Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2015. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що сторони мають різні погляди на шлюб, сім`ю, ведення спільного господарства та з 01.01.2024 проживають окремо. Шлюбно-сімейні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, малолітній син проживає з матір`ю та спору щодо проживання сина у сторін не має. Таким чином, шлюб існує формально, внаслідок чого збереження сім`ї неможливе. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2024 матеріали позову передані судді Макаренко І.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року у справі про розірвання шлюбу відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 21.03.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 761/32638/24 у зв`язку з тим, що суддю Макаренко І.О. наказом голови суду від 05 лютого 2025 року № 02-04-К-27 відраховано зі штату суддів Шевченківського районного суду міста Києва у зв`язку зі звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 04 лютого 2025 року № 171/0/15-25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025 матеріали вказаної справи передані для розгляду судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій заначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 672, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.04.2015 року. Сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві 14.04.2016. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім`ї. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як унормовано ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved