Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

у квітні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 65645,44 грн, мотивуючи позов тим, що відповідач протягом тривалого періоду часу не сплачує аліменти, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Позивач у судове засідання не з`явилась, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з вимогами статей 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 02 листопада 2016 року у справі N? 750/1974/16-ц (провадження N? 2/750/1063/16) змінено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 02 листопада 2016 року у справі N? 2/2506/2761/11 із [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду 16 січня 2017 року було видано виконавчий лист, який пред?явлено для примусового виконання до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 31 січня 2017 року ВП N? 53315166 (а.с.12). Проте, [PERSON] аліменти не сплачує, у зв?язку із чим за розрахунком державного виконавця станом на 07 квітня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 65645 грн. 44 коп. (а.с. 13). Розмір заборгованості за аліментами, визначений Деснянським відділом Державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідачем в судовому порядку оскаржено не було. Статтею 196\~СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена ст.\~196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.\~197\~СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно зі ст.ст. 77-80 ЦПК України, належними, допустимими та достатніми є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі них можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, в якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, та зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розрахунок неустойки (пені) по аліментам наданий позивачем відповідачем не спростований. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів станом на 31.12.2024 становить 517959,24 грн. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки (пені) не повинен бути більшим ніж 100 відсотків заборгованості, таким чином сума неустойки (пені) яка підлягає стягненню становить 65645,44 грн. Відповідно до ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, враховуючи вимоги\~ст.196 СК України, задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 65645,44 грн. У зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Кутуков Сергій Олександрович на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги та послуг адвоката від 12 березня 2025 року та ордеру серії СВ № 1121930 від 16.04.2025. Згідно квитанції про прийняту плату за надані послуги від 12.03.2025 позивач сплатила адвокату 5000 грн. Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: approved