною вимогою (зокрема про визнання права іпотекодержателя) суд має врахувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного на аукціоні за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. 9.11. З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що у справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки, враховуючи, зокрема, інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно того, хто є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Бонус-трейд», на користь якого, як установили суди першої й апеляційної інстанцій, ТОВ «Бабаївськ-інвест» відчужило предмет іпотеки». Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 січня 2025 року у справі № 127/12920/23 (провадження № 61-13132св24). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Так, ТОВ «Кей-Колект» звернулося з позовом до [PERSON] про визнання за товариством права іпотеки на спірне нерухоме майно. В обґрунтування позову позивач вказав, що між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого згідно договорів факторингу та відступлення прав вимоги є ТОВ «Кей-Колект», та [PERSON] укладений договір кредиту, в забезпечення виконання зобов`язань за яким з [PERSON] укладений іпотечний договір. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2014 у справі 361/5288/14-ц у задоволенні позову [PERSON] про визнання іпотеки припиненою відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 вищевказане рішення суду першої інстанції від 22.09.2014 скасовано та ухвалено по справі нове рішення про задоволення позову, визнано договір іпотеки № 87843 від 11.06.2008 припиненим; знято заборону відчуження жилого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки, що знаходиться за вищевказаною адресою; виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про накладення заборони відчуження іпотечного майна. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 02.02.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 26.09.2016, у задоволенні позову [PERSON] про визнання іпотеки припиненою відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2017 рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2014, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26.09.2016 залишено без змін. Судом встановлено, що 30.05.2015 [PERSON] здійснив відчуження спірного майна (предмета іпотеки) за договором купівлі-продажу з [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] 18.04.2019 здійснили відчуження спірної земельної ділянки та житлового будинку на користь [PERSON] , та останній станом на сьогодні є власником вищевказаного нерухомого майна, яке є предметом іпотеки. Позивач ТОВ «Кей-Колект», як правонаступник АКІБ «Укрсиббанк», свого дозволу на реалізацію предмета іпотеки не надавав, а відсутність зареєстрованого обтяження в Державного реєстру іпотек не свідчить про його відсутність. У постанові Верхового Суду від 26 березня 2025 року у справі № 334/2049/23 суд дійшов такого висновку: «За відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону.» Так, відповідач [PERSON] не є боржником за основним договором кредиту № 11358567000\~від 11.06.2008та не є майновим поручителем або стороною іпотечного договору № 87843 від 11.06.2008, не є іпотекодавцем у розумінні положень статті 1 Закону України «Про іпотеку». Право власності на спірні земельну ділянку та житловий будинок за [PERSON] зареєстровано в день укладання договору купівлі-продажу 18.04.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідач придбав вищевказане майно за власні, а не кредитні кошти. До того ж продавець [PERSON] не є боржником банку, чи майновими поручителем. Таким чином, [PERSON] є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Позивач ТОВ «Кей-Колект» як учасник справи вищевказаних судових справ та кредитор з майновими вимогами до боржника, був обізнаний про всі судові рішення та знав про те, що 29 травня 2015 року запис про іпотеку було виключено з Державного реєстру іпотек на підставі рішення суду апеляційної інстанції. Однак після скасування судового рішення ухвалою суду касаційної інстанції від 27 січня 2016 року протягом 7 років не поновив реєстрацію права іпотеки у Державному реєстрі іпотек та запис про заборону відчуження іпотечного майна. Позивачем не доведено обставини, які б свідчили про недобросовісність відповідача. З огляду на все вищевикладене, враховуючи те, що відповідач [PERSON] набув майно у власність більш ніж через три роки після внесення до реєстру відомостей про припинення іпотеки на підставі нотаріально посвідчених договорів, відтак суд дійшов висновку про те, що [PERSON] є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed