Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

10 січня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Маріупольської міської ради, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом (а.с. 1-3). Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] загальною площею 50.1 кв.м. (житлова площа - 28,1 кв.м.), згідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2006 р. № [NUMBER] /н. Після смерті матері позивача - [PERSON] за заявою позивача, як спадкоємця першої черги, державний нотаріус Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Ярошенко Ж.С. 20.11.2024 року заведено спадкову справу № 512/2024. Більше із заявами про прийняття або про відмову від спадщини, до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Спадкове майно складається із приватизованої квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини на зазначене вище нерухоме майно, оригінали документів у позивача відсутні (наявні лише копії), тому що вони були втрачені в м. Маріуполі Донецької області під час активних бойових дій. 20.11.2024 року державним нотаріусом Ярошенко Ж.С. винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю документів, необхідних для оформлення спадщини. Таким чином, враховуючи наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Відтак, просив суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру загальною площею 50,1 кв.м, житловою площею 28,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою\~від 17 лютого 2025 року\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~підготовче судове засідання (а.с.\~32). Ухвалою від 11 березня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.45) Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити (а.с. 37). Представник відповідача\~\~ Маріупольської\~міської\~ради\~Донецької області\~Бастрига С.М. 10\~березня 2025\~року надав заяву про розгляд справи без його участі, просив розглянути справу за наявними доказами, зазначивши, що Рада жодним чином не оспорює право позивача на спадкове майно (а.с. 41). Представник третьої особи Ярошенко Ж.С. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника держнотконтори, рішення просила ухвалити на розсуд суду. (а.с.47) З огляду на належне повідомлення сторін та відсутність клопотань про перенесення судового засідання на іншу дату, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін (їх представників), за наявними в матеріалах справи доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 22.08.2024 року. (а.с.4) [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] загальною площею 50.1 кв.м., житлова площа - 28,1 кв.м. згідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2006 р. № [NUMBER] /н, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.12.2006 р. (а.с.5-6) та технічного паспорту на зазначене житло (додаток 7-11). Також право власності [PERSON] підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.12). Родинний зв`язок між позивачем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області серія [NUMBER] від 26.05.1975 р., актовий запис №845 (а.с.13). 09.01.1996 р. шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, де [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.14). Після смерті [PERSON] за заявою позивача, як спадкоємця першої черги, державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Ярошенко Ж.С. 20.11.2024 року заведено спадкову справу № 512/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.15). 20.11.2024 року державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Ярошенко Ж.С. винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, посилаючись на п.п. 4.14, 4.16 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документів, необхідних для оформлення спадщини (а.с.16). Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так на підставі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Розглядаючи по суті даний спір, суд враховує, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщина складається з двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2006 р. № [NUMBER] /н, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.12.2006 року (а.с.5-6), та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21 листопада 2024 року. (а.с.12) Слід зазначити, що наразі позивач є внутрішньо-переміщеною особою та мешкає у м. Львові (а.с.17). Документи, що підтверджують право власності спадкоємця [PERSON] на вищевказану квартиру у позивача відсутні, отже іншого шляху, аніж звернення до суду за захистом спадкових прав, не існує. Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, з огляду на те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що спадкодавець [PERSON] дійсно була власником квартири [ADDRESS] , що вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2006 р. №37327/н, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.12.2006 року (а.с.5-6), та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21 листопада 2024 року (а.с.12), інші спадкоємці першої черги відсутні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved