Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований наступним. [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує дітей належними умовами для життя, харчування, догляду, медичного обслуговування та виховання. Діти неодноразово перебували в антисанітарних умовах, мали ознаки педагогічної занедбаності, хвороб та гігієнічної неохайності. Відповідачка не реагує на рекомендації соціальних служб, ухиляється від співпраці, матеріально та морально участі у житті дітей не бере. Представник позивача Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Коновалова Я.О. у судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розгляд справи провести без участі представника, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Потапенко В. у судове засідання не з`явилась, надіслала заяву з проханням розгляд справи провести без участі представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Служба у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області Лавріненко Ю.В. у судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розгляд справи провести без участі представника, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Представник Комунального закладу "Жмеринський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] у судові засідання 20.02.2025, 10.04.2025 та 22.05.2025 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, відзиву на позовну заяву не надіслала, у зв`язку з чим, зі згоди позивача, та на підставі ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення, на підставі наявних доказів. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного. [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відомості про батька дітей, записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з ДРАЦС № 00047093101 від 20.09.2024 року, № 00047093033 від 20.09.2024 року, № 00047092948 від 20.09.2024 року, № 00047092884 від 20.09.2024 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За даними листа служби у справах дітей Копайгородської селищної ради від 05.08.2024 №230, сім`я [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 30 грудня 2021 року. За місцем реєстрації проживала з 30.12. 2021 року по 07.10.2023 року. За час проживання [PERSON] на її утримані знаходилось 6 малолітніх дітей та 1 дитина неповнолітня. [PERSON] отримувала соціальні виплати (при народжені дитини до 3-х років, як багатодітна та одинока мати, соціальну допомогу), але сімейним бюджетом розпоряджалась невміло, а тому часто їй не вистачало коштів на утримання дітей, мати не слідкувала за санітарним станом як в приміщені так і самих дітей, не було повноцінного харчування, постійно діти перебували в квартирі, дуже рідко виводила своїх дітей на прогулянку. [PERSON] не завжди прислухалась до порад служби у справах дітей та фахівців з соціальної роботи. З вересня місяця 2023 року діти перебували на обліку служби у справах дітей, як такі що потрапили у складні життєві обставини. Супровід здійснював КУ «Центр надання соціальних послуг Копайгородської селищної ради». Після пожежі у квартирі і загибелі 2 дітей (07.10.2023 року) [PERSON] разом з дітьми вибула з місця реєстрації (з території селищної ради) і більше в с. Верхівка не з`являлася та ремонту в квартирі не проводить. На даний час за місцем реєстрації умов проживання для дітей немає, квартира потребує капітального ремонту. За даними листа КНП «Вінницький обласний будинок дитини ВОР» від 03.09.2024 №01-654 в закладі в Центрі реабілітації більше 3 місяців перебуває 4 дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Останнє місце проживання дітей: [ADDRESS] . В заклад діти поступили в дуже запущеному стані, діти були мало контактні, мали явно виражену педагогічну і виховну запущеність, не знали елементарних навичок гігієни. За даними листа служби у справах дітей Глодоської сільської ради від 09.09.2024 № 02.6-09/13 та акту обстеження умов проживання від 15.08.2024 №3, належних умов для комфортного проживання та розвитку дітей [PERSON] не створено. В будинку безлад, постільна білизна частково відсутня, брудна. Продуктами харчування забезпечені в обмеженій кількості. Разом з [PERSON] проживає її співмешканець [PERSON] , [INFO] та його неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Потреби [PERSON] також не задовольняються. Новостворена сімейна пара офіційно ніде не працює, проживає за рахунок державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, яку отримує [PERSON] . Співмешканець зловживає алкогольними напоями. Сім`я [PERSON] перебуває на обліку в КУ «Центр надання соціальних послуг» як сім`я яка опинилась в складних життєвих ситуаціях. На рекомендації працівників [PERSON] та її співмешканець [PERSON] не реагують, до порад не прислухаються, іноді поводять себе агресивно. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] прийнято до КЗ «Жмеринський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», що підтверджується актами прийому дитини до центру від 14.10.2024 року. Рішенням виконавчого комітету Жмеринської міської ради № 438 від 18.10.2024 року «Про затвердження висновку стосовно доцільності позбавлення батьківських прав» затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечує дітей належними умовами для життя, харчування, догляду, медичного обслуговування та виховання. Діти неодноразово перебували в антисанітарних умовах, мали ознаки педагогічної занедбаності, хвороб та гігієнічної неохайності. Відповідачка не реагує на рекомендації соціальних служб, ухиляється від співпраці, матеріально та морально участі у житті дітей не бере. Діти тимчасово влаштовані до КЗ «Жмеринський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», а орган опіки та піклування надав обґрунтований висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього малолітніх дітей. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідачки крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно малолітніх дітей. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дітей, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Діти влаштовані до КЗ «Жмеринський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», який здійснює їхнє повне забезпечення. У зв`язку з цим необхідно стягувати аліменти на користь зазначеного закладу як юридичної особи, що здійснює утримання дітей до визначення постійного місця їх проживання та законного представника. Як встановлено судом опіка над дітьми не встановлена і опікуна не призначено, отже аліменти слід стягувати на користь КЗ «Жмеринський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». За нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дітей, передбачених законом, судом не встановлено. Аналізуючи вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік дітей, на утримання яких стягуються аліменти, суд вважає, що позивач самостійно не може забезпечити необхідне утримання дітей, їх фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний розвиток. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, при визначенні розміру аліментів, суд враховує те, що відповідачка має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, тому суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved