Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, відповідно до змісту якої просила суд оголосити громадянина України [PERSON] , [INFO] , місце народження якого село Дружелюбівка Калинівського району Вінницької області, військовослужбовця військової частини [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області 02.12.1996, померлим (загиблим) під час виконання військового обов`язку по захисту держави України під час здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та пов`язаних із захистом Батьківщини, визначивши місце смерті в районі [ADDRESS]. Свою заяву обґрунтувала тим, що [INFO] штаб-сержант [PERSON] , [INFO] , зник безвісти під час виконання бойового завдання, внаслідок ворожих штурмових дій, в районі оборони [ADDRESS], про що сім`я була сповіщена 18.04.2024 [INFO] . Заявниця наразі позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть батька, оскільки державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Тому відповідно вона вимушена звернутися до суду із заявою про оголошення його померлим. Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року відкрито провадження у справі ,призначено до розгляду за правилами окремого провадження. 27 вересня 2024 року на адресу суду надійшли пояснення від представника Міністерство оборони України, відповідно до змісту яких просили суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки таке звернення є передчасним. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21.12.2022 та постанови Київського апеляційного суду від 10.04.2023 у справі № 755/11021/22. Ухвалою суду від 27 березня 2025 року поновлено провадження у справі, призначено до розгляду. 12 травня 2025 року на адресу суду надійшли пояснення від представника Військової частини [NUMBER] , відповідно до змісту яких просили суд відмовити у задоволенні заяви, оскільки таке звернення є передчасним. Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні щодо задоволення вимог заяви заперечував. Інші сторони у судове засідання не прибули, повідомлялися судом належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 14.09.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, батьком [PERSON] , [INFO] (заявниці по справі) є [PERSON] , громадянин України. 24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та згідно указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено військовий стан на всій території України. З 06.03.2022 року [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою від 01.04.2022 № 1220. За час несення служби штабсержант [PERSON] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується відповідними довідками, копії яких додаються до цієї заяви. [INFO] року штаб-сержант [PERSON] , [INFO] , зник безвісти під час виконання бойового завдання, внаслідок ворожих штурмових дій, в районі оборони [ADDRESS], про що сім`я була сповіщена 18.04.2024 [INFO] . Як вбачається з Акту службового розслідування, складеного 19.05.2024 заступником командира 3 стрілецької роби з морально-психологічного забезпечення [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] головний сержант 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] штаб-сержант [PERSON] отримав вогнепальні осколкові поранення внаслідок штурмових (наступальних) дій противника. Станом на [INFO] отримані вогнепальні поранення є несумісними з життям. Тіло штаб-сержанта [PERSON] евакуювати із [ADDRESS] не вдалося у зв`язку з постійними артилерійськими і мінометними обстрілами й ризиком збільшення втрат особового складу при спробах донести тіло до місця, звідки його можна було б евакуювати. 27.04.2024 у м. Слов`янськ військовослужбовцями військової частини [NUMBER] складено Акт про настання смерті, яким підтверджено, що штаб-сержант [PERSON] отримав поранення, несумісні з життям, внаслідок вогневого ураження вибухом гранати, евакуювати його тіло з місця подій можливості не було через високу щільність обстрілів. Відповідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У відповідності з ч.ч. 3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою». Водночас п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, деталізує положення ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. За матеріалами справи, заявниця звернулась до суду з заявою про оголошення військовослужбовця померлим, посилаючись на матеріали службового розслідування військової частини. За матеріалами службового розслідування проведеного у в/ч військовослужбовець зник безвісти. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частинами першою, другою статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Отже, чинним цивільним законодавством врегульована процедура оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями чи збройним конфліктом, і заявники, за спливом строків, передбачених частиною другою статті 46 ЦК України, не позбавлені можливості звернутися з цим питанням до суду, як це передбачено главою 4 розділу IV ЦПК України. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому відповідними указами Президента України воєнний стан в Україні продовжено і триває по теперішній час. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Як вбачається з заяви та доданих до неї матеріалів, військовослужбовець пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті збройної агресії російської федерації проти України. Тому, виходячи з положень частини другої статті 46 ЦК України, коли воєнні дії на території України не закінчилися та про закінчення воєнного стану в Україні не оголошено, особа може бути оголошена померлою лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до частини першої, третьої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Частиною першою статті 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Враховуючи поняття та визначення строків, що встановлені цивільним законодавством України, можна дійти висновку, що частина друга статті 46 ЦК України визначає строк, зі спливом якого особа може бути оголошена померлою. Цей строк може бути загальним (два роки), або спеціальним (шість місяців) і пов`язується з настанням відповідної події - моментом закінчення воєнних дій. Тобто, у частині другій статті 46 ЦК України законодавець чітко визначив, з настанням якої події пов`язаний початок перебігу строку, коли суд може оголосити фізичну особу померлою, а саме день закінчення воєнних дій. У зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення Заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України. У постанові від 11 грудня 2024 року по справі №755/11021/22 Верховний Суд, висловлюючи свою позицію Щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою зазначає, що: - шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість; - також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною; - шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом; - з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій; - конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). На момент розгляду даної справи Наказ №309 втратив свою чинність. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376. Згідно з даним Переліком [ADDRESS] належить до територій, на яких ведуться бойові дії. Таким чином, у зв`язку з тим, що активні бойові дії на території [ADDRESS] тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення Заявника до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що заява про оголошення особи померлою задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed