Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» Михайлова Ю.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» заборгованість в розмірі 342613,70 грн., що складається з: 265435,96 грн. інфляційні витрати на прострочену заборгованість по кредиту, відсотках та пенею з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року; 77177,71 грн. 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту, відсотках та пенею з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, а також понесені позивачем судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в розмірі 4111,37 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що\~10.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступники - ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір №0312/1007/71-159, відповідно до якого позивач надав Відповідачу кредит в сумі 41 000, 00 доларів США на строк по 09.10.2022 року зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5% річних, що підтверджується копією зазначеного кредитного договору. 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-комерцбанк», ВАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15, у відповідності до умов якого права вимоги за Кредитним договором №0312/1007/71-159 від 10.10.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКБ «ТАС- Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк», код за ЄДРПОУ 19356840, та Фізичною особою [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] перейшли до нового кредитора, а саме: ТОВ «ФК «Вектор Плюс», код за ЄДРПОУ 38004195. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник АКБ «ТАС- Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №6970, за умовами якого разом з відступленням Прав вимоги Заборгованостей по кредитних договорах від Боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.11.2012р. №15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, в тому числі права вимоги за Іпотечним договором №0312/1007/71-159 -Z-1 від 10.10.2007 року, що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», код за ЄДРПОУ 19356840 та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржника за кредитним договором №0312/1007/71-159 від 10.10.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», код за ЄДРПОУ 19356840 та Фізичною особою [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Відтак право вимоги за Кредитним договором, договором поруки та договором іпотеки повністю перейшли до ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Кредитним договором у зв`язку з чим ПАТ «Сведбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська перебувала справа № 2-505/2011 за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 квітня 2011 року по справі № 2-505/2011 за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором №0312/1007/71-159 від 10.10.2007 року на загальну суму 518782,04 гривні, а також сплачені судовий збір в сумі 1700,00 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень. На виконання вищезазначеного рішення суду від 06.04.2011 року, Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було видано виконавчий лист №2-505/2011 від 15.02.2012 року. В подальшому виконавчий лист №2-505/2011 від 15.02.2012 року про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» було пред`явлено для примусового виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. 29.03.2012 року заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №32747382. 15.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська по справі №209/467/13-ц (провадження №6/209/36/13) постановлено ухвалу про задоволення заяви представника ПАТ «Сведбанк» про заміну сторони у виконавчому провадженні. Замінити сторону у виконавчому провадженні з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС».12.06.2014 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавчий лист №2-505/2011 від 15.02.2012 року про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» у розмірі 518782,04 гривні неодноразово направлявся до виконання до відділу ДВС та повертався стягувачу. 24.02.2021 року Дніпровським відділом ДВС у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторно було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавче провадження №62754627) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 31.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72657694 про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» у розмірі 518782,04 гривні. Виконавчий лист №2-505/2011 від 15.02.2012 року про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» у розмірі 518782,04 гривні станом на дату звернення до суду із цим позовом перебуває на виконанні. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 квітня 2011 року по справі № 2-505/2011 відповідачем виконано не було, жодних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0312/1007/71-159 від 10.10.2007 року боржником на рахунок позивача не вносилося. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою від 16 грудня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с.20) Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача\~Михайлова Ю.В.\~в судове засідання не з`явилась, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Фесюк Ю.О. в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності та за відсутності відповідача, просить суд застосувати строк позовної давності та зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступники - ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір №0312/1007/71-159, відповідно до якого позивач надав Відповідачу кредит в сумі 41000, 00 доларів США на строк по 09.10.2022 року зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5% річних, що підтверджується копією зазначеного кредитного договору. 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15, у відповідності до умов якого права вимоги за Кредитним договором №0312/1007/71-159 від 10.10.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКБ «ТАС- Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк», код за ЄДРПОУ 19356840, та Фізичною особою [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] перейшли до нового кредитора, а саме: ТОВ «ФК «Вектор Плюс», код за ЄДРПОУ 38004195. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (правонаступник АКБ «ТАС- Комерцбанк», ВАТ «Сведбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №6970, за умовами якого разом з відступленням Прав вимоги Заборгованостей по кредитних договорах від Боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.11.2012р. №15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, в тому числі права вимоги за Іпотечним договором №0312/1007/71-159 -Z-1 від 10.10.2007 року, що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», код за ЄДРПОУ 19356840 та [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , в якості забезпечення виконання зобов`язань Боржника за кредитним договором №0312/1007/71-159 від 10.10.2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк», код за ЄДРПОУ 19356840 та Фізичною особою [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Кредитним договором у зв`язку з чим ПАТ «Сведбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська перебувала справа № 2-505/2011 за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 квітня 2011 року по справі № 2-505/2011 за позовом ПАТ «Сведбанк» до [PERSON] позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором №0312/1007/71-159 від 10.10.2007 року на загальну суму 518782,04 гривні, а також сплачені судовий збір в сумі 1700,00 гривень та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень. На виконання вищезазначеного рішення суду від 06.04.2011 року, Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було видано виконавчий лист №2-505/2011 від 15.02.2012 року. Виконавчий лист №2-505/2011 від 15.02.2012 року про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» було пред`явлено для примусового виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції. 29.03.2012 року заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №32747382. 15.02.2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська по справі №209/467/13-ц (провадження №6/209/36/13) постановлено ухвалу про задоволення заяви представника ПАТ «Сведбанк» про заміну сторони у виконавчому провадженні. Замінити сторону у виконавчому провадженні з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». 12.06.2014 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавчий лист №2-505/2011 від 15.02.2012 року про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» у розмірі 518782,04 гривні неодноразово направлявся до виконання до відділу ДВС та повертався стягувачу. 24.02.2021 року Дніпровським відділом ДВС у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторно було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (виконавче провадження №62754627) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 31.08.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72657694 про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» у розмірі 518782,04 гривні. Виконавчий лист №2-505/2011 від 15.02.2012 року про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» у розмірі 518782,04 гривні перебуває на виконанні. На даний час Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 квітня 2011 року по справі № 2-505/2011 відповідачем виконано не було, жодних грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0312/1007/71-159 від 10.10.2007 року боржником на рахунок позивача не вносилося. Розрахунок інфляційних втрат кредитора та 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, нарахованих на суму 518 782, 04 грн. (сума заборгованості по тілу кредиту, процентам за користування кредитом та пенею згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06 квітня 2011 року по справі № 2-505/2011), відповідно до якого розмір інфляційних втрат кредитора за цей період складає 265 435, 96 грн., 3% річних - 77 177, 71 грн. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання нею грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. На підставі вищезазначеного, ТОВ «ФК «Вектор\~Плюс» має право на стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачами грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач порушила строки оплати грошових коштів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу. При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (частина 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»). Суд зазначає, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених ст. 625 ЦК України, не є додатковими вимогами, в розумінні ст. 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу строку позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення строку позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.06.2022р. у справі № № 688/2332/20 (провадження № 61-6400св21), постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц зазначено, що «згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Вектор\~Плюс» про стягнення заборгованості, яка складається з інфляційних нарахувань та 3% річних від простроченої суми, підлягають задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість за період з 12.3.2017 року по 23.02.2022 року у сумі 342613,70 грн.,\~яка складається з інфляційних нарахувань у сумі 265435,96 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 77177,71 грн. Щодо застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 року (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 р. (зі змінами та доповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всій території України. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 року та Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами та доповненнями) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан строком на 30 діб. Термін воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року на 90 діб. У Постанові Верховного Суду від 22.09.2022 року у справі № 920/724/21 за зазначено наступне: "Суд відхиляє доводи Відповідача, викладені у відзиві на касаційну скаргу про те, що для застосування пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України позивачу необхідно обґрунтувати, що продовження строків зумовлене саме дією обмежень, впроваджених у зв`язку з карантином, суд зазначає, що ні ЦК України, ані в інші нормативно-правові акти, якими встановлений (впроваджений) на території України карантин, продовжено строки, визначені статтями 257, 258, 559, 681, 786, 1293 цього кодексу на строк дії такого карантину, не містить тих вимог, про які зазначає Відповідач, а автоматичне продовження цих строків пов`язане саме із встановленням карантину на всій території України без будь-яких додаткових вимог та умов в аспекті їх впровадження в силу закону". З огляду на вищенаведені приписи чинного законодавства України, позивачем заявляється до стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором в межах строку позовної давності. Вирішуючи спір в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження витрат на правову допомогу у заявленому розмірі.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 4111,37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial