Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з січня 2019 року по січень 2021 року він мав близькі стосунки з відповідачем, від яких [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . При цьому, сторони у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували. Відповідач не повідомила його про необхідність з`явитися до органів реєстрації актів цивільного стану для подання спільної заяви батьків про визнання батьківства, запис про батька дитини здійснено на підставі частини першої статті 135 СК України. До березня 2024 року відповідач не заперечувала проти його батьківства та спілкування з донькою, донька називала його батьком, він водив її до дитячого садка та брав участь у її вихованні, проте з березня 2024 року відповідач позбавила його можливості спілкуватися з дитиною та брати участь у вихованні доньки, не пояснюючи причин своєї поведінки, що порушує його батьківські права. На підставі наведеного, вважаючи себе біологічним батьком дитини, позивач просив визнати його батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , внести зміни до актового запису № 2741 про народження [PERSON] , [INFO] , вчиненого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.06.2021, виключивши відомості про батька дитини « [PERSON] », вказавши в графі «батько» [PERSON] , [INFO] , громадянин України, в графі прізвище дитини виключити « [PERSON] » та зазначити прізвище « [PERSON] », та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести вказані зміни в актовий запис про народження № 2741, складений 24.06.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених цим рішенням змін. У відзиві на позовну заяву [PERSON] у задоволені позову просила відмовити, оскільки вона не вважає та не визнає [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки за час стосунків з позивачем, в неї були стосунки з іншим чоловіком, тому вона має сумніви щодо батьківства позивача. Ухвалою Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~21\~червня 2024\~року за\~клопотанням [PERSON] у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 01.10.2024 від Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшов висновок експерта № 434 від 14.08.2024 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, а також матеріали цивільної справи № 522/6363/24. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2024 року провадження у справі поновлено. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Лук`янова А. О. позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. У відзиві на позовну заяву просила розгляд справи провести без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Лук`янової А. О., дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. [INFO] народилася [PERSON] , батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері, актовий запис № 2741 від 24.06.2021, зареєстровано в реєстрі за № 00142560294. Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 1 статті 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як слідує з матеріалів справи, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері. \~ \~ \~ \~В позасудовому порядку питання щодо визнання батьківства позивача сторонами не вирішено. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу визнання батьківства, який без згоди відповідача неможливо вирішити у позасудовому порядку. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Викладеним вище обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст. 128 СК України, де зазначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначалося вище, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2024 року за клопотанням [PERSON] у справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи є [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 434 від 18.09.2024, складеного на виконання вищевказаної ухвали суду, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,9999 %, таким чином батьківство практично доведене. Згідно з висновками, які містяться у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. На підставі\~наведеного,\~ураховуючи,\~що відповідно\~до висновку\~експерта судово-медичної\~(молекулярно-генетичної)\~експертизи батьківство позивача практично доведене, суд дійшов висновку, що в достатній мірі підтверджено походження дитини від позивача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Тобто, рішення суду про визнання батьківства, є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з положеннями чинного законодавства, у разі визнання батьківства змінюється прізвище та по батькові дитини відповідно до даних батька, відносно якого постановлено рішення про батьківство, а також вказується вік батька та його громадянство. За таких обставин, органу ДРАЦС слід внести зміни до актового запису № 2741 від 24 червня 2021 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), записати батьком дитини [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , бн, змінити прізвище дитини із « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові дитини вказати « [PERSON] ». Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved