Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача в свою користь заборгованість у сумі 306279,49 грн з яких: 199356,05 грн - заборгованість за кредитом, 106 923,44 грн - заборгованість по відсотках. Позовна заява мотивована тим, що 30.09.2022 банк та Відповідач уклали кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту №500721300, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №500721300, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту із наступними основними умовами: тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту - 202437.19 грн; процентна ставка - 31.00 % річних, тип ставки - фіксована; строк кредиту - 84 місяців; дата повернення кредиту - 30.09.2029; порядок повернення кредиту - графік платежів: до 30 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 5,924.27 грн, загальна кількість платежів 84. Документи Позичальник підписав аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «[NUMBER]» шляхом направлення 30.09.2022 на номер [NUMBER]. Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером №1351562710 вiд 30.09.2022, виписками по рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] . Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним, у зв`язку із чим утворилася заборгованість. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Суд постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Акціонерне товариство «Альфа-Банк та [PERSON] 30.09.2022 уклали кредитний договір, що підтверджується: офертою на укладання угоди про надання кредиту №500721300, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №500721300, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг», паспортом споживчого кредиту із наступними основними умовами: тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту - 202437.19 грн; процентна ставка - 31.00 % річних, тип ставки - фіксована; строк кредиту - 84 місяців; дата повернення кредиту - 30.09.2029; порядок повернення кредиту - графік платежів: до 30 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 5,924.27 грн, загальна кількість платежів 84 . Позичальник підписав договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «[NUMBER]» шляхом направлення 30.09.2022 на номер [NUMBER] (а.с. 56) та отримав кредит, що підтверджується меморіальним ордером №1351562710 вiд 30.09.2022 (а.с. 21), виписками по рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] (а.с. 22-44). Загальні збори акціонерів АТ «Альфа-Банк» 12.08.2022 затвердили рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Відповідно до вимоги від 09.05.2024, яка надіслана 13.05.2024 (а.с. 51) АТ «Сенс Банк» повідомив [PERSON] про наявність заборгованості у розмірі 276588 гривень та пред`явив вимогу протягом 30 календарних днів усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого кредиту, а у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користуванням кредитом, комісії а саме - 276588 гривень (а.с. 56). Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок про правильне застосування статтей 1048,1050 ЦК України щодо нарахування та стягнення процентів від суми кредиту після спливу строку кредитування зробив Верховний Суд у складі Великої Палати у постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року. Встановлено, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк та [PERSON] 30.09.2022 уклали кредитний договір на суму 202437.19 грн; процентна ставка - 31.00 % річних, тип ставки - фіксована; строк кредиту - 84 місяців; дата повернення кредиту - 30.09.2029; порядок повернення кредиту - графік платежів: до 30 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 5,924.27 грн. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 30.09.2029. Відтак, у межах строку кредитування до 30.09.2029 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Разом із тим, позивач на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання зобов`язання, та зобов`язав «не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання цієї вимоги (09.05.2024) погасити заборгованість у розмірі простроченого кредиту, а у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користуванням кредитом, комісії а саме - 276588 гривень (а.с. 56). Отже, кредитор не вправі нараховувати проценти, які передбачені кредитним договором, після закінчення строку кредитування. Разом із тим, із розрахунку заборгованості за сумою позову (а.с. 55) видно, що позивачем нараховані відсотки і після закінчення строку кредитування - до 23.10.2024. Тому, позов слід задовольнити частково, та стягнути із відповідача в користь банку заборгованість в сумі 276588 гривень, в тому числі: 199 356,05 грн - заборгованість за кредитом та 77231,95 (276588-199 356,05) грн - заборгованість по відсотках у межах строку кредитування, з урахуванням вимоги банку від 09.05.2024. Позивачем понесено 3675,35 грн витрат зі сплати судового збору (а.с. 73). Також, на підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем надано Договір про надання послуг №1006 між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» (а.с. 59-65), згідно п.3.1 якого, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду - 375 грн, за отримання рішення суду - 225 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника - 7,85 %, що, зважаючи на те, що позов задоволено частково, становить 21712,16 (7,88 % від 276588) грн, разом витрати на правову допомогу - 22312.16 (375+225+21712,16) гривень. Разом судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу складають 25987,51 (3675,35+2231,16 ) гривень. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, а саме 276588 грн із 306 279,49, що становить 90,30 %, в силу статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 23466,72 ( 90,30 % від 25987.51) гривень судових витрат, пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі наведеного та

Outcome: partial