Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 07 вересня 2013 року, зареєстрований Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №561. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 07 вересня 2013 року перебуває з відповідачем у шлюбі. В подружжя є двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що після народження старшої доньки, між сторонами почали виникати непорозуміння на матеріально-побутовому рівні. Протягом останніх років сімейне життя почало погіршуватись, у зв`язку із різними поглядами на життя, протилежними потребами у способах проведення дозвілля, відсутністю спільних інтересів, що призвело до фактичного припинення подружніх стосунків між ними. З грудня 2020 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, підтримують спілкування виключного на теми, пов`язані із потребами їх спільних дітей. Позивач стверджує, що рішення про розірвання шлюбу є остаточним, його збереження та примирення вважає неможливим та таким, що суперечитиме її інтересам, у зв`язку із чим просить позов задовольнити. 30.04.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий відповідачем [PERSON] , відповідно до якого зазначає, що протягом тривалого часу не проживає з дружиною, їх взаємовідносини погіршились через відсутність поваги та почуття любові один до одного, а примирення вважає неможливим. Таким чином, визнає позовні вимоги та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадженні у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] , її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, остання подала через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача, позов підтримують та просять такий задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2013, [PERSON] та [PERSON] 07 вересня 2013 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №561. В подружжя є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.06.2015 та серії [NUMBER] від 19.11.2019 відповідно. Судом встановлено, що сторони міцної сім`ї не створили, не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові, без якого повноцінна сім`я існувати не може, а примирення неможливе. З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність неповнолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечив проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. З цього слідує, що подальше збереження шлюбу, який існує формально, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн., а решту судових витрат у розмірі 605,60 грн. стягнути з відповідача на її користь. На підставі ст. ст. 24, 105, 112 СК України,

Outcome: approved