Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

17 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до Московського районного суду м.\~Харкова з позовом до Харківської міської ради, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на частини квартири за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що померлі батьки позивача придбали у рівних частинах кожний спірну квартиру. Також позивач зазначає, що її мати [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилась спадщина на частини спірної квартири, позивач своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , заяв про прийняття або відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась , свідоцтво про право на спадщину не видавалося, позивач зверталася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак у задоволенні цього позову рішенням суду відмовлено. Позивач зазначає, що є єдиною спадкоємицею після смерті батька. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з цим позовом з метою захисту свого спадкового права. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2024 року витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області УДР СМУ МЮ інформацію (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян) щодо зареєстрованого шлюбу [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та наявності у нього дітей. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено. 22 січня 2025 року, на виконання ухвали суду від 09 грудня 2024 року, надійшла витребувана інформація від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківській області УДР СМУ МЮ. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Саварінської Н. В. належним чином засвідчену копію спадкової справи №\~73092684, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 22 січня 2025 року представаник відповідача звернувся до суду через систему Електронний суд з відзивом на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що позивачем не надано актуальної інформації яка б підтверджувала наявність у спадкодавця [PERSON] права власності на ? частини квартири за адресою [ADDRESS] на момент його смерті, зокрема, не було надано доказів, що спірне спадкове майно належало спадкодавцеві та було зареєстроване у встановленому законом порядку, не було надано витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на теперішній час, не надано інформації з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Крім цього, позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання права власності на спадкове майно [PERSON] , не довів відсутність інших спадкоємців, визначених Главою 86 Цивільного кодексу України, зокрема інших дітей [PERSON] , або його дружини які можуть бути закликані до спадкування відповідно до статті 1265 Цивільного кодексу України. 31 січня 2025 року, на виконання ухвали суду від 22 січня 2025 року, надійшла витребувана копія спадкової справи. 26 лютого 2025 року позивач звернулася до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача та подала уточнену позовну заяву. У підготовчому засіданні позивач просила залишити без розгляду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, питання про прийняття до розгляду поданої уточненої позовної заяви просила не розглядати. Також позивач просила розглядати справу у межах редакції позову, який прийнято до провадження. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Ухвалою суду від 26.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлялися належним чином. 22 травня 2025 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.\~82 ЦПК України. Так, судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER] , видане Фрунзенським відділом РАЦС м. Харкова від 23 травня 1985 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04.09.2012 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, 28 березня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] , перебуваючи у шлюбі, 13.05.1998 придбали у власність у рівних частках квартиру за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією дублікату договору купівлі-продажу посвідченого 13.05.1998 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І. В. за № 1292. 21 жовтня 2003 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.04.2011 у справі № 2-о-16/11 (провадження № 2-о-308/10) оголошено [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , померлим від дня набрання рішенням законної сили. У цьому рішенні суду зазначено, що [PERSON] був у розшуку з 2003 року, а рішенням суду від 18.12.2006 у справі № 2-о-389 визнаний безвісно відсутнім з 2003 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.09.2011 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, [PERSON] , помер [INFO] . Внаслідок смерті [PERSON] , відкрилась спадщина відповідно до ст.\~1220 Цивільного кодексу України. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян слідує, що [PERSON] , [INFO] перебував у шлюбі з [PERSON] з 20.02.1982 по 24.04.1984. Також, [PERSON] , [INFO] перебував у шлюбі з [PERSON] з 16.02.1985 по 21.10.2003. Інших записів щодо реєстрації шлюбу витяги не містять. Також, згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян слідує, що [PERSON] , [INFO] є батьком позивачки, а також [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . 08 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саварінської Н. В. із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 08.10.2024 приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після померлого [INFO] батька [PERSON] , [INFO] , який постійно мешкав та був зареєстрований на день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Постанова обґрунтована тим, що спадкоємець не проживав (не був зареєстрований) зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не звернувся до нотаріуса протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини. Також у постанові зазначено, що з матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Відтак, судом встановлено, що позивач не може оформити право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця у зв`язку з пропуском строку. Разом з цим, інші спадкоємці не реалізували своє право на спадщину, про що свідчить спадкова справа. Відповідно до ст.1261 Цивільного Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, дійсно, згідно з частиною 2 статті 3 вказаного вище Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Разом з цим, у частині 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу. Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до постанови Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 702/61/20 зверненню до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, та лише у випадку отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивач (спадкоємець нерухомого майна) вправі звернутися в суд про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Поряд з ним, відповідно до постанови Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за законом на майно, яке належало спадкодавцю, позивачка бажає оформити свої спадкові права, а її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved