Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

26.11.2024 Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Державного реєстратора Баліна Павла Павловича, Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської в місті Києві РДА про визнання недійсним розпорядження про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло. В уточненій редакції позовної заяви Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент незаконної приватизації, яка відбулася 28.10.2023 року, вона проживала разом зі своїми на той час неповнолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] . Вони проживали в одній із кімнат квартири за адресою: [ADDRESS] . Її діти також зареєстровані за вищезазначеною адресою. На початку 2023 року Позивач випадково дізналася, що її сусідка по квартирі, [PERSON] , яка є дружиною її померлого брата [PERSON] , приватизувала частину квартири, де вони спільно проживаємо. На той момент Позивач не мала жодних підтверджень цього факту. У липні 2024 року вона звернулася до юристів, які, скориставшись Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державним реєстром іпотек та Єдиним реєстром заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, отримали витяг із Державного реєстру речових прав. Витяг №49453097 містить відомості, згідно з якими [PERSON] отримала право власності на частку загальної площі квартири в розмірі 57/100, що становить 43,52 кв. м. Факт їхнього спільного проживання та реєстрації в двох кімнатах квартири за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою про факт проживання та реєстрації, виданою комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянської районної у місті Києві ради» №413111 від 18.02.2011. Факт приватизації підтверджується довідкою №404471881 від 19.11.2024, незаконної на думку позивача. Позивач вказує, що вона та її діти не давали письмової згоди на приватизацію, як цього вимагає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». У зв`язку із вищевикладеним позивач просить суд : визнати недійсним розпорядження про приватизацію частини квартири за адресою: [ADDRESS] , видане державним реєстратором : Баліном Павлом Павловичем (Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на ім`я [PERSON] ; - визнати недійсним свідоцтво про право власності на 57/100 частини квартири, зареєстроване на ім`я [PERSON] , видане Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією; - зобов`язати Департамент житлово-комунальної інфраструктури м.Києва внести відповідні зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою суду від 13.01.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 29.01.2025 року на адресу суду від представника Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Кисленко Ангеліни надійшов відзив на позовну заяву. 3 поданим позовом Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація не погоджується, вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Щодо правового статусу спірної квартири. На підставі ордеру на жиле приміщення № 33620 серія Б, виданого 14.02.1992 Виконавчим комітетом Залізничної районної Ради народних депутатів [PERSON] разом з родиною у складі чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [PERSON] ), отримала право на зайняття житлового приміщення площею 41,67 кв. м., що складалось з трьох кімнат, розташованого за адресою [ADDRESS] . 20.09.2007 [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила змінити договір найму жилого приміщення кв. [ADDRESS] і укласти два договори найму цієї квартири за умовами яких виділити [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] , 2007 року народження, та дочкою [PERSON] , 2005 року народження окреме на трьох користування кімнату жилою площею 17, кв.м., а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділити в окреме на їх трьох користування кімнати жилою площею 12.3 кв.м. з балконом та 12,3 кв.м. Рішенням Деснянського районного суду від 23.11.2007 позов [PERSON] було задоволено. На підставі рішення Деснянського районного суду від 23.11.2007 за заявою громадянки [PERSON] . Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження від 13.02.2008 № 205 «Про зміну договору найму житлових приміщень громадян Деснянського району», яким було надано дозвіл ЖЕКу змінити договір найму квартири [ADDRESS] та укласти окремі договори найму : - на одну кімнату житловою площею 17.20 кв. м. з [PERSON] , склад сім`ї якої вона, дочка - [PERSON] , син - [PERSON] ; - на дві кімнати житловою площею 12,30 кв. м. з балконом та 12,30 кв.м. з [PERSON] , склад сім`ї якої : вона, чоловік- [PERSON] , син- [PERSON] ; коридори, кухню ванну кімнату, туалет, кладову, залишено у спільному користуванні сторін. Відповідно до розпорядження Деснянської РДА від 14.06.2021 № 337 «Про зміну договорів найму житлових приміщень мешканців Деснянського району м. Києва» громадянці [PERSON] було надано дозвіл змінити договір найму двох кімнат, житловою площею 24.60 кв. м. у квартирі [ADDRESS] у зв`язку зі смертю свекрухи [PERSON] - власника особового рахунку. Від наймача [PERSON] 8 листопада 2022 року в установленому порядку надійшла заява на передачу в приватну власність кімнати у комунальній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після розгляду заяви і матеріалів із зазначеного питання було прийнято рішення про передачу кімнати у комунальній квартирі, в приватну (спільну часткову) власність. Враховуючи вищезазначене, можна дійти висновку, що права позивача не порушуються, оскільки чинне законодавство не містить положень, які б вимагали отримання згоди інших осіб для приватизації житлового приміщення, що перебуває у користуванні особи на законних підставах. Таким чином, приватизація кімнати була здійснена відповідно до норм чинного законодавства, зокрема Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та інших нормативно правових актів, а також підтверджується матеріалами доданими, до цього відзиву. 04.02.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради - Василини Чіпко. Департамент заперечує проти позовних вимог в частині, пред`явлених до Департаменту, та просить відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Так, 28.02.2023 [PERSON] звернулась із заявою про державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер заяви 54281068) на об`єкт нерухомого майна, а саме - кімнату у комунальній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Разом із зазначеною заявою було подано, зокрема, технічний паспорт Т101:3865-4164-9094-3913 від 07.10.2022; довідку про показники об`єкта нерухомого майна № КВ-2022 № 22913 від 07.10.2022; свідоцтво про право власності від 12.12.2022, видавник: Відділ обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідне підтверджується матеріалами реєстраційної справи. Разом з цим, відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону № 1952 витребування (вилучення) реєстраційних справ або документів із них здійснюється виключно за судовим рішенням. У свідоцтві про право власності від 12.12.2022, яке видано Відділом обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації зазначено, що кімната у комунальній квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної часткової (57/100) власності [PERSON] . Кімната у комунальній квартирі приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа кімнати у комунальній квартирі становить 43,52 кв. м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) №96 від 12.12.2022. Тобто саме Відділом обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було видано оспорюване свідоцтво. До повноважень суб`єктів державної реєстрації прав не належить видача розпоряджень щодо приватизації об`єктів нерухомого майна. Державний реєстратор проводить державну реєстрацію прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На виконання вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, оскільки заявником було подано всі необхідні документи, визначені законодавством, не було встановлено підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації, державним реєстратором було прийнято законне та обґрунтоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 66657212 від 06.03.2023. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2700686880000) (інформаційна довідка № 411013437) [PERSON] на праві власності належить кімната у комунальній квартирі загальною площею 57/100 частин квартири, що складає: 43,52 кв. м. Таким чином, державним реєстратором Департаменту було проведено державну реєстрацію права власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна. Жодних розпоряджень про приватизацію частини квартири, як зазначено позивачем, державний реєстратор не видавав. 07.02.2025 року через «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Соловей О.М. надійшла відповідь на відзив у якій просила позовні вимоги викладені у позові задовольнити у повному обсязі. 13.02.2025 року від представника Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Кисленко Ангеліни надійшли заперечення на відповідь на відзив у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 09.04.2025 року, що занесена до протоколу судового засідання - закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Дубровська І.О. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Кисленко А.А. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення № 33620 серія Б, виданого 04.02.1992 Виконавчим комітетом Залізничної районної Ради народних депутатів [PERSON] разом з родиною у складі чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON], отримала право на зайняття житлового приміщення площею 41,67 кв. м., що складалось з трьох кімнат, розташованого за адресою [ADDRESS] . 20.09.2007 [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила змінити договір найму жилого приміщення кв. [ADDRESS] і укласти два договори найму цієї квартири за умовами яких виділити [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] , 2007 року народження, та дочкою [PERSON] , 2005 року народження окреме на трьох користування кімнату жилою площею 17, кв.м., а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділити в окреме на їх трьох користування кімнати жилою площею 12,3 кв.м. з балконом та 12,3 кв.м. Рішенням Деснянського районного суду від 23.11.2007 позов [PERSON] було задоволено. На підставі рішення Деснянського районного суду від 23.11.2007 за заявою громадянки [PERSON] . Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження від 13.02.2008 № 205 «Про зміну договору найму житлових приміщень громадян Деснянського району», яким було надано дозвіл ЖЕКу змінити договір найму квартири [ADDRESS] та укласти окремі договори найму : -на одну кімнату житловою площею 17.20кв. м. 3 [PERSON] , склад сім`ї якої вона, дочка - [PERSON] , син - [PERSON] ; -на дві кімнати житловою площею 12,30 кв. м. з балконом та 12,30 кв.м. з [PERSON] , склад сім`ї якої : вона, чоловік- [PERSON] , син- [PERSON] ; -коридори, кухню ванну кімнату, туалет кладову, залишено у спільному користуванні сторін. Відповідно до розпорядження Деснянської РДА від 14.06.2021 № 337 «Про зміну договорів найму житлових приміщень мешканців Деснянського району м. Києва» громадянці [PERSON] було надано дозвіл змінити договір найму двох кімнат, житловою площею 24.60 кв. м. у квартирі [ADDRESS] у зв`язку зі смертю свекрухи [PERSON] - власника особового рахунку. Від наймача [PERSON] 8 листопада 2022 року в установленому порядку надійшла заява на передачу в приватну власність кімнати у комунальній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Після розгляду заяви і матеріалів із зазначеного питання було прийнято рішення про передачу кімнати у комунальній квартирі, в приватну (спільну часткову) власність. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до частини першої статті 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Стаття 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлює, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до частини другої вищезазначеної статті передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх. за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Також, позивач у своїй заяві посилається на Положення про порядок передачі квартир будинків у власність громадян, затвердженого Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56, яке втратило чинність на підставі Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 396 від 16.12.2009 року, відповідно посилання на нього є не правомірним, оскільки воно втратило чинність і не регулює спірних правовідносин. Згідно з пунктом 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків). жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім"ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Враховуючи вищезазначене, можна дійти висновку, що права позивача не порушуються, оскільки чинне законодавство не містить положень, які б вимагали отримання згоди інших осіб для приватизації житлового приміщення, що перебуває у користуванні особи на законних підставах. Таким чином, суд приходить до висновку, що приватизація кімнати була здійснена відповідно до норм чинного законодавства, зокрема Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та інших нормативно правових актів, а також підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державні реєстратори у своїй діяльності керуються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1932-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових обтяжень» (далі - Порядок Ле 1127) та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ст. 9 Закону № 1952 до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ. Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Положенням про Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке затверджено рішенням Київської міської ради від 02.03.2023 № 6021/6062, визначено, що основними завданнями Департаменту є забезпечення реалізації державної політики у сферах: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців; декларування місця проживання та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб у місті Києві; державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 с. 10 Закону 1952 державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва, майбутньому об`єкту нерухомості у випадках, передбачених цим Законом; формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 922/1266/19, в силу положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» всі реєстраційні дії, рішення та записи, які здійснюються чи приймаються державними реєстраторами, по суті мають технічний характер, спрямований на виконання встановленого цим Законом та іншими нормативно - правовими актами порядку здійснення такої державної реєстрації, проте не мають самостійного правовстановлюючого характеру та здійснюються на підставі наданих державному реєстратору відповідних правовстановлюючих документів, що містяться в реєстраційній справі. Згідно із ч. 8 ст. 18 Закону № 1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству : поданим/ отриманим документам. Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Так, 28.02.2023 [PERSON] звернулась із заявою про державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер заяви 54281068) на об`єкт нерухомого майна, а саме - кімнату у комунальній квартирі, що знаходиться за адресо: [ADDRESS] Разом із зазначеною заявою було подано, зокрема, технічний паспорт Т101:3865-4164-9094-3913 від 07.10.2022; довідку про показники об`єкта нерухомого майна № КВ-2022 № 22913 від 07.10.2022; свідоцтво про право власності від 12.12.2022, видавник: Відділ обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської районної в місті Кисві державної адміністрації. Відповідне підтверджується матеріалами реєстраційної справи. Разом з цим, відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону № 1952 витребування (вилучення) реєстраційних справ або документів із них здійснюється виключно за судовим рішенням. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952 (у редакції, яка діяла на момент проведення реєстраційної дії) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката. У свідоцтві про право власності від 12.12.2022, яке видано Відділом обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, зазначено, що кімната у комунальній квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві спільної часткової (57/100) власності [PERSON] . Кімната у комунальній квартирі приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа кімнати у комунальній квартирі становить 43,52 кв. м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) № 96 від 12.12.2022. Тобто саме Відділом обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації було видано оспорюване свідоцтво. Також слід зазначити, що відповідно до абзацу першого п. 22 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яке затверджено наказом Міністерства з питань житлового - комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за № 109/17404), орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує проект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках. Таким чином, до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав не належить видача розпоряджень щодо приватизації об`єктів нерухомого майна. Державний реєстратор проводить державну реєстрацію прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На виконання вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, оскільки заявником було подано всі необхідні документи, визначені законодавством, не було встановлено підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації, державним реєстратором було прийнято законне та обґрунтоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 66657212 від 06.03.2023. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2700686880000) (інформаційна довідка № 411013437) [PERSON] на праві власності належить кімната у комунальній квартирі загальною площею 57/100 частин квартири, що складає: 43,52 кв. м. Таким чином, державним реєстратором Департаменту було проведено державну реєстрацію права власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна, який відповідає вимогам чинного законодавства. Жодних розпоряджень про приватизацію частини квартири, як зазначено позивачем, державний реєстратор не видавав. Отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги Позивача щодо визнання недійсним розпорядження, оскільки даного документу не існує, а вищевказане свідоцтво про визнання права власності на 57/100 частини квартири, що зареєстроване на ім`я [PERSON] , було видано згідно чинного законодавства, а отже не може бути визнане судом недійсним. Щодо вимог Позивача про зобов`язання Департаменту житлово-комунальної інфраструктури м.Києва внести відповідні зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно, приходить до такого. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21). Згідно ч.3ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Позивач та її представник у своїх позовних вимогах пункт №3 просять суд - зобов`язати Департамент житлово-комунальної інфраструктури м.Києва внести відповідні зміни до реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак в той же час, жодних клопотань від Позивача та її представника щодо долучення Департаменту житлово-комунальної інфраструктури м.Києва до кола учасників справи не заявлялось. При цьому, саме позивач мав довести належними доказами, що обраний ним спосіб захисту є законним та відповідає обставинам справи і вимогам чинного законодавства України, оскільки позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Натомість суд з власної ініціативи доказів не збирає та не має права ґрунтувати свої висновки на припущеннях. Отже, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed