Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) в розмірі 2.20 га.. Спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] залишилась донька [PERSON] , яка являється матір`ю заявника та яка проживала в селі Копіївка Тульчинського району Вінницької області. [INFO] померла мати заявника - [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . При житті [PERSON] склала заповіт та все своє майно, де б воно не було із чого воно не складалось і взагалі все те, на що вона на день смерті матиме право заповіла своєму синові [PERSON] . Згідно погосподарських книг, [PERSON] , 1915 року народження, померла [INFO] і на час смерті проживала спільно з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вела з нею спільне господарство. До складу сім`ї [PERSON] належать: дочка [PERSON] , 1936 року народження, інвалід 2 групи та онук [PERSON] , 1964 року народження, який працює в аеропорту м. Вінниця. Разом з тим, в свідоцтві про смерть, сертифікаті на земельну частку (пай), виписці з реєстру про видачу сертифікатів та довідці про склад спадкового майна зазначено не « [PERSON] », а « [PERSON] ». Заявник [PERSON] , 1964 року народження, зареєстрований і постійно проживав з матір`ю [PERSON] з 11.01.2008 року до дня смерті матері в [ADDRESS] , де проживає по даний час. Оскільки, заявник постійно проживав з матір`ю з 11.01.2008 року, тому він був переконаний, що є таким, що прийняв спадщину, а відтак не обмежений строками для прийняття спадщини. 26.12.2024 заявник звернувся до приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Тимчик Наталії Федорівни з документами для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом повідомлено, що у зв`язку з тим, що наразі реєстри Міністерства юстиції України не працюють, вона не має можливості вчиняти будь-які нотаріальні дії. 13 січня 2025 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області надано відмову у вчиненні нотаріальних дій №7/02-14. З листа приватного нотаріуса Тульчинського нотаріального округу Вінницької області Тимчик Н.Ф. №7/02-14 від 13.01.2025 вбачається, що 13.01.2025 заявником було подано заяву про фактичне прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , на підставі якої заведено спадкову справу за №10/2025 з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на майно померлої [INFO] [PERSON] . Однак із наданих [PERSON] нотаріусу документів неможливо встановити факт родинних відносин (бабуся - донька - онук) між ним та спадкодавцями, через розбіжність написання їх прізвища та імені. Також з поданих документів неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] . Крім того, нотаріусом роз`яснено, що станом на 1997 діяла норма ст. 549 ЦК УРСР, відповідно до якої прийняттям спадщини визнається фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном. Просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є дочкою [PERSON] , померлої [INFO] . Встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надав. У судове засідання представник заявника, адвокат Дунаєв І.Б. надав заяву в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу у відсутності заявника та його представника. Представник Тульчинська міська рада у судове засідання надав клопотання про розгляд справи без участі представника міської ради, щодо задоволення заяви не заперечує. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, ч.3. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.\~ Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Згідно паспорту громадянина України [NUMBER] від 17.12.2007 року, [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Торків, Тульчинського району Вінницької області, зареєстрований з 11.01.2008 року в [ADDRESS] ; (а.с.5) Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/012783745 від 23.10.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 11.01.2008 року в [ADDRESS] ; (а.с.6) Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.02.1964 року, [PERSON] , народився [INFO] в с. Торків, Тульчинського району Вінницької області, його матір`ю зазначена « [PERSON] »; (а.с.7) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2008 року встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , у віці 72 роки, відповідний актовий запис № 25; (а.с.8) Згідно заповіту від 12.11.1997 року посвідченого секретарем Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] все своє майно, де б воно не було із чого воно не складалось і взагалі все те, на що вона на день смерті матиме право заповіла своєму синові [PERSON] ; (а.с.9) Згідно довідки № 241виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 26.12.2024, [PERSON] , 1964 року народження, зареєстрований і постійно проживав з матір`ю [PERSON] з 11.01.2008 року до дня смерті матері в [ADDRESS] , де проживає по даний час; (а.с.10) Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.03.1971 року, [PERSON] , народилася [INFO] в с. Копіївка, Тульчинського району Вінницької області, батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] »; (а.с.12) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.09.1997 року встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , у віці 82 роки, відповідний актовий запис № 26; (а.с.13) Згідно з довідкою №106 виконкому Копіївської сільської ради від 23.07.1990 року до складу сім`ї [PERSON] належать: дочка [PERSON] , 1936 року народження, інвалід 2 групи; онук [PERSON] , 1964 року народження, працює в аеропорту м. Вінниця; (а.с.14) Згідно довідки № 207 виконкому Торківської сільської ради від 06.03.2000 року, виданої [PERSON] про те, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , залишилось спадкове майно, яке складається з сертифіката на право на земельну частку (пай). Після смерті громадянки [PERSON] спадкоємицею за законом залишилась [PERSON] , яка проживає в селі Копіївка Тульчинського району Вінницької області, а також пережитого чоловіка немає; (а.с.18) Згідно сертифікату на земельну частку (пай), серії В Н № 0177110 від 20.03.1997 року, [PERSON] належить право на земельну частку «пай» у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива»; (а.с.19) Згідно акту обстеження фактичного місця проживання від 04 грудня 2024 рок складеного членами комісії Копіївського старостинського округу №11 Тульчинської міської ради на підставі погосподарських книг встановили, що [PERSON] , 1915 року народження, померла [INFO] і на час смерті проживала спільно з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і вела з нею спільне господарство; (а.с. 21) Згідно листа приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області від 13 січня 2025 року, [PERSON] надано відмову у вчиненні нотаріальних дій №7/02-14. Оскільки з наданих [PERSON] нотаріусу документів неможливо встановити факт родинних відносин (бабуся - донька - онук) між ним та спадкодавцями, через розбіжність написання їх прізвища та імені. Також з поданих документів неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] ; (а.с. 22) Згідно довідки № 87 виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 01.04.2025, згідно особового рахунку № [NUMBER] Погосподарської книги на 1996-2000 роки № 4 Копіївської сільської ради гр. [PERSON] [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] , але на час смерті [INFO] проживала спільно з дочкою [PERSON] по [ADDRESS] ; (а.с. 45-49) Згідно довідки Державного нотаріального архіву від 22.04.2025 за № 728/01-18, згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області за 1997-2013 роки, які знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкову справу після померлої [INFO] [PERSON] , по фонду Тульчинської державної нотаріальної контори Вінницької області не виявлено. Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України. У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України), суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Оскільки позивач просив встановити факт родинних відносин між його матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та бабусею [PERSON] , померлою [INFO] , так як він безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме право [PERSON] на спадщину, земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. Враховуючи те, що встановлення вказаного факту необхідне заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та в інший спосіб підтвердити даний факт він не в змозі та з огляду на те, що в судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] є дочкою [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з чим заява в частині встановлення факту родинних відносин, підлягає до задоволення. Щодо заявлених вимог про встановлення факту прийняття спадщини, суд виходить зі слідуючого. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За правилами статей 529-530 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Згідно із статтею 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Частиною другою статті 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Якщо позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року № 18/5, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, та була чинна до 03 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу або квитанції про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Зазначене кореспондується з пунктами 3.3, 3.4 розділу 1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачою свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29 січня 2009 року, якими визначено, що ЦК УРСР передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців правовстановлюючих документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Подібні висновки вкладено у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 448/754/18 (провадження № 61-2636св22). При зверненні до суду з даною заявою,\~ [PERSON] послався на те, що після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина за заповітом на право на земельну частку (пай), після смерті бабусі позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Вважав, що його матір\~ [PERSON] , спадщину прийняла в порядку статті 549 ЦК УРСР шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті проживала разом з [PERSON] та протягом шести місяців з дня смерті матері користувалася та розпоряджалася її майном. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON] , яка у свою чергу, прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Таким чином суд встановив, що станом на час відкриття спадщини, а саме [INFO] померла [PERSON] , на час смерті проживала спільно з дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вела з нею спільне господарство, що підтверджується довідкою № 87 виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 01.04.2025 та згідно особового рахунку № [NUMBER] Погосподарської книги на 1996-2000 роки № 4 Копіївської сільської ради. Доказом вступу в управління спадковим майном [PERSON] після смерті матері [PERSON] свідчить довідка № 87 виконавчого комітету Тульчинської міської ради Вінницької області від 01.04.2025 та особовий рахунок № [NUMBER] Погосподарської книги на 1996-2000 роки № 4 Копіївської сільської ради, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Також доказом вступу в управління та володіння спадковим майном свідчить\~ наявність у спадкоємців державного акта на право власності на земельну частку «пай» серії В Н № 0177110 від 20.03.1997 року та договору купівлі-продажу будинку від 20.04.1981 року в с. Копіївка Тульчинського району Вінницької області, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Також доказом вступу в управління та володіння спадковим майном свідчить довідка № 207 виконкому Торківської сільської ради від 06.03.2000 року, виданої [PERSON] , яка зверталася за вказаною довідкою з метою оформлення спадкових прав, про те, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , залишилось спадкове майно, яке складається з сертифіката на право на земельну частку (пай). Після смерті громадянки [PERSON] спадкоємицею за законом залишилась [PERSON] , яка проживає в селі Копіївка Тульчинського району Вінницької області, а також пережитого чоловіка немає. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). З огляду на вищевикладене у судовому засіданні встановлено факт прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з чим заявлена вимога підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення, в порядку розгляду справ окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved