Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

В березні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС», через систему «Електронний суд» звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свій позов тим, що 03 квітня 2023 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №033-030423 за умовами якого клієнт відступив Фактору право вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги. Згідно з Реєстром прав вимоги №04/05/23 від 04.05.2023 Клієнт відступив Факторові у тому числі право вимоги за Договором позики №72341542, укладеним 13.12.2022 між позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позичальником [PERSON] , право вимоги за яким на дату відступлення настало, і перейшло до ТОВ «Сіроко Фінанс» з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимоги. Договір позики, право вимоги, за яким набуте ТОВ «Сіроко Фінанс», укладений відповідачем із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Позивач вказує, що зазначений Договір позики укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційних систем, внаслідок чого, відповідно з положень п.п.1, 5, 7 ч.1\~ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", у сторін цього Договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Отже, за умовами зазначеного Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути суму позики, та сплатити плату від суми позики за весь час користування коштами позики, в порядку і на умовах, що визначені Договором позики. На виконання умов Договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 13.12.2022 перерахував на вказаний відповідачем рахунок, грошову позику за умовами Договору в сумі 9000,00 грн. виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання. Натомість [PERSON] у встановлені умовами Договору строки суму позики не повернула, проценти не сплатила, в зв`язку з чим за час користування коштами позики, на суму позики були нараховані проценти відповідно до умов Договору (відповідно до доданого розрахунку), загальний борг склав 36000,00 грн.. Таким чином, розмір боргу відповідача перед ТОВ «Сіроко Фінанс» розрахований первісним кредитором відповідно до умов укладеного Договору позики, та набутий ТОВ «Сіроко Фінанс» в результаті відступлення права вимоги, склав 36000,00 грн. Також, 24.12.2024 року ТОВ «Сіроко Фінанс» на адресу [PERSON] направлялася письмова вимога про погашення заборгованості, яка було боржником проігнорована. Таким чином, сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Сіроко Фінанс» за Договором позики №72341542 на дату звернення до суду складає 36000,00 грн., з яких: тіло позики складає 9000.00 грн.; сума нарахованих та несплачених процентів 27000,00 грн. Отже, вказані обставини позивача змушують звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 06.05.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ «Сіроко Фінанс» у судове засідання не з`явився, проте у своєму клопотанні до суду позивач просив справу розглянути без участі його представника. 09.05.2025 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог ТОВ «Сіроко Фінанс» відмовити повністю, та зазначила, що розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначений розмір до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за договором включає період, який виходить за межі строку кредитування. Як вбачається з договору № 72341542 від 13.12.2022 року, сторони обумовили строк кредиту: 30 днів, тобто до 12.01.2023 року, загальний строк кредитування, згідно договору 30 днів, що вказано в п.2.2., не зважаючи на закінчення строку кредитування на наведені умови кредитування, первісним кредитором відсотки нараховувались до 12.04.2023 року, тобто додатково протягом 90 днів. Оскільки договором визначено проценти за користування кредитом в розмірі 2 700,00 грн (п. 2.3. таблиця), а тому саме ця сума процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того зазначила, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період, який виходить за межі строку кредитування є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідач, у судове засідання не з`явилася, проте у своєму клопотанні до суду просила розгляд справи проводити у її відсутність. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії договору позики від 13.12.2022, таблиці обчислення загальної вартості кредиту та графіку платежів за договором судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №72341542. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. П.2.1. договору передбачена сума кредиту складає 9000,00 грн., п.2.2 кредит надається строком 30 днів, термін повернення кредиту 12.01.2023 (п.2.3). Проценти за користування кредитом: 2700,00 грн., які нараховуються за ставкою 2.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. П.2.2 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий номер. Пролонгація на стандартних (базових) умовах п.6. Із копії Договору факторингу №033-030423 від 03.04.2023 судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу, з якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ "Сіроко Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Із копії витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №033-030423 від 03.04.2023 судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Сіроко Фінанс» боржника [PERSON] , яка має заборгованість у сумі 36000 грн. за договором позики №72341542. Із копії довідки №КД-000004595/ТНПП від 19.12.2024 судом встановлено, що 13.12.2022 на картку [NUMBER] здійснено переказ коштів у сумі 9000,00 грн. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачеві надано грошові кошти (кредити) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язався повернути кредити та проценти за користування кредитами, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,\~стаття 1050 ЦК України\~зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до\~ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1\~ст.623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що договір позики укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої\~ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2\~ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами\~ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що після підписання договору позики №72341542 від 13.12.2022 за допомогою одноразового пароля, відповідач взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно тарифів, а також сплатити нараховані відсотки та тіло кредиту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами в установленому законом порядку був укладений договір позики про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Що стосується нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами, то суд зазначає наступне: Частиною першою статті 1048\~ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1ст.1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53,54), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункти 6.22-6.25), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (пункт 6.28) та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц та ряді інших. Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору позики № 72341542 від 13 грудня 2022 року, кредит надається строком на 30 днів (пункт 2.2), дата надання коштів - 13.12.2022, дата повернення кредиту 12.01.2023 (пункти 2.3). Можливість пролонгації строку позики передбачена розділом 6 Договору. Відповідно до пункту Стандартна (базова) процентна ставка\~2.5 % на день, відповідно до пункту 2.3., у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.2.3 Договору, нарахування процентів за процентною ставкою в розмір 2.70 % на день. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути зміненні виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до Договору, отже сторони погодили, що застосування Стандартної процентної ставки відбувається автоматично в разі невиконання обов`язку по поверненню коштів, отриманих в кредит та процентів, нарахованих за базовою процентною ставкою. Така умова Договору не суперечить нормам чинного законодавства та є застосовною (Постанова ВП ВС від 18.01.2022 р. в справі № 910/17048/17, пункти 132-145). Отже, з урахуванням досягнутої домовленості між кредитором та позичальником, позивач вправі був нараховувати проценти, обумовлені Договором, а саме з: 13.12.2022 по 12.01.2023 в розмірі 2.5%, надалі включається механізм захисту прав кредитора, закріплений в ст. 625 ЦК України. Натомість позивач здійснив нарахування процентів, зазначених в умовах Договору, по 12 квітня 2023 року включно, про що зазначено ним у Відомості про щоденні нарахування та погашення. Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає 2700,00 грн. - процентів за користування кредитними коштами та 9000,00 грн. - тіла кредиту, а всього 11700,00 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~ст.1050 ЦК України. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~ст.1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Тобто, право ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося з закінченням строку дії договору 12.01.2023, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом. За таких обставин, суд вважає, що позивач має право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом по 12.01.2023 включно, у зв`язку з чим слід стягнути суму заборгованості по процентах у сумі 2700,00 грн. Що стосується договору позики №72341542 від 13.12.2022, то судом встановлено, що після підписання договору позики, відповідач взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно Тарифів. Окрім того, встановлено, що відповідач [PERSON] взагалі не вносила суму коштів на погашення заборгованості за наданим кредитом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даному договору в установленому законом порядку були наданні банківські послуги в електронній формі, на підставі яких між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Отже, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого\~статтею 12 ЦПК України\~доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Отже, оцінивши всі докази, що є у справі, суд вважає не у повній мірі доведеними обставини, на які ТОВ «Сіроко Фінанс» посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для часткового задоволення позовних вимог. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту №72341542 від 13.12.2022 в сумі 11 700,00 грн. з яких\~2700,00 грн. процентів за користування кредитними коштами, - 9000.00 грн. тіло кредиту. В іншій частині заявлених вимог суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку із недоведеністю. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: partial