Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ», Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви вказано, що\~02 червня 2023 року близько 15:00 год. за адресою: м.Одеса, вул. Французький бульвар, буд.27, відбулося падіння частини дерева на автомобіль\~марки Mitsubishi\~Pajero\~д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Автомобіль Mitsubishi\~Pajero\~д.н.з. [NUMBER] на праві приватної власності належить позивачу.\~Факт падіння дерев та настання механічних пошкоджень автомобілю позивача було зафіксовано співробітниками органів Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Згідно висновку експерта Крутих Є.О. №197-23, складеного 20 вересня 2023 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача внаслідок події, яка відбулась 02.07.2023 року, було визначено у розмірі 131\~977,83 гривень. Вартість експертного дослідження склала 4000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3182426291.1 від 06.09.2023 року. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 131 977,83 гривень та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривань, а вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 р. відкрито провадження\~у справі. Цивільну справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. 31 січня 2024 року\~до суду від Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Тобто до відання міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень.\~Фактичні обставини справи свідчать про відсутність складу цивільного правопорушення з боку Департаменту, зокрема: факту протиправної поведінки (неправомірного рішення/дії/\~бездіяльності,\~прямого причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправною бездіяльністю Департаменту, вину Департаменту в заподіянні шкоди тощо, а відтак, наявність всіх необхідних ознак складу цивільного правопорушення відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України. Представник Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог до Департаменту. 09 квітня 2024 року до суду від\~Виконавчого комітету Одеської міської ради\~надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з-поміж інших виконавчих органів Одеської міської ради саме Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради є тим її виконавчим органом, до кола повноважень якого віднесено проведення конкурсів з визначення підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за\~утримання об`єктів благоустрою відповідно до п. 2.2.23 Положення про Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 30.11.2022 року № 1006-VIII.\~Проте, Виконавчий комітет Одеської міської ради не повинен проводити конкурси на визначення балансоутримувача об`єктів благоустрою, оскільки рішеннями Одеської міської ради створені відповідні виконавчі органи та комунальні підприємства, уповноважені з питань забезпечення благоустрою відповідних територій м. Одеси. Виконавчий комітет Одеської міської ради не може бути відповідачем за заявленими вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок падіння дерева тільки з тих підстав, що є виконавчим органом Одеської міської ради. Виконавчий комітет Одеської міської ради, відповідно до законодавства, яке регулює утримання об`єктів благоустрою та утримання зелених насаджень, в принципі не наділений повноваженнями виступати балансоутримувачем відповідних об`єктів благоустрою, а тим паче здійснювати поточне утримання прибудинкових територій багатоквартирних будинків, скверів, бульварів, парків та інших об`єктів зеленого господарства загального користування, а також збереження зелених насаджень та догляд за ними.\~Позивачем не доведено наявність таких складових елементів деліктного зобов`язання як протиправної поведінки Виконавчого комітету Одеської міської ради та безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Виконавчого комітету Одеської міської ради та завданою майновою шкодою, а також спільність діяльності (бездіяльності) з іншими особами для покладення солідарної відповідальності за заявленими вимогами.\~У задоволенні позовних вимог позивача до Виконавчого комітету Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди просить відмовити у повному обсязі. 07 травня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де вказано, що відповідач ВК ОМР не надав доказів того, що це дерево було передано на баланс будь-якому підприємству. Відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а у разі не визначення виконавчим органом балансоутримувачів,\~які мають належним чином доглядати за зеленими насадженнями у тому числі і деревами та вживати усі необхідні заходи для безпечного знаходження громадян, а також їх майна на території, яка підвідомча таким балансоутримувачам,\~відповідальність несе виконавчий орган місцевої ради. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.04.2018 року (провадження № 61-6202 св 18) та в постанові від 04.09.2019 року у справі №200/22129/16-ц, провадження №61-43478св18.\~Позивачем доведено факт завдання шкоди в результаті падіння дерева на автомобіль, розмір заподіяної шкоди, протиправну бездіяльність відповідачів, яка виразилась у невизначені балансоутримувача території, на якій розташовувалося дерево (не проведенні конкурсу з визначення підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою) та причинний зв`язок між ними. Розмір заподіяної шкоди підтверджується матеріалами справи.\~Щодо дати події зазначає наступне, відповідно до наданих доказів на підтвердження події дерево впало на автомобіль позивача та завдало шкоду 02.06.2023 р. Експерт у експертному висновку помилково зазначив, що подія відбулась 02.07.2023 р. Повідомила суд, що дата у висновку експерта «02.07.2023 р.» є технічною опискою та здійснена помилково, вірною датою події, внаслідок якого автомобілю позивача було завдано матеріальний збиток, та відповідно на підставі чого здійснювалось експертне дослідження - 02.06.2023 р.\~ 07 серпня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення обставин справи, де зазначила, що адреса місця події, де знаходився автомобіль Mitsubishi\~Pajero\~д.н.з. [NUMBER] , на який впало дерево - м.Одеса, вул.Французький бульвар, буд.27 (як зазначено в позовній заяві), адреса місця знаходження дерева, яке впало на автомобіль Mitsubishi\~Pajero\~д.н.з. [NUMBER] - м.Одеса, вул.Французький бульвар, буд.27Б. 10 вересня 2024 року до суду від позивача надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи. Позивачем було надано письмові пояснення від\~судового експерта Крутих\~Є.О., в яких експерт зазначив, що предметом експертного дослідження була вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mitsubishi\~Pajero\~д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок події, яка відбулась саме 02.06.2023 р. 11 вересня 2024 року до суду представником Виконавчого комітету Одеської міської ради\~надано клопотання про приєднання до матеріалів цивільної справи № 522/23691/23 письмових доказів. 06 лютого 2025 року від КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» надійшла заява, в якій представник відповідача зазначає, що КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» діє на рівні з усіма іншими багаточисленними управителями багатоквартирних будинків та ОСББ, які представлені у м. Одесі, що свідчить про відсутність будь-якого монопольного становища та наявності спеціальних або виключних прав. Згідно Статуту КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» здійснює свою діяльність на принципах комерційного розрахунку та власного комерційного ризику, вільного найму працівників. Господарська діяльність комунального підприємства здійснюється за рахунок коштів, що надходять від співвласників багатоквартирних будинків (оплата житлово-комунальних послуг) методом господарського розрахунку.\~Між тим, згідно матеріалів справи прибудинкова територія будинку [ADDRESS] не перебуває у будь-чий власності або користуванні, на баланс будь-кому не передавалася, як і зелені насадження розташовані ні ній. Балансоутримувач прибудинкової території будинку [ADDRESS] , а тобто і зелених насаджень на ній не визначений. Тобто, земельна ділянка навколо будинку [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади. КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ», по-перше, не є балансоутримувачем або управителем житлового будинку на прибудинковій території якого, проростало дерево, та по-друге, - не є балансоутримувачем об`єктів благоустрою зеленого господарства, що розташовані на прибудинковій території будинку за адресою: Французький бульвар, 27. Дерево на баланс комунального підприємства «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» не передавалося, підприємство не отримує фінансування на роботи на утримання зелених насаджень та видалення (ні бюджетне, ні договірне), відповідно і позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди до нього є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.\~На підставі вищевикладеного, КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позову до Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «ФОНТАНСЬКИЙ». 13 березня 2025 року до суду представником КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» подано заперечення на клопотання (заяву). 23 квітня 2025 року до суду представником Виконавчого комітету Одеської міської ради\~надано письмові пояснення у справі № 522/23691/23, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог до Виконавчого комітету Одеської міської ради. Позивач в судовому засіданні підтримала поданий позов, наполягаючи на його задоволенні. Представники відповідачів заперечували проти задоволення позову, з підстав викладених у відзивах. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що автомобіль Mitsubishi\~Pajero\~д.н.з. [NUMBER] на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 02 червня 2023 року близько 15:00 год. за адресою: м.Одеса, вул.Французький бульвар, буд.27, відбулося падіння частини дерева на автомобіль\~марки Mitsubishi\~Pajero\~д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Факт падіння дерев та настання механічних пошкоджень автомобілю позивача було зафіксовано співробітниками органів Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, що підтверджується: довідкою ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області про результати розгляду матеріалу ЄО №6714 від 02.06.2023 року; рапортом ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 02.06.2023 року;\~протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.06.2023 року;\~письмовими поясненнями [PERSON] від 02.06.2023 року (як свідка події);\~фотофіксацією. Згідно висновку експерта Крутих Є.О. №197-23, складеного 20 вересня 2023 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача Mitsubishi\~Pajero\~д.н.з. [NUMBER] \~внаслідок події, яка відбулась 02.06.2023 року, було визначено у розмірі 131\~977,83 гривень, з врахуванням письмових пояснень експерта Крутих Є.О. 03 листопада 2023 року від Департаменту з благоустрою міста\~Одеської\~міської ради надано\~відповідь на запит, де повідомлено, що за результатами перевірки\~було\~складено АКТ комісійного\~обстеження\~від 02.11.2023 року, в якому\~зазначено, що\~прибудинкова\~територія\~знаходиться на обслуговуванні КП «ЖКС «Фонтанський», а саме, де зростає дерево, яке пошкодило\~автомобіль. Прибудинкова\~територія\~огороджена\~парканом, який\~відгороджує\~прибудинкову\~територію\~від спортивного стадіону «Динамо».\~ 03 листопада 2023 року від КП «ЖКС «Фонтанський» надано\~відповідь на запит, де повідомлено, що КП «ЖКС «Фонтанський» не надає\~послуги з благоустрою зелених\~насаджень та не надає\~послуги з управління\~багатоквартирного\~будинку [ADDRESS] . 03 листопада 2023 року від Департаменту міського\~господарства\~Одеської\~міської ради\~надано\~відповідь на запит, де повідомлено, що\~територія за адресою: [ADDRESS] , в управлінні КП «ЖКС «Фонтанський» не перебуває. Статтями\~15,\~16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені\~ст.1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз змісту наведених норм свідчить про те, що за загальним правилом шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, елементами якого є: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вину завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Боржник має право доводити відсутність своєї вини (ст. 1166 ЦК України). З змісту постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вбачається, що у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину. Частиною першою\~статті10 Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР\~(далі-Закон України №280/97-ВР) встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Частинами 1, 2\~статті 11 Закону України №280/97-ВР\~визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Згідно з п.5 ч.2 ст.10 Закону України\~«Про благоустрій\~населених пунктів» від\~6 вересня 2005 року № 2807-IV\~(далі-Закон України № 2807-IV)\~до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Відповідно до ч.7\~ст. 28 Закону України№280/97-ВР\~правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. У пункті 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених\~наказом Міністерства\~будівництва,\~архітектури та\~житлово-комунального\~господарства України\~від 10квітня 2006року №105\~(далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до\~п.5.5.Правил\~відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі. Підпунктом 7 пункту «а» ч.1 ст.30\~Закону України\~№280/97-ВР\~визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Згідно з ч.4\~ст.236 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суду\~в постанові\~від 04вересня 2019\~року у\~справі №200/22129/16-ц\~зазначив що,\~«…до відання\~виконавчого органу\~міської ради\~належить організація\~благоустрою населених\~пунктів,\~визначення балансоутримувача\~та контроль\~за станом\~зелених насаджень,\~а обов`язок\~з відшкодування\~заподіяної позивачу\~майнової шкоди\~внаслідок падіння\~гілки з\~дерева покладається\~саме на\~балансоутримувача,\~визначеного органом\~місцевого самоврядування,\~як відповідальну\~особу за\~стан зелених\~насаджень у\~дворі біля\~будинку.\~Місцевий суд\~установив,\~що відповідач\~КП «Міськзеленбуд»\~Дніпровської міської\~ради було\~створено на\~підставі рішення\~Дніпровської міської\~ради №45/22\~від 08\~грудня 2004\~року,\~при створенні\~якого на\~його баланс\~жодних зелених\~насаджень не\~передавалось.\~Рішенням Дніпропетровської\~міської ради\~від 30\~листопада 2011\~року №53/17«Про внесення\~змін до\~рішення міської\~ради від\~02\~березня 2011\~року №16/9«Про проведення\~реорганізації комунальних\~житлово-експлуатаційних\~підприємств,\~підпорядкованих департаменту\~житлово-комунального\~господарства та\~капітального будівництва\~Дніпропетровської міської\~ради» КП\~«Жилсервіс-2»\~Дніпровської міської\~ради є\~балансоутримувачем житлового\~будинку [ADDRESS],\~проте не\~об`єктів\~благоустрою зеленого\~господарства,\~що розташовані\~на прибудинковій\~території вказаного\~будинку.\~Покладаючи на\~Дніпровську міську\~раду обов`язок\~по відшкодуванню\~заподіяної позивачу\~майнової шкоди,\~місцевий суд\~врахував,\~що дерево,\~з якого\~впала гілка\~на належний\~позивачу автомобіль,\~було розташовано\~на землі\~комунальної власності,\~його власником\~є територіальна\~громада міста\~та виходив\~із відсутності\~даних,\~що дане\~дерево відповідно\~до вимог\~ч.5\~ст.28\~Закону України\~«Про благоустрій\~населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування». Отже, у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину. Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах висловлена у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №522/2891/20. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Поняття благоустрою населених пунктів визначене ч. 1\~ст. 1 Закону України № 2807-IV\~, відповідно до положень якого це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. За приписами ч.ч. 1, 2\~ст.20 Закону України № 2807-IV\~організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Статтею 21\~Закону України\~№ 2807-IV\~визначено, що зокрема елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.17\~Закону України\~№ 2807-IV\~громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених\~наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини. Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Відповідно до п. 3.1. Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території. Згідно з п. 5.2. Правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. Підпунктом 7 пункту «а» частини першої\~статті 30Закону України№280/97-ВР\~передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: м. Одеса вул. Картамишевська, поблизу будинку №40. Разом з тим, виконавчим комітетом Одеської міської ради не доведено що ним визначено такого балансоутримувача за наведеною адресою. Тобто, виконавчий комітет Одеської міської ради не надав доказів того, що на конкурсних засадах визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені за адресою: м.Одеса, вул.Французький бульвар, буд.27, або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями. При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. За таких умов, оскільки дерево, яке впало на належний позивачці автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що дерево яке впало на автомобіль позивачки відповідно до ст.28\~Закону України\~№ 2807-IV\~перебувало на балансовому обліку будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тому суд вважає, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди має бути покладений на виконавчий комітет Одеської міської ради. Причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю виконавчого комітету Одеської міської ради, до обов`язків якої входить організації та забезпечення догляду та санітарного стану зелених насаджень встановлено матеріалами справи на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів та не спростовано відповідачем під час розгляду справи. У випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі №372/1891/17. Єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка б свідчила про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, а як наслідок і відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку її відшкодувати, було б заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння дерева на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо. Однак, будь-яких відомостей щодо таких обставин відповідачами не надано, свої заперечення проти вимог позивача виконавчий комітет Одеської міської ради не підтверджує будь-якими належними та допустимими доказами, що є їх процесуальним обов`язком як учасника справи. Покладаючи на виконавчий комітет Одеської міської ради обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачці майнової шкоди, суд враховує, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходить із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог ч. 5\~ст. 28 Закону України№ 2807-IV\~перебуває на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування. Суд вважає, що матеріалами справи доведено факт завдання шкоди позивачці в результаті падіння дерева на автомобіль, протиправність бездіяльності відповідача - виконавчого комітету Одеської міської ради, яка виразилась у не визначенні балансоутримувача зелених насаджень біля будинку, причинний зв`язок між ними, а виконавчий комітет Одеської міської ради, відповідно до вимог ст. ст.\~12,13,\~49,\~81,\~89 ЦПК України, це не спростував і не довів відсутності своєї вини та відсутність підстав для відшкодування шкоди. Твердження представника виконавчого комітету Одеської міської ради стосовно того, що належним відповідачем у справі повинен бути Департамент благоустрою міста Одеської міської ради, оскільки є тим виконавчим органом, до кола повноважень якого віднесено питання контролю за дотриманням законодавства у сфері благоустрою, участь в його організації та здійсненні, в озеленені, охорони зелених насаджень на території міста Одеси, визначення належних балансоутримувачів цих об`єктів тощо, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки відповідно до п. 2.2.6. Положення, на Департамент покладена функція сприяння розвитку та поліпшенню стану благоустрою території міста. Відповідно до п.п. 2.2.8., 2.2.11 Положення, на Департамент покладена функція з участі у проведенні інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою, розташованих на території міста, відповідно до бюджетних призначень, а також покладено обов`язок з розроблення та участі у підготовці проектів рішень Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради та розпоряджень міського голови з питань, віднесених до компетенції Департаменту. Згідно з п. 2.2.16 Положення, на Департамент покладено завдання з участі в організації та здійсненні благоустрою міста, озеленення, охорони зелених насаджень і водойм; створення місць відпочинку громадян, забезпечення зовнішнього освітлення міста. Отже, на Департамент покладені функції з проведення інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою, розташованих на території міста, відповідно до плану, затвердженого виконавчим комітетом Одеської міської ради. Крім того, з урахуванням відсутності плану, затвердженого виконавчим комітетом Одеської міської ради, Департамент не має правових підстав для початку процедури інвентаризації та паспортизації об`єктів благоустрою. Таким чином, аналіз наведених вище норм права та обставини справи надають підстави дійти висновку, що виконавчий комітет Одеської міської ради, як балансоутримувач об`єктів комунальної власності, є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території м.Одеси, у зв`язку із чим на нього покладений обов`язок приймати рішення про видалення зелених насаджень, а тому суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок падіння дерева, у розмірі 131\~977,83 гривень. Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. \~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач зазначає,\~ що\~в результаті падіння дерева на автомобіль він був значно пошкоджений, був єдиним засобом пересування родини.\~Позивачка та сім`я позивачки зазнали переживань, пов`язаних з порушенням права користування автомобілем, що вочевидь вимагало та вимагає непередбачуваних витрат на відновлювальний ремонт цього транспортного засобу, неможливість використання його за призначенням до теперішнього часу, що, в свою чергу, створює незручності родині, це змінило звичайний та зручний спосіб їх пересування, а також швидкість вирішення щоденних та поточних проблем. У зв`язку із чим просить суд стягнути з відповідачів моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень. Згідно з ч.1,2\~ст.281 ЦК України, фізична особа має невід`ємне право на життя. Фізична особа не може бути позбавлена життя. Фізична особа має право захищати своє життя та здоров`я, а також життя та здоров`я іншої фізичної особи від протиправних посягань будь-якими засобами, не забороненими законом. За ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до п. 1 ч. 2\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1\~ст. 1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч.1\~ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) встановлено, що під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995р., згідно з якими розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Проте, суд критично оцінює посилання позивача на обґрунтування моральної шкоди. На думку суду, позивач не довела факт спричинення їй моральної шкоди, так як доказів фізичного болю чи страждань, як фізичних так і душевних, нанесення непрямих збитків, які зазнав позивач, до суду не представлено та судом не встановлено. Більш того, позивач взагалі не обґрунтувала, визначений нею на власний розсуд розмір моральної шкоди, який складає 10000 гривень, що є досить значним та суттєвим розміром шкоди, не підтверджений жодними доказами. Попри це, є очевидним, що пошкодження майна завдане позивачу, призвело до немайнових трат таких як стрес, втрата свого особистого часу, і пов`язаних з цим наслідків. При цьому, пошкодження майна через падіння дерева є подією, що викликає негативні емоції, а тому суд вбачає причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та немайновими, моральними втратами позивача. Враховуючи викладене, суд частково задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди та вважає необхідним стягнути на користь позивача 5000 гривень. \~ \~ \~ \~Щодо розподілу судових витрат. \~ \~ \~ \~Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1419,78 грн., а також позивач поніс витрати пов`язані із розглядом справи, а саме вартість експертного дослідження /висновок №197-23/\~склала\~4000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3182426291.1 від 06.09.2023 року. \~ \~ \~ \~У зв`язку із задоволенням позову до відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради, вказані судові витрати підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до ч. 1, ч. 5\~ст. 263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимогист.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz\~Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст. 17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст. 1 Протоколу № 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном). За таких обставин, суд, розглянувши подані сторонами документи всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial