Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (далі ТОВ «Санфорд Капітал» або «Позивач») до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 05 грудня 2019 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит. АТ «Банк кредит Дніпро» повністю виконав вимоги Договору, надавши [PERSON] кредит. Відповідач зобов`язання за договором виконувала не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 12 червня 2023 року у неї виникла заборгованість перед банком в сумі 91 343,98\~грн., з яких: 54 375,84 грн. (прострочена заборгованість за тілом кредиту); 36 968,14 грн. (прострочена заборгованість з комісії). 11 квітня 2024 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» був укладений договір факторингу, за яким ТОВ «Санфорд Капітал» набуло права вимоги до [PERSON] за зазначеним кредитним договором. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином, але до суду не з`явилась. Відзиву на позовну заяву або будь-яких заяв та клопотань не подала. Ухвалою від 21.05.2025 судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд дійшов наступних висновків. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до умов кредитного договору № 1144849 від 05.12.2019\~р., укладеного в формі заяви-згоди та відповідного паспорту споживчого кредиту, відповідач отримала споживчий кредит на суму 85 228,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 0,001 % річних. Також сторонами узгоджено суму комісії, яку має сплачувати [PERSON] та розмір якої змінюється протягом строку кредитування, який встановлений на 48 місяців. Сума основної заборгованості за вказаним договором підтверджена документально та відповідачкою не спростована. Щодо правомірності нарахування комісії, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за обслуговування банком кредитної заборгованості передбачено в кредитному договорі. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування банком кредитної заборгованості та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, у договорі не зазначено. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 (касаційне провадження №\~61?4202сво22) дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків Верховний Суд доходив і раніше, наприклад в постановах № 363/1834/17 від 13.07.2022, № 496/3134/19 від 13.07.2022 тощо. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача комісії за договором в сумі 36 968,14 грн. не ґрунтуються на законі та прямо суперечать практиці Верховного Суду. За таких обставин вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає. Крім того, як вбачається з наданої позивачем виписки з особового рахунку та з розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] сплатила 32 072,41 грн. в рахунок сплати комісії за договором (сума підсумків стовпчиків «Погашення комісій, грн» та «Погашення прострочених комісій, грн.» в розрахунку). Враховуючи викладені обставини та те, що банк не мав законних підстав спрямовувати сплачені [PERSON] грошові кошти на погашення комісії, вказані суми грошових коштів підлягають зарахуванню на погашення основного боргу за цим договором. Таким чином, сума заборгованості за тілом кредиту (основного боргу) за договором від 05.12.2019 становить: 54 375,84\~грн. 32 072,41 грн. = 22\~303,43 грн. Саме ця сума основного боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за вказаним договором. Судом досліджені документи (договір факторингу та реєстри боржників тощо), які підтверджують наявність у позивача, ТОВ «Санфорд Капітал», право вимоги до [PERSON] за вказаними договорами. Судові витрати (судовий збір та витрати позивача на правову допомогу) суд розподіляє між сторонами у відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial