Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з вказаним\~позовом в\~якому просить\~визнати за\~ [PERSON] ( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] )\~право власності\~як на\~окремий об`єкт\~нерухомого майна\~-\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~що знаходиться\~за адресою: [ADDRESS] ,\~та припинити\~право спільної\~часткової власності\~на домоволодіння\~за адресою: [ADDRESS] \~та визнати\~за [PERSON] \~право як\~на окремий\~об`єкт\~нерухомого майна\~-\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~що знаходиться\~за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що сторони є співвласниками вказаного спірного житлового будинку. Єдиним для позивача способом стати повним володільцем своєї частини будинку без будь- яких прив`язок та обмежень до частини будинку відповідача є припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене домоволодіння. У такий спосіб він зможе зареєструвати право власності на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оскільки вирішення вказаних правовідносин у позасудовому порядку неможливе позивач звернувся до суду із вказаними вимогами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. Враховуючи думку позивача, який не заперечив, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі Договору купівлі-продажу 51/100 часток житлового будинку Серії АЕЕ № 269778 від 17.10.2001 р., посвідченого державним нотаріусом Великоолександрівської державної нотаріальної контори Херсонської області Карастан О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1399 , [PERSON] є власником 51/100 (п`ятдесяти одної сотої) частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2805127265020 (номер відомостей про речове право: 51932363). Вищезазначений житловий будинок належить, [PERSON] в цілому і існує як окремий об`єкт нерухомого майна. Відповідач по справі хоч і володіє 49/100 часткою житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , але позивач разом з [PERSON] мають окремі домоволодіння з окремими входами в будинок, розділені огорожею, на окремо визначених земельних ділянках, мають автономне опалення, індивідуальні прилади обліку електроенергії, водо та газопостачання, окремі вводи вказаних комунікацій підведені та розташовані на земельних ділянках, наданих для обслуговування окремих житлових будинків. Сторони по справі не ведуть спільного господарства та мають у власності окремі житлові будинки. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу нерухомого майна, що врегульовані нижченаведеними положеннями цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 356 ЦПК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до положень ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої-Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З огляду на те, що сторони по справі мають різні входи до будинку, а дії сторін з оформлення відповідних документів кореспондуються з метою отримання права власності на будинок, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача так і відповідача, які відкрито володіють майном з приводу якого у них відсутні спірні питання. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, то право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися та його участь обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.

Outcome: approved