Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

У липні 2024 року позивачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , - звернулись до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.01.2021 року відповідач, керуючи транспортним засобом, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, що призвело до наїзду на пішохода - [PERSON] . Унаслідок ДТП потерпіла [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. У зв`язку з цим вироком Зарічного районного суду від 08.04.2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання. 02.04.2021 року [PERSON] було встановлено I групу інвалідності, а за рішенням суду від 03 червня 2021 року її було визнано недієздатною. [INFO] [PERSON] померла. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачам було завдано моральної шкоди, якої вони зазнали в період з моменту потрапляння [PERSON] в ДТП і до її смерті. Позивачі звертають увагу, що моральні страждання не пов`язані зі смертю потерпілої, і не стверджують, що вона померла саме внаслідок дій відповідача. Разом із потерпілою проживали її сестра, донька та син. Заподіяну моральну шкоду, виходячи з почуття розумності та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань, кожен із позивачів оцінює в 100 000 грн. Немайнові втрати [PERSON] як матері потерпілої спричинені негативними змінами в її житті, щоденними думками та спогадами про наслідки події, негативними переживаннями, пов`язаними зі щоденним відвідуванням у похилому віці своєї доньки в лікарні, з усвідомленням того стану, в якому вона перебувала. Весь тягар по догляду та лікуванню потерпілої був покладений на неї та сестру потерпілої. Також моральна шкода була завдана доньці потерпілої - [PERSON] . Її душевні переживання пов`язані з моментом, коли вона дізналася про травмування матері та побачила її тяжкий стан. Позивачка пережила сильне душевне потрясіння, яке супроводжувалося почуттям тривоги і страху за здоров`я та життя матері, емоційним стресом, відчуттям розпачу і розгубленості, необхідністю пристосовуватись до негативних умов існування без материнського піклування. Усе це призвело до появи негативних соматичних та психоемоційних змін, був порушений звичайний уклад життя. У подальшому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] , були залишені без розгляду за їхньою заявою. Уточнивши позовні вимоги, позивачі просять: стягнути з відповідача на користь [PERSON] 100 000 грн моральної шкоди, на користь [PERSON] 100 000 грн моральної шкоди. У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позову. Зазначив, що з першого дня після скоєння ДТП брав активну участь у відшкодуванні як майнової, так і моральної шкоди сім`ї [PERSON] . Приймаючи до уваги, що психічний стан [PERSON] після отриманої травми виключав будть- яке спілкування з нею, всі питання по відшкодуванню шкоди вирішував із її рідною сестрою [PERSON] , яка проживала однією адресою з іншими позивачами і представляла інтереси всієї сім`ї. За усною домовленістю з [PERSON] відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити 400 000 моральної шкоди. Станом на 02.09.2024 відповідач сплатив 374 022,47 грн. Позивач є інвалідом 2 групи, має вдох дітей, неповнолітнього сина та доньку - студентку. В добровільному порядку сплачував кошти на користь сім`ї померлої. Позивачами не обгрунтований розмір моральної шкоди, з урахуванням того, що сума відшкодування майже виплачена. Відповідач зазначив, що після 25.01.2025 з родичами [PERSON] було досягнуто домовленості про щомісячні по мірі фінансового стану відшкодування моральних збитків з його сторони для [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а матеріальні витрати відшкодує страхова компанія. Домовленість полягала в тому, що позивач мав сплачувати сім`ї по 3 000 грн. на місяць, також обіцяв підтримувати сім`ю у разі необхідності та його фінансової можливості. Цієї домовленості відповідач не порушував та продовжував перераховувати кошти на картку [PERSON] . Враховуючи, що дана сім`я проживає на одній житловій площі та є родичами першої лінії, у позивача не виникало питання до сім`ї про надання для кожного окремої картки для її поповнення. Всі переговори з відповідачем вела особисто [PERSON] . В позовній заяві відсутній розрахунок по обгрунтуванню по кожному окремо члену сім`ї. Окрім пенсії по втраті здоров`я в розмірі 5220,63 відповідач не має інших джерел доходів. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав із зазначених підстав. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав, зазначених у відзиві. Ухвалою суду від 19.08.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 31.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 09.12.2024 залишено без розгляду позов в частині вимог [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 25 січня 2021 р. [PERSON] , керуючи транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, що призвело до наїзду на пішохода - [PERSON] . Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вироком від 8 квітня 2021 р. Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/2151/21 визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі статей 75, 76 Кримінального кодексу України його звільнено від відбування покарання з випробуванням зі строком на один рік. Відповідно до мотивувальної частини рішення, у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що відшкодував частину моральної шкоди потерпілій [PERSON] у розмірі 123 000 грн (а.с.8, 9). [INFO] [PERSON] померла (а.с.10). Відповідно до довідки про причину смерті, причиною смерті є набряк головного мозку, віддалені наслідки внутрішньочерепної травми (а.с.10, зворот). [PERSON] є матір`ю померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтвом про одруження (а.с.11, 12). [PERSON] є рідною сестрою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про укладення шлюбу (а.с.24, 25). [PERSON] є донькою померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.31). [PERSON] є сином померлої. Він народився [INFO] , тобто на час розгляду справи є неповнолітнім (а.с.34). Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а.с.37). Як вбачається з наданої медичної документації та пояснень сторін, з моменту ДТП і до смерті [PERSON] перебувала у стаціонарному відділенні лікарні (а.с.13-19). 2 квітня 2022 р. [PERSON] встановлено І групу інвалідності (а.с.20). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 3 червня 2021 р. у справі № 592/4745/21 [PERSON] визнано недієздатною та встановлено над нею опіку, опікуном призначено [PERSON] (а.с.27). Як вбачається з довідки комунального підприємства "Спеціалізований кабінет", [PERSON] здійснювала поховання [PERSON] (а.с.29). Позивачами надано відеозаписи стану [PERSON] до та після ДТП (а.с. а.с. 161). Відповідно до відповіді на адвокатський запит комунального закладу Сумської обласної ради - Сумська обласна спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву "Динамо", [PERSON] займається хокеєм на траві. Зі слів тренера-викладача, подія, яка сталася з мамою [PERSON] , призвела до очевидних змін у поведінці дитини: він без зацікавлення приходить на тренування, багато занять пропускає, жаліється на поганий настрій або небажання. Він став більш відстороненим, замкнутим, вразливим, гостро реагує на незначні зауваження, ухиляється від розмов, які стосуються матері (а.с.36). Як вбачається з копій платіжних доручень, протягом періоду з 3 травня 2021 р. по 31 жовтня 2024 р. відповідач здійснював перерахування на користь [PERSON] із зазначенням призначення платежу: "переведення особистих коштів для дітей [PERSON] ", "оплата частини моральної шкоди", "оплата для [PERSON] ". Загальна сума перерахованих коштів склала 212947,1 грн. За поясненнями представника відповідача, які не заперечуються представником позивачів, до ухвалення судом вироку відносно [PERSON] він сплатив [PERSON] в якості компенсації за моральну шкоду 123 000 грн. У періоді з 30.01.2021 по 27.01.2022 з картки дружини відповідача - [PERSON] на картку [PERSON] здійснювались перекази грошових коштів, на загальну суму 34 949,60 грн. (а.с. 120) Також відповідачем надано копії розписок на суму 25 000 грн та на суму 10 000 грн, відповідно до яких [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в рахунок компенсації моральної шкоди (25 000 грн) та на придбання медичних препаратів (10 000 грн). Відповідач є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, пенсійне посвідчення видано 17.05.2023 р. (а.с.123). Отримує пенсію по інвалідності, яка у період з березня по серпень 2024 р. становила 5 220,63 грн. Донька відповідача - [PERSON] - є студенткою Сумського державного університету (термін навчання з 1 вересня 2019 р. по 30 червня 2025 р.). Відповідач також має доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.122, 125). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати. Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Установлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.01.2021 року з вини відповідача [PERSON] , потерпіла [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. Цей факт підтверджено вироком суду, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Згідно з рішенням суду потерпілу визнано недієздатною. Згодом, [INFO] вона померла. Із пояснень сторін та наданих доказів судом установлено, що з моменту ДТП і до смерті потерпіла перебувала в тяжкому стані та потребувала постійного догляду. Позивачі [PERSON] (мати) та [PERSON] (донька) вимушені були постійно опікуватися потерпілою, що зумовило тривалі емоційні та психологічні страждання, відчуття безпорадності, стресу та зміни звичного способу життя. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачам було завдано моральної шкоди внаслідок дій відповідача, яка має бути відшкодована. При визначенні розміру компенсації моральної шкоди суд враховує характер та тривалість страждань, близькість родинних зв`язків, ступінь вини відповідача, а також часткове добровільне відшкодування шкоди відповідачем, його матеріальний стан, наявність утриманців та інші обставини справи. Суд бере до уваги, що відповідач здійснив часткову компенсацію моральної шкоди - на загальну суму понад 370 000 грн. З цієї суми 212 947,10 грн було перераховано на користь [PERSON] , інші кошти - на користь [PERSON] . При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд також враховує поведінку відповідача та добровільне часткове відшкодування шкоди. З огляду на викладене, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає вимоги про компенсацію моральної шкоди обґрунтованими частково. Враховуючи ступінь моральних страждань, тривалість негативного впливу, а також добросовісну поведінку відповідача після настання шкоди, суд вважає за доцільне визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації в судовому порядку - 30 000 грн - на користь [PERSON] ; 40 000 грн - на користь [PERSON] . Представниками сторін також у заявах по суті було заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (по 10 000 грн. кожним). Сторонами не було надано доказів понесення таких витрат ані на стадії підготовчого провадження, ані на стадії розгляду справи по суті. Представники сторін також не повідомляли в порядку, визначеному ч. 8 ст. 142, ч. 1 ст. 246 ЦПК України про неможливість подання доказів понесення витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів та про наміри подати такі докази протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. Відтак, витрати сторін на професійну правничу допомогу не підлягають розподілу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачі були звільнені від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 700,00 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial