Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

21 листопада 2024 року в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» представник Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області - Бабій С.В. звернулась в суд з позовом до [PERSON] та просить: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, для вирішення питання про подальше влаштування; стягнути із [PERSON] на користь малолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що в службі у справах дітей Шаргородської міської ради на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), а матір`ю [PERSON] . Малолітній [PERSON] проживав в с. Калинівка Жмеринського району Вінницької області разом з колишнім співмешканцем матері, [PERSON] , однак останній був призваний до лав Збройних Сил України та [INFO] загинув. У зв`язку із чим [PERSON] було тимчасово влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Під час проживання малолітнього [PERSON] в дитячому будинку сімейного типу, мати [PERSON] жодного разу не поцікавилася у працівників служби у справах дітей про життя та здоров`я свого сина, не телефонувала, не відповідала на телефонні дзвінки. Крім того, мати батьківські збори не відвідує та навчанням сина не цікавилася. Враховуючи вище зазначене [PERSON] усвідомлює, що не може виховувати малолітнього [PERSON] , [INFO] , піклуватися про його стан здоров`я та духовний розвиток, проявляти батьківську турботу та матеріально забезпечувати. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.03.2025 року у даній справі залучено до участі у справі орган опіки та піклування виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Представник Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області - Бабій С.В., в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, висновок органу опіки та піклування та позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області також в електронному вигляді з використанням системи ЄСІТС підсистеми «Електронний суд» подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того зазначив, що не можуть надати акт обстеження умов проживання відповідача [PERSON] , а також висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки [PERSON] з дітьми фактично не проживають на території громади. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в службі у справах дітей Шаргородської міської ради на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 27.04.2024 року Шаргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в графі мати вказана - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00044752563 від 27.04.2024 року, щодо актового запису про народження [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) - [PERSON] . Представник позивача у позовній заяві зазначив, що малолітній [PERSON] проживав в с. Калинівка Жмеринського району Вінницької області разом з колишнім співмешканцем матері - [PERSON] . [PERSON] був призваний до лав Збройних Сил України та [INFO] загинув. До служби у справах дітей усно звернулася староста Плебанівського старостинського округу Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області та повідомила про обставини залишення дитини без батьківського піклування. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 23.04.2024 року №02-237, [PERSON] було тимчасово влаштовано до дитячого будинку сімейного типу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку із закінченням терміну наказу начальника служби у справах дітей про тимчасове влаштування та проживання дитини, наказ було продовжено ще на 6 місяців, тобто до 22.04.2025 року. Під час проживання малолітнього [PERSON] в дитячому будинку сімейного типу, мати жодного разу не поцікавилася у працівників служби у справах дітей про життя та здоров`я свого сина, не телефонувала, не відповідала на телефонні дзвінки. З довідки, виданої директором Слободо-Шаргородського ліцею Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 13.09.2024 року №174 вбачається, що мати малолітнього, [PERSON] батьківські збори не відвідувала, навчанням сина не цікавилася. Згідно довідки директора Шаргородського ліцею №1 Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 12.09.2024 року №228/1, [PERSON] , [INFO] , навчається в 3 класі даного закладу. Мати [PERSON] життям та навчанням [PERSON] не цікавиться, довгий час дитина про неї нічого не згадує. Поважної причини, яка б перешкоджала відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, судом не встановлено Висновком органу опіки та піклування Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, який був затверджений рішенням виконкому міської ради 16.10.2024 року за № 209, визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У ч.7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. В абзаці 2 пункту 16 Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , не може виховувати та піклуватися про його стан здоров`я та духовний розвиток, проявляти батьківську турботу та матеріально забезпечувати, а тому у відповідності до ст.164 СК України підлягає позбавленню батьківських прав щодо дитини. Згідно ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні спору суд вважає, що аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття, оскільки при виконанні рішення суду у виконавчому листі повинен вказуватись один стягувач, а стягувачем в даному випадку є неповнолітня дитина. На підставі ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, в зв`язку з тим що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. (1 211,20 грн за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, та 1 211,20 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів). На підставі ст. 164, 167 СК України,

Outcome: approved