Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

[PERSON] , за участю заінтересованих осіб: [PERSON] , [PERSON] , орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи - [PERSON] , [INFO] , недієздатним, призначення опікуна. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] з 20.02.2020 року. [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , який є інвалідом першої групи з дитинства безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ №947952, виданою 09.04.2024 року. Причиною інвалідності є встановлений діагноз: глибока розумова відсталість резидуально-органічного генезу. Складний тип дефекту (F73). Він хворіє від народження, значно відставав у розвитку з раннього віку: не вміє тримати голову, перевертатися, сидіти, ходити, не їсть самостійно, слабко реагує на сторонні подразники (голос, світло). Відтак, захворювання призводить до того, що він має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до пересування, до харчування, до професійного навчання, до здобуття освіти. [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. Він неодноразово проходив лікування та перебуває на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-невролога КНП «ДМКЛ №3» ОМР, 16 відділення КНП «ООМЦПЗ» ООР. [PERSON] та заявник проживають разом однією сім`єю, пов`язані спільним побутом, господарством, з 01.03.2017 року по теперішній час. Заявник здійснює догляд за [PERSON] , приймає постійну участь у забезпеченні його життєдіяльності. У [PERSON] та [PERSON] є спільна донька [PERSON] . [PERSON] звісно здійснює також догляд за своїм сином, однак самостійно здійснювати безперервний догляд не взмозі фізично. Заявник має можливість і бажання доглядати за сином, має добрий стан здоров`я, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Заявник не являється військовослужбовцем. Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правової допомоги прийняти міри для забезпечення участі адвоката за призначенням для надання безоплатної правничої допомоги [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року витребувано з КНП «Дитячої міської поліклініки №2» Одеської міської ради історію хвороби та всю наявну медичну документацію - [PERSON] . Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року призначено у справі амбулаторну судово-психіатричну експертизу відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року поновлено провадження, призначено по справі судове засідання. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що проживає разом із [PERSON] та [PERSON] , однією сім`єю, з 2017 року. Також, у подружжя є спільна дитина [PERSON] . Заявник здійснює постійний догляд за [PERSON] , він працює, матеріально його забезпечує всім необхідним: їжею, одягом, також приймає фактичну фізичну участь у догляді, яку дружина надати не взмозі, зокрема: фізично переміщує його, оскільки самостійно переміщуватися [PERSON] не може, в силу свого стану, купає, возить до лікарні, перевертає, переодягає, годує. Його дружина фізично, враховуючи вік та вагу [PERSON] , не справляється з ним. Представник [PERSON] - адвокат Жовта А.С., з`явившись до судового засідання, підтримала подану заяву, просила її задовольнити, також надала письмові пояснення, якими зазначила наступне. Заявник [PERSON] та недієздатний [PERSON] проживають разом однією сім`єю, пов`язані спільним побутом та господарством за адресою: [ADDRESS] , з 01.03.2017 року по теперішній час. Заявник являється членом сім`ї та близьким родичем недієздатного, входить до кола суб`єктів, зазначених у ч.3 ст. 296 ЦПК України, отже володіє належною правосуб`єктністю заявника по такій категорії спорів. Інші особи, які виявляють бажання стати опікуном [PERSON] - відсутні, в свою чергу в матеріалах справи наявне подання про призначення опікуном недієздатного [PERSON] - саме [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] підтримала подану заяву, просила визнати [PERSON] недієздатним та призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] . Пояснила, що вона самостійно не взмозі забезпечувати безперервний догляд за сином [PERSON] , оскільки для цього потрібні згначні фізичні зусилля, вона фізично не може без допомоги чоловіка [PERSON] відвезти сина [PERSON] у лікарню, переміщувати по квартирі, віднести до туалету для справлення фізичних нужд, купати, перевертати, переодягати. Інші родичі, які би їй допомагали - відсутні. Найняти сиделку (медсестру), для постійного догляду за [PERSON] , їх сім`я не має матеріальної можливості. Заявник повністю матеріально забезпечує всю сім`ю, у тому числі і [PERSON] , його утримання, лікування. Також зазначила, що вона не може бути опікуном, ні фізично, ні матеріально, та свою згоду на призначення її опікуном не надала. Біологічний батько [PERSON] є наркозалежним, має судимість, протягом 16 років жодного разу не цікавився станом сина, не надає ніякої матеріальної та фізичної допомоги, його місцеперебування невідоме. У судове засідання забезпечили явку [PERSON] , який перебував на руках заявника [PERSON] . [PERSON] зовсім не орієнтується у просторі, не розмовляє, протягом судового засідання відображав незрозумілі звуки, не тримає самостійно голову, повністю залежить від догляду, який за ним здійснюється. З`ясувати думку [PERSON] суду не представилось можливим, оскільки він зовсім не усвідомлює ні свого стану, ні положення. У судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Суворова В.В. підтримала подану заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, також матеріли справи містять подання органу опіки та піклування про призначення Пустового О.І. опікуном над [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.02.2020 року, виданим Суворовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. З 01.03.2017 року по теперішній час [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім`єю, пов`язані спільним побутом та господарством за адресою: [ADDRESS] . Ці обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні поясненнями сторін, також підтверджується Актом про спільне проживання від 20.05.2024 року. [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, Серія [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] присвоєно першу групу інвалідності, безстроково, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії №947952. Згідно Епікризу КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ОООР, історія хвороби №357/1, діагноз: глибока розумова відсталість резидуально-органічного генезу. Складний тип дефекту (F73). Наслідки раннього органічного ураження ЦНС (внутрішньоутробної нейроінфекції) у вигляді центрального спастичного тетрапареза, глибокого порушення вищих кіркових функцій. Фокальна структурна сипмтоматична епілепсія (стан медикаментозної ремісії). OD- Мікрофтальмія, OS-Субатрофія очного яблука. Центральне помутніння рогівки. Дефіцит зросту. Дефіцит харчування. Деформація грудної клітки. Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №116 Одеської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 13.02.2025 року: [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад, у вигляді «Глибокої розумової відсталості, внаслідок раннього органічного ураження центральної нервової системи, генетичних мутацій, із значними розладами поведінки, які потребують догляду та лікування» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F73.18 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого не здатний усвідомлювати (розуміти) значення своїх дій та керувати ними, розуміти значення дійсного цивільного судочинства, особисто приймати участь у подальшому судовому розгляді по справі. Виявлені тотальні та стійкі порушення інтелектуально - мнестичних функцій, відсутність уваги, розвиненої мови, грубе порушення мислення, непередбачена та неорганізована поведінка, відсутність будь-яких елементарних навичок самообслуговування, контролю за своїми діями, навіть фізіологічними відправленнями, випробуваний просто перебуває у вітальному стані, та повністю залежить від сторонньої допомоги. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. У Рішенні від 24 квітня 2018 року № 3-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що право людини на повагу до її гідності, як і її право на життя, є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним та підлягає безумовному захисту з боку держави; у статтях 27, 28 Конституції України інституціалізовано не лише негативний обов`язок держави утримуватися від діянь, які посягали б на права людини на життя та повагу до її гідності, а й позитивний обов`язок держави, який полягає, зокрема, в забезпеченні належної системи національного захисту конституційних прав людини шляхом розроблення відповідного нормативно-правового регулювання; впровадженні ефективної системи захисту життя, здоров`я та гідності людини; створенні умов для реалізації людиною її фундаментальних прав і свобод; гарантуванні порядку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушень конституційних прав людини; забезпеченні невідворотності відповідальності за порушення конституційних прав людини (абзаци четвертий, п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини). Відповідно до частин першої, другої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України). Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016). Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема Висновок судово-психіатричного експерта №116 Одеської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 13.02.2025 року, а також оцінивши стан [PERSON] у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним. Згідно із статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина перша статі 60 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Важливою складовою сімейного життя є право жити разом, щоб сімейні стосунки могли нормально розвиватись, а члени сім`ї могли спілкуватись одне з одним. Поняття сімейного життя є автономним. Відповідь на питання, існує чи ні сімейне життя, залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків та стосунків. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Водночас, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням (стаття 2 СК України). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 року у справі №205/4245/17 (провадження №61-17628св19). Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя(стаття 25-1 КЗпП України). Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. З огляду на наведені положення чинного законодавства, наявні матеріали справи, пояснення сторін, суд зазначає, що заявник [PERSON] являється членом сім`ї [PERSON] , [INFO] , оскільки є чоловіком його матері, вони спільно проживають однією сім`єю з 2017 року, заявник здійснює постійний догляд за [PERSON] , дбає про нього, створює йому необхідні побутові умови, забезпечує його їжею, фізичним доглядом та лікуванням, зокрема: переміщує у просторі, перевертає, возить до лікарні, годує, купає, допомагає при справленні фізіологічних потреб. Суд виходить із того, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Держава несе обов`язок забезпечити захист та реалізацію прав недієздатних осіб, створити умови для задоволення їхніх потреб. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Подібні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. У Правилах також зазначено, що опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20. Згідно Подання Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.04.2025 № П-435, визначено призначити [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , у разі визнання його недієздатним. Згідно Висновку КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №9» Одеської міської ради від 11.04.2025 року, [PERSON] за станом здоров`я може бути опікуном. Згідно Довідки ПП «Місцевий осередок автомобільної федерації України в Одеській області» від 09.04.2025 року, [PERSON] за даними Центру не перебуває на психіатричному обліку. Згідно Довідки ПП «Місцевий осередок автомобільної федерації України в Одеській області» від 09.04.2025 року, [PERSON] за даними Центру не перебуває на наркологічному обліку. При огляді наркологічних захворювань не виявлено. Згідно заяви [PERSON] від 08.04.2025 року, адресованої органу опіки та піклування, остання не надала свою згоду на призначення її опікуном, не заперечувала проти призначення опікуном [PERSON] - [PERSON] . Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 11.04.2025 року, затвердженого Заступником голови Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] , квартира складається з трьох житлових кімнат, кімнати облаштовані необхідними меблями, побутовою технікою, [PERSON] відведено окрему кімнату, де йому створені всі умови проживання. Санітарний стан квартири задовільний. Згідно листа Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області від 13.06.2024 №60.3/П-580 [PERSON] за час проживання зарекомендував себе з задовільного боку, за розпиванням алкогольних напоїв поміченим не був, на обліку Національної поліції України не перебуває. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , будучи членом сім`ї [PERSON] , дбає про нього, фактично з 2017 року, забезпечує необхідним доглядом та лікуванням, забезпечує нормальне життєзабезпечення, тобто утримує як матеріально, так і здійснює фізичний догляд: возить в лікарню, фізично переміщує по квартирі, купає, переодягає, перевертає, годує. Інші особи, які би надавали свою згоду на призначення їх опікуном, та мали би матеріальну та фізичну можливість здійснювати догляд за [PERSON] , наразі відсутні. Суд вважає за необхідне зазначити, що [PERSON] , будучи викликаною у судове засідання пояснила, що вона не зможе фізично виконувати обов`язки опікуна над [PERSON] , тому не надала згоду на призначення її опікуном. Стан її сина є дуже тяжкий, вимагає значних фізичних зусиль, необхідності перебування з ним цілодобово, він є лежачим, самостійно навіть не тримає голову, лише постійно видає звуки, незрозумілі рухи, він повністю дезорієнтований у просторі, потребує постійного догляду. Фактично сина, якому вже 19 років, возить до лікарні, переміщує по квартирі, купає, перевертає, відносить до туалету для здійснення фізіологічних потреб, переодягає, тобто здійснює фізичний догляд - заявник [PERSON] . Догляд за сином потребує великого фізичного навантаження, яке вона, як жінка, нести не взмозі, враховуючи вік сина - 19 років, його вагу та зріст. Також [PERSON] повідомила суду, що біологічний батько [PERSON] є наркозалежним, має судимість, протягом 16 років жодного разу не цікавився станом сина, не надає ніякої матеріальної та фізичної допомоги, його місцеперебування невідоме. З огляду на викладені обставини, враховуючи стан [PERSON] , вік та вагу, встановлену необхідність у фізичних зусиллях, для здійснення цілодобового догляду за [PERSON] , виходячи із найкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка, обмежень, визначених ст. 64 ЦК України, які б стали перешкодою для призначення заявника [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] , судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] страждає психічним розладом, внаслідок чого не здатний усвідомлювати (розуміти) значення своїх дій та керувати ними, суд вважає що заявлені вимоги слід задовольнити та визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити опікуном [PERSON] . В силу ч.ч.5-9 ст.300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності, ЦПК України передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 ЦПК України встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у два роки. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу. Враховуючи характер захворювання [PERSON] , суд вважає за необхідне встановити строк дії рішення на два роки.

Outcome: approved