Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

24 січня 2025 року представник позивача адвокат Тимовський В.С. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 квітня 2014 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 166. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 08.04.2014 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із матір`ю, спору про визначення місця проживання дитини між ними немає. Сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалось, шлюбні відносини фактично припинено з осені 2024 року, а з грудня 2024 року вони почали проживати окремо. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно та наразі існує лише формально. Також позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя та дитини, отже є недоцільним. Відповідач негідно поводиться у шлюбі, дозволяє собі образи, приниження, ініціює суперечки тощо. Позивач переконана, що поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим та твердо бажає розірвати шлюб, у зв`язку з чим просила не надавати їм термін для примирення. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача адвокат Тимовський В.С. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій також зазначено, що позивач підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. (а.с. 33-34) Адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України. Згідно п. 19\~Розділу XIII "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України) особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються\~законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"\~та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції. Відповідно до 12-1\~Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених\~Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних доказів без участі відповідача та, за відсутності заперечень позивача, ухвалив заочне рішення у справі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08 квітня 2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 08.04.2014 зроблено відповідний актовий запис № 166, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу з відповідачем, позивач змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с. 7) Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією виписки з акту про народження № 1020031/00/AU/2016/134870 від 30.03.2016, складеного Відділом РАГС Згеж Воєводства Лодзинського. (а.с. 10) Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає примирення з відповідачем не можливим. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки, майнового спору та спору про місце проживання дитини між ними немає. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2024 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із задоволенням позову вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved