Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування спричинених збитків. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідачем було завдано пошкоджень автомобілю позивача - AUDI Q2L днз. АА6331YB (надалі за текстом - автомобіль), з огляду на що, позивач просить суд 71 117,08 грн., з яких: сума спричинених збитків в розмірі 69 966,95 грн., інфляційні втрати в розмірі 839,60 грн., три відсотки річних 310,53 грн. Ухвалою Суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. У судовому засідання представник позивача взяв участь в режимі відеоконференції, представник відповідача не з`явився. Представник позивача підтримав позовні вимоги. За змістом ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 23.05.2025, за відсутності представника відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд встановив наступне. Позивач є власником автомобіля, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 28.12.2023. 12.06.2024 року о 16-00 знаходячись за адресою: м. Київ, Петропавлівська площа, в районі ТЦ "Сільпо", за участю автомобіля під керуванням позивача та транспортного засобу Hyundai Sonata днз. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , відповідач, будучі пасажиром останнього, під час стоянки відкрила двері внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем та відбулось пошкодження обох автомобілів із матеріальними збитками. Постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі № 756/8205/24 від 23.07.2024 року відповідача визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , у зв`язку із грубим порушенням пп. «г» п. 5.2 та пп. «б» п. 5.3 Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, за вищевказаною подією. Надалі, позивачем було здійснено ремонт автомобіля, який було виконано ТОВ «Ауді-Центр Київ», що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг № 124080512, на суму 69 966,95 грн., сплата суми в свою чергу підтверджується відповідними квитанціями від 23.07.2024 та 15.08.2024 року. У подальшому, позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування спричинених збитків (докази направлення містяться в матеріалах справи), однак, остання залишилась без відповіді та реагування, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч.2 ст.1166 ЦК України має доводити саме заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розглядаючи позов про відшкодування шкоди суд враховує що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина. Так, судом встановлено, що з вини відповідача було завдано шкоду автомобілю позивача. Доказів щодо відсутності вини відповідача, матеірали справи не містять. Так, в протоколі про адміністативне правовпорушення ААд№824949 від 12.06.2024 вказано наступні пошкодження автомобіля позивача - праве переднє дзеркало заднього виду, праве переднє крило. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг № 124080512 від 15.08.2024 вартість запасних частин, матеріалів, товарів складає 23675,55 гр. без ПДВ; вартість робіт - 34630,00 грн. без ПДВ; всього разом без ПДВ 58305,79 грн.; разом з ПДВ 69 966,95 грн. Втім, дослідивши зміст вказаного Акту, суд зазначає, що частина робіт щодо ремонту дверей не пов`язана з завданими відповідачем пошкодженнями майну позивача, а відтак, не входить до складу збитків. Як наслідок, здійснивши власний розрахунок вартості збитків, суд зазначає, що сума становить 35 220,78 грн. без ПДВ (вартість матеріалів + роботи пов`язані з ремонтом). Водночас, позивач просить стягнути з відповідача суму збитків з урахуванням ПДВ стосовно чого, суд зазначає наступне. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (абзац 2 пункт 36.2. стаття 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком (постанова Верховного Суду від 28.02.2018 по справі 744/22706/15-ц). Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Отже з`ясуванню підлягають дві обставини: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ. Аналогічна правова позиція висловлена в Постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2018 р. у справі № 910/171/17 та від 5 квітня 2018 р. у справі № 910/3165/17. Матеріалами справи підтверджується, що позивач безпосередньо за власний рахунок здійснив ремонт автомобіля з ПДВ включно. Згідно з підпунктами «а» та «б» п. 185.1 ст. 185 ПКУ об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких відповідно до ст. 186 ПКУ розташоване на митній території України. Пунктом 188.1 ст. 188 ПКУ визначено, що база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок, звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. Таким чином, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Як наслідок, у суду відсутні підстави для задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача збитків з урахуванням ПВД. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 310,53 грн 3% річних та 839,60 грн інфляційних втрат. Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем здійснено розрахунки 3% річних та інфляційних втрат наступним чином: на суму 69 966,95 грн. за період прострочення з 27.12.2024 року по 18.02.2025. Втім, враховуючи, що судом встановлено суму збитків у розмірі 35 220,78 грн. збитків, суд здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат зазначає, що суми становлять 707,78 грн інфляційних втрат та 156,28 грн. 3% річних, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню, у визначених розмірах. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial