Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

До Олександрівського\~районного суду\~м.Запоріжжя\~надійшла позовна\~заява Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 25.10.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22032000092157 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 25.10.2020 року. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за Кредитним договором становить 53230,1 гривень, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту\~36\~898,57гривень; суми боргу по відсоткам\~6461,13гривень; борг по комісії 9870,4 гривень. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором відповідачем не виконано ні первісному кредитору, а ні новому, в зв`язку з чим наявна заборгованість за кредитним договором в сумі 53230,1 гривень. Слід звернути увагу, що після введення карантину\~Законом № 540\~внесено зміни, зокрема до\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, та доповнено п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У зв`язку з вищевказаним, 3% річних та індекс інфляції нараховується за період з 15.12.2021року по 23.02.2022 року, та відповідно становить 212,29 грн.-\~3% річних та 1305,58грн.\~-\~збитки від інфляції. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 54747,98грн. та сплачені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі\~7 570,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс». Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 17.02.2025 року справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.04.2025 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Відзив від відповідача до суду не надійшов. У судове засідання представник позивача не з`явився, але просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - https://gt.zp.court.gov.ua/sud0808/ та направлення судових повісток з повідомленням, відзив на позовну заяву не надав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками та конверти з судовою повісткою, що направлявся за адресою останнього відомого місця проживання відповідача, повернулися до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення «Відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно дост.81\~ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно доч.5\~ст.263\~ЦПК України обґрунтованим\~є рішення,\~ухвалене на\~основі повно\~та всебічно\~з`ясованих\~обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню, а саме - Цивільний кодекс України,Закон України «Про захист прав споживачів», та постанова №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд приходить до наступного. Згідност.1054\~ЦК України банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. До відносин по кредитних договорах застосовуються положення ст.ст.1046-1053 ЦК України, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовим ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду. Згідно з абз. 2 ч. 1ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє прав грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.\~514\~цього Кодексу до нового кредитор переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідност.1050\~ЦК України якщо позичальник вчасно не повернув суму боргу, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост.625 ЦК України. Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонам. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються. Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 25.10.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22032000092157 у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 49 600,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування 24 місяців, кінцева дата повернення кредиту\~25.10.2020 року. Умовами договору також визначено розмір щомісячної комісії та розмір процентної ставки за користування кредитом. (п.1.2 Кредитного договору.) Після підписання Кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами Кредитного договору. Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами Кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором. Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитним договором №22032000092157. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за Кредитним договором становить 53 230,1 гривень, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту\~36\~898,57 гривень; суми боргу по відсоткам\~6\~461,13 гривень; борг по комісії 9870,4 гривень. Згідно умов договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти, а відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену сторонами грошову суму. Однак, так як зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором №22032000092157 від 25.10.2020 року [PERSON] не було виконано ні первісному кредитору, ні новому, у відповідача утворилась заборгованість у сумі 53230,1 гривень, тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення з відповідача заборгованості у вказаному розмірі. Щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми боргу суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі №6-38цс11). Проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч.2 ст.625\~ЦК України підставою застосування передбаченою цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вже встановлено судом, станом на момент переходу права вимоги від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «Цикл Фінанс» Петренко О.В. мала заборгованість за кредитним договором, тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку, проведеного за період прострочення з 15.12.2021 по 23.02.2022, який не спростований відповідачем, вбачається, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу становить 1305,58 гривень, три проценти річних за прострочення сплати боргу становить 212,29 гривень, тому суд дійшов висновку, що стягнення зазначених сум з відповідача підлягає задоволенню. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Частиною 1\~статті 133ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст.137ЦПК України\~передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із зазначеним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. який підлягає стягненню з відповідачки Крім того, позивач також поніс витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 7570,00 гривень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ч. 4ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Цикл Фінанс» та Адвокатом Дорошенко Мариною Анатоліївною (далі\~Адвокат Позивача) було надано Ордер на надання правничої допомоги у зв`язку з чим ТОВ «Цикл Фінанс» було понесено відповідні витрати для звернення до суду. У попередній (орієнтований) розрахунок за надану адвокатом професійну правничу допомогу включені наступні послуги: зустріч з представником ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», консультація та ознайомлення з матеріалами справи - 3028,00 грн.; підготовка позовної заяви - 4542,00 грн. Тобто загальна сума понесених витрат за надані послуги Адвоката становить\~7570,00 грн. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій позасудовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад,складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом Дорошенко М.А. юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд доходить висновку, що дана справа є незначної складності й не потребувала заявленого позивачем часу для підготовки процесуальних документів адвокатом, виходячи з співмірності заявлених вимог,\~вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу на стадії розгляду у розмірі 7570,00 грн підлягають задоволенню частково у розмірі 3000,00 грн, стягнувши зазначену суму з відповідача.

Outcome: partial