Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач за первинним позовом, посилаючись на те, що: -за результатами розгляду звернення Хустської міської ради від 17.12.2018 №2018 старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрин В.В. було здійснено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки. За підсумками перевірки встановлено самовільне зайняття [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0181га, із земель комунальної власності шляхом зведення металевої огорожі, розміщення на ній вольєру, металевого гаражу, насадження дерев; - [PERSON] не виконано припис старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрина В.В. від 18.01.2019 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, площею 0,0181га, в [ADDRESS] із земель загального користування /вулиця Маланюка/ комунальної власності Хустської міської ради; -постановою про накладення адміністративного стягнення від 30.01.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 КУпАП; -актом перевірки фактів, викладених у зверненні [PERSON] щодо самовільного будівництва огорожі на березі каналу по [ADDRESS] від 29.03.2019, затвердженим секретарем Хустської міської ради Ерфан В.І., встановлено, що [PERSON] ведуться бетонні роботи по будівництву огорожі, влаштована опалубка та залитий фундамент на самовільно захопленій земельній ділянці в [ADDRESS] вздовж каналу. Цим же Актом підтверджено встановлення [PERSON] та [PERSON] металевої огорожі, шириною 6,34м., на самовільно захопленій земельній ділянці, що загородило доступ до воріт та хвіртки [PERSON] ; -актом від 05.07.2018, затвердженим першим заступником міського голови І.Фетько, встановлено, що [PERSON] порушено вимоги земельного кодексу України, ст.16,17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», вимоги та норми ДБН 360-92 та рекомендовано [PERSON] звільнити самовільно захоплену земельну ділянку, загального користування - демонтувати металеві ворота та хвіртку, прибрати будівельні матеріали, що складовані і опираються на паркан [PERSON] , дотримуватися вимог ДБН 360-92; -планом меж земельної ділянки, складеним за результатами кадастрової зйомки в 2019 році ліцензованою землевпорядною організацією ТОВ «Хуст Земля Карпат» підтверджується місце розташування, площа, параметри та інші дані земельної ділянки, самовільно захопленої [PERSON] та [PERSON] ; -рішення про передачу у власність чи в користування [PERSON] , [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0181га., що зображена у «Плані меж земельної ділянки, складеному за результатами кадастрової зйомки, виконаної ліцензованою землевпорядною організацією ТОВ «Хуст-Земля Карпат» та проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:060:0002, по [ADDRESS] /з однієї сторонни/ та вздовж каналу - /з другої сторонни/ в напрямку вулиці Косичної в м.Хуст не приймалося; -самовільне зайняття [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки загального користування порушують права Хустської міської ради як власника земельної ділянки на самостійне володіння та розпорядження нею та права [PERSON] як власника сусідньої земельної ділянки, звернулася до суду з позовом та просить: ухвалити рішення про звільнення [PERSON] та [PERSON] самовільно захопленої земельної ділянки, яка належить до комунальної власності, площею 0,0181га, що зображена у «Плані меж земельної ділянки, складеному за результатами кадастрової зйомки, виконаної ліцензованою землевпорядною організацією ТОВ «Хуст-Земля Карпат» та проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:060:0002, по [ADDRESS] /з однієї сторонни/ та вздовж каналу - /з другої сторонни/ в напрямку вулиці Косичної в м.Хуст та відновити до стану, придатного до використання шляхом знесення металевих воріт та огорожі, загальною шириною 6,34метрів, демонтажу бетонного фундаменту вздовж каналу та знесення всіх господарських споруд, в т.ч. надвірного туалету, господарської споруди з будівельними матеріалами, вольєра, металевої архітектурної конструкції, які знаходяться на вищевказаній самовільно захопленій земельній ділянці, видалення зелених насаджень дерев в кількості 20 штук та вивезення всіх залишків господарської діяльності. Позивач за зустрічним позовом /відповідач за первинним позовом/ [PERSON] , посилаючись на те, що: -позивачем за первинним позовом застосовано не однаковий підхід до розляду звернень громадян щодо дій [PERSON] , що свідчить про незаконність дій відповідача; -в актах перевірок не зазначено ким саме і на підставі чого формувався склад комісій, ким він затверджувався, які рішення приймалися на підставі висновків цих комісій; -при формуванні комісій з перевірки фактів вчинення дій [PERSON] до складу комісій не включено представника органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерство екології та природних ресурсів для реалізації державної політики у сфері розвитку водного господарства та гідротехнічної меліорації земель, управління та відтворення поверхневих водних ресурсів; -відповідачем (позивачем за первинним позовом) не враховано вимог закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у питанні - чи нанесений на генеральний план забудови міста Хуст канал (струмочок), а саме: його довжина, ширина, межі охоронної зони; -відповідачем (позивачем за первинним позовом) грубо порушено ч.2 ст.19 Конституції України з огляду на наявність в Актах перевірок розділу під назвою «рекомендації комісії»; -відповідач (позивач за первинним позовом) вийшов за межі власних повноважень під час проведення перевірок, за результатами яких складалися Акти перевірок, оскільки порядок виконання висновків і рекомендацій комісій не передбачав і не уповноважував відповідача за зустрічним позовом на звернення до суду; -позивачем за первинним позовом заявлено вимоги про звільнення земельної ділянки поза спливом строку позовної давності; -з приводу заявлених позивачем за первинним позовом позовних вимог існує рішення, яке набрало законної сили, із приводу того самого предмету спору, між тими самими сторонами і такими самими позовними вимогами, яким у задоволенні позовної заяви позивача за первинним позовом було відмовлено; -міський голова не має права на звернення до суду із позовними вимогами у позовній заяві від 18.04.2019, звернулася до суду з зустрічним позовом та просить: задовольнити позовні вимоги зустрічного позову і визнати незаконними дії відповідача за зустрічним позовом, які полягають у порушенні строків, порядку і процедури проведення перевірки фактів, викладених в зверненнях: а)№III 1524/02-27 від 22.08.2016 гр. [PERSON] , мешканки [ADDRESS] щодо неправомірних дій гр. [PERSON] в [ADDRESS] ; б)від 08.06.2018 повторну заяву гр. [PERSON] , мешканки [ADDRESS] ; в)№Г-714/02-27 від 27.03.2019 гр. [PERSON] , мешканця [ADDRESS] ; визнати незаконними дії відповідача Хустського міського голови Кащука Володимира Павловича, які пов`язані із перевищенням повноважень щодо звернення до суду із позовними вимогами у позовній заяві від 18.04.2019 №827/02-12, які не передбачені статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування». У задоволенні первісного позову Хустської міської ради просила відмовити в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первинним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - [PERSON] посилаючись на те, що: -вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:060:0132, за адресою: [ADDRESS] та житлового будинку, розміщеного на вказаній земельній ділянці, а також власником земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:060:0002; -самовільно зайнявши земельну ділянку загального користування, площею 0,0181га, відповідачами за первинним позовом [PERSON] та [PERSON] повністю перекрито їй в`їзд (ворота) до гаражу, пошкоджено паркан, встановлений нею за власні кошти; -у квітні місяці 2019 року [PERSON] та [PERSON] розпочали будівельні роботи по бетонуванню фундаменту та встановленню нового паркану на самовільно захопленій ними земельній ділянці загального користування; -незважаючи на наявність ухвали Хустського районного суду про забезпечення позову від 17.04.2019, відповідачі за первинним позовом [PERSON] , [PERSON] продовжили проводити роботи на самовільно захопленій земельній ділянці аж до червня місяця 2019 року, коли працівниками Хустського РВ ДВС ГУ ТУ юстиції у Закарпатській області була вручена їм постанова від 30.05.2019 по ВП № 59225456; -неправомірність дій відповідачів за первинним позовом [PERSON] , [PERSON] щодо захоплення самовільно земельної ділянки, площею 0,0181га, підтверджується актами перевірок дотримання земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки від 05.04.2019 №292-2К/290/АП/09/01-19 та від 27.05.2019 №578-ДК/503/АП/09/01-19, що складені старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрин В.В., приписом [PERSON] від 05.04.2019 №292-2к/0135Пр/03/01-19, постановою про накладення адміністративного стягнення від 16.04.2019, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.188-5 КУпАП; -виготовленою та виданою комунальним проектним підприємством «Архітектура» схемою забудови земельної ділянки підтверджується, що самовільно захоплена [PERSON] , [PERSON] земельна ділянка є територією загального користування, яка не може перебувати ні в чиїй власності, чи в користуванні; -не відповідають дійсності твердження позивачки за зустрічним позовом (відповідачки за первинним позовом) [PERSON] про те, що підставою подачі Хустською міською радою первісного позову є Акт від 30.07.2013 та Акт від 30.11.2016; -Акти від 06.07.2018 та від 29.03.2019 не є рішеннями позивача за первинним позовом ні за суттю, ні за змістом, вони мають суто рекомендаційний характер, а не зобов`язальний; -розпорядженням міського голови №56 від 12.04.2014 було створено постійно діючу комісію міськвиконкому по розгляду звернень громадян міста Хуст відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; -містобудівною документацією - викопіюванням з кварталу малоповерхової забудови в м.Хуст, вулиця Маланюка /стара назва Промислова/, виготовленим та виданим комунальним проектним підприємством «Архітектура», підтверджується, що самовільно захоплена відповідачами за первинним позовом земельна ділянка, площею 0,0181га, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:060:0002, в напрямку вулиці Євгена Маланюка в м.Хуст /з однієї сторони/ та вздовж каналу - /з другої сторони/ в напрямку вулиці Косичної в м.Хуст, є землею загального користування (вулицею); -з первісним позовом до суду звернулася Хустська міська рада, виключною компетенцією якої, згідно статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є земельні питання, а не міський голова Кащук В.П., який лише підписав позов як посадова особа органу місцевого самоврядування, що наділена таким правом відповідно до норм законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та ЦПК України, позовні вимоги первісного позову визнала повністю, вважаючи їх обгрунтованими, підкріпленими належними доказами та такими, що підлягають до задоволення, та заперечувала повністю вимоги зустрічного позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первинним позовом - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, посилаючись на те, що: -04.01.2019 видано наказ №2-ДК про проведення позапланової перевірки стосовно використання земельної ділянки, як об`єкта перевірки, яка розташована біля будинку [ADDRESS] громадянина [PERSON] ; -при обстеженні 18.01.2019 земельної ділянки на [ADDRESS] поруч із земельними ділянками громадян [PERSON] та [PERSON] встановлено, що громадянин [PERSON] самовільно зайняв і огородив металевою огорожею земельну ділянку із вулиці (провулку) Маланюка /землі загального користування комунальної власності Хустської міської ради/; -за вказане порушення [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за статею 53-1 КУпАП, видано припис від 18.01.2019 №2-ДК/0022Пр/03/01-19: звільнити самовільно зайняту земельну ділянку до 18.02.2019; -за результатом перевірки стосовно виконання умов припису старшого державного інспектора від 18.01.2019 №2-ДК/0022Пр/03/01-19 встановлено, що громадянином [PERSON] вимог припису не виконано /самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0181га, не звільнено/; -05.04.2019 видано (повторно) припис №292-ДК/0135Пр/03/01-19: звільнити самовільно зайняту земельну ділянку до 23.04.2019; -27.05.2019 проведено перевірку виконання умов повторного припису старшого державного інспектора від 05.04.2019 №292-ДК/0135Пр/03/01-19, за результатами якої встановлено, що громадянином [PERSON] вимоги припису не виконано, самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0181га, на [ADDRESS] не звільнено, позовні вимоги первинного позову Хустської міської ради визнала та просила задовольнити їх повністю. В судовому засіданні представник позивача за первиним позовом Хустської міської ради первинний позов та обставини, викладені в ньому, підтримала, просила його задовольнити; зустрічний позов не визнала. В судове засідання 28 травня 2025 року представник позивача за первинним позовом не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.106-107 т.3/, згідно якої позовні вимоги по первинному позову підтримала, просила відмовити в задоволенні зустрічного позову та просила закінчити розгляд справи у відсутність представника позивача за первинним позовом. Відповідачі за первинним позовом: [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні первинний позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання 28 травня 2025 року відповідачі за первинним позовом: [PERSON] та [PERSON] /вона також є позивачем за зустрічним позовом/ та їх представник [PERSON] не з`явилися. Представник відповідачів за первинним позовом: [PERSON] та [PERSON] адвокат Гайду О.В. подала до суду заяву /а.с.142 т.3/, згідно якої просила розглянути справу в її відсутність та у відсутність відповідачів, взяти до уваги подані заперечення та відмовити в задоволенні первинного позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первинним позовом [PERSON] та її представник Аннишинець М.В. /вона також є 3-ою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом/ в судовому засіданні первинний позов підтримали та просили його задовольнити; зустрічний позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. В судове засідання 28 травня 2025 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первинним позовом та на стороні відповідача за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник [PERSON] адвокат Аннишинець М.В. подав до суду заяву /а.с.112-113 т.3/, згідно якої просив закінчити розгляд справи в його відсутність та в відсутність [PERSON] , первинний позов підтримав та просив його задовольнити; зустрічний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі. В матеріалах справи міститься заява /а.с.215 ч.1/ про розгляд справи без представника управління. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Судом вживалися заходи забезпечення позову ухвалою суду від 17 квітня 2019 року заборонено [PERSON] , [PERSON] , членам їх сім`ї, будь-яким іншим особам, вчиняти дії у будь-який спосіб на земельній ділянці, площею 0,0181га, її периметру, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:060:0002, по [ADDRESS] /з однієї сторонни/ та вздовж каналу - /з другої сторони/ в напрямку [ADDRESS] /а.с.53-54 т.1/. Зупинення і поновлення провадження по справі не проводилося. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд проводить судове засідання 28 травня 2025 року в відсутність всіх учасників справи, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0486га, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку та господарських споруд в [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії IV-ЗК №014223, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5467 від 10.02.2003 /а.с.27 т.1/. За своєю конфігурацією та параметрами земельна ділянка має прямокутну форму, площу 0,0486га, розміри 27м. х 18м. та межує: від А до Б землі [PERSON] , від Б до В землі [PERSON] , від В до Г землі [PERSON] , від Г до А землі загального користування (вулиця). Право власності на вказану земельну ділянку виникло у [PERSON] на підставі рішення 5 сесії Хустської міської ради 2 скликання від 18.10.2002 №69, яким передано йому у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0126га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] та на підставі цивільно-правових угод від 03.02.2003 №558 та №559, згідно яких [PERSON] придбав дві земельні ділянки, загальною площею 0,0360га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] /а.с.27 т.1/. Згідно кадастрового плану земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] , виготовленого [PERSON] ДП «Закарпатгеодезцентр» Хустський ВТГВ /а.с.38 т.2/ та збірного кадастрового плану земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] , виготовленого [PERSON] ДП «Закарпатгеодезцентр» Хустський ВТГВ /а.с.39 т.2/ конфігурація, параметри, площа земельної ділянки, що перебуває в фактичному користуванні [PERSON] , є відмінною від конфігурації, параметрів, площі, зазначених в державному акті на право приватної власності на землю, серія IV-ЗК № 014223. Так, згідно кадастрового плану земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] та збірного кадастрового плану земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку в [ADDRESS] , виготовлених та виданих [PERSON] ДП «Закарпатгеодезцентр» Хустський ВТГВ, [PERSON] користується земельною ділянкою, загальною площею понад 0,07га, в тому числі: земельною ділянкою під будинком (будівлею, спорудами), площею 0,0215га, земельною ділянкою, площею 0,0149га, та земельною ділянкою, площею 0,0417га. Згідно з ч.1 ст.79 ЗК України: земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Статтею 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: а)громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б)територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в)держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до статті 83 ЗК України: землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. Усі землі у межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності перебувають у комунальній власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо. До повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад /п.а ч.1 ст.12 ЗК Україин/. Відповідно до ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: вирішення питань регулювання земельних відносин належить до компетенції сільських, селищних, міських рад. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України: громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або за результатами аукціону. Згідно статті 123 ЗК України: надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав /ст.125 ЗК України/. Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, обстеженням земельної ділянки та перевіркою дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельна ділянка, площею 0,0181га, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер 21108000000:01:060:002, в напрямку вулиці Євгена Маланюка в м.Хуст /з однієї сторони/ та вздовж каналу - /з другої сторони/ в напрямку вулиці Косична в м.Хуст та яка зображена у «Плані меж земельної ділянки, складеному за результатами кадастрової зйомки, виконаної ліцензованою землевпорядною організацією ТОВ «Хуст-Земля Карпат» 2019 рік»: вказана земельна ділянка самовільно зайнята відповідачами за первинним позовом з встановлення на ній металевих воріт, огорожі, розміщення господарських споруд, в тому числі надвірного туалету, господарської споруди з будівельними матеріалами, вольєра, металевої архітектурної конструкції, бетонуванням фундаменту, висадки зелених насаджень дерев в кількості 20 штук. Віднесення спірної земельної ділянки до земель комунальної власності не піддають сумніву жодна із сторін та учасників справи. Самовільне зайняття відповідачами за первинним позовом спірної земельної ділянки підтверджується: -Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 18.01.2019 за №2-ДК/43/АП/09/01-19, складеним старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах та м. Берегово Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрином Василем Васильовичем /а.с.15-16 т.1/; -Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 05.04.2019 за №292-2К/290/АП/09/01-19, складеним старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах та м.Берегово Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрином Василем Васильовичем /а.с.75-76 т.1; -Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 27.05.2019 за №578-ДК/503/АП/09/01-19, складеним старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах та м. Берегово Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрином Василем Васильовичем /а.с.153 т.1/; -протоколом про адміністративне правопорушення №2-ДК/0021П/07/01-19 від 18.01.2019, складеним старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах та м. Берегово Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрином Василем Васильовичем /а.с.17 т.1/; -постановою про накладення адміністративного стягнення №2-ДК/0031По/08/01-19 від 30.01.2019, винесеною старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах та м.Берегово Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрином Василем Васильовичем /а.с.21-22 т.1/; -протоколом про адміністративне правопорушення №292-ДК/0125П/07/01-19 від 05.04.2019, складеним старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах та м. Берегово Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрином Василем Васильовичем /а.с.79-80 т.1/; -постановою про накладення адміністративного стягнення №292-ДК/0134По/08/01-19 від 16.04.2019, винесеною старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області начальником відділу контролю за використанням та охороною земель у Берегівському, Виноградівському, Іршавському, Хустському районах та м. Берегово Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області Батрином Василем Васильовичем /а.с.82-83 т.1/; -фотографіями /а.с.32-37, 43-47, 90-94 т.1/; -актом обстеження комісією виконавчого комітету Хустської міської ради земельної ділянки від 05.07.2018, створеною розпорядженням міського голови №56 від 12.06.2014, затвердженим першим заступником міського голови І.Фетько /а.с.24-25 т.1/; -актом перевірки фактів, викладених у зверненні гр. [PERSON] щодо самовільного будівництва огорожі на березі струмка, по вулиці Маланюка у м.Хуст» від 29.03.2019, складеним комісією виконавчого комітету Хустської міської ради, створеною розпорядженням міського голови №56 від 12.06.2014 та затвердженого секретарем ради В.Ерфан /а.с.29 т.1, 138-139 т.2/; -висновком експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/107-22/3313-ЗТ від 14.06.2022 /а.с.214-233 т.2/. Судом встановлено, що висновком експерта №СЕ-19/107-22/3313-ЗТ від 14.06.2022 підтверджено точне місце розташування, конфігурацію спірної земельної ділянки, площею 0,0181га, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер 21108000000:01:060:002, в напрямку вулиці Євгена Маланюка в м.Хуст /з однієї сторони/ та вздовж каналу - /з другої сторони/ в напрямку вулиці Косична в м.Хуст та яка зображена у «Плані меж земельної ділянки, складеному за результатами кадастрової зйомки, виконаної ліцензованою землевпорядною організацією ТОВ «Хуст-Земля Карпат» 2019 рік». З деталізованого відображення в експертному висновку факту співставлення меж фактичного використання [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки з межами, визначеними правовстановлюючим документом, експертом встановлено, що фактичне землекористування не відповідає правовстановлюючому документу державному акту на право приватної власності на землю, серії IV-ЗК №014223, виданому [PERSON] .. Спірна земельна ділянка, площею 0,0181га, не відноситься до земельної ділянки, на яку [PERSON] видано правовстановлюючий документ державний акт на право приватної власності на землю, серії IV-ЗК №014223. За наведених обставин та за відсутності в матеріалах справи рішень органу місцевого самоврядування та інших будь-яких документів про передачу у власність чи у користування [PERSON] та [PERSON] спірної земельної ділянки, а також документів на підтвердження реєстрації права власності чи права користування [PERSON] та [PERSON] на спірну земельну ділянку, суд дійшов висновку, що відповідачами за первинним позовом самовільно зайнято без правових підстав земельну ділянку, площею 0,0181га, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер 21108000000:01:060:002, в напрямку вулиці Євгена Маланюка в м.Хуст /з однієї сторони/ та вздовж каналу - /з другої сторони/ в напрямку вулиці Косична в м.Хуст та належить до комунальної власності територіальної громади. Будь-яких доказів з боку відповідачів за первинним позовом щодо незаконності дій старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області [PERSON] суду не надано. За таких підстав, вказана земельна ділянка підлягає звільненню [PERSON] та [PERSON] , дії яких порушують права позивача за первинним позовом на самостійне володіння, розпорядження спірною земельною ділянкою та порушують права третьої особи за первинним позовом, як власника сусідньої земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:060:0002. В постанові №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» Пленум Верховного суду постановив, що судам підсудні справи за заявами, зокрема про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки чи про звільнення земельної ділянки особою/особами, що займає її без належних на те підстав. Право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0115 га, кадастровий номер 2110800000:01:060:0002 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 12906220 від 15.11.2013 /а.с.86 т.1/. Посилання [PERSON] у зустрічному позові на порушення позивачем за первинним позовом строків, порядку і процедури проведення перевірок, викладених у зверненні [PERSON] , суд до уваги не бере, з огляду на те, що таке звернення та наслідки його розгляду не є підставою для звернення до суду позивачем за первинним позовом. В позові від 18.04.2019 позивач не посилається на Акт від 30.11.2016. Посилання [PERSON] у зустрічному позові на порушення позивачем за первинним позовом строків, порядку і процедури проведення перевірок, викладених у зверненні [PERSON] , мешканця [ADDRESS] від 27.03.2019 за №Г-714/02-27 суд також не бере до уваги, оскільки Акт від 29.03.2019 не є рішенням позивача за первинним позовом ні за своєю суттю, ні за змістом. Комісія, якою складено даний акт, є постійно діючою комісією міськвиконкому по розгляду звернень громадян, утвореною розпорядженням Хустського міського голови №56 від 12.06.2014 /а.с.138-139 т.2/. Відповідно до ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного міста. Здійснюючи свої повноваження, сільський, селищний, міський голова видає розпорядження та представляє раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства /ст.42 Закону/. Жодних документів про скасування чи втрату чинності розпорядження Хустського міського голови №56 від 12.06.2014 матеріали справи не містять. Твердження позивача за зустрічним позовом /відповідача за первинним позовом/ [PERSON] про те, що, здійснюючи розгляд земельного питання позивачем за первинним позовом охоплено сферу водного законодавства України та ним не враховано вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно листа Виноградівського міжрайонного управління водного господарства басейнового управління водних ресурсів р.Тиса Державного агентства водних ресурсів України від 17.11.2023 за №686: поблизу [ADDRESS] відсутній водний об`єкт. В даному районі проходить водовідвідна канава для відводу місцевого поверхневого стоку, яка не є водним об`єктом /а.с.48 т.3/. Згідно листа комунального проектного підприємства «Архітектура» від 28.11.2019 за №8/11 Хустським заводом технологічного обладнання було замовлено відповідно до рішення №300 виконкому Хустської міської ради народних депутатів від 09.12.1987 проект розподілу території (кварталу) малоповерхової забудови в [ADDRESS] /на даний час вулиця Кирила і Мефодія/ для будівництва господарським способом 2-х та 4-х квартирних будинків /а.с.125-127 т.2/. На той час це був проект розподілу території (кварталу) і малоповерхової забудови в [ADDRESS] /зараз вулиця Маланюка/. Проект розподілу території це містобудівна документація, яка розробляється для мікрорайону (кварталу) чи його частини з метою розмежування земельних ділянок. Проекти розподілу територій, розроблені та/або, оформлені до набрання чинності законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», можуть бути затверджені та використані після набрання чинності цим законом. Розроблений квартал малоповерхової забудови в [ADDRESS] / це містобудівна документація, яка діє на даний час. Згідно викопіювання з кварталу малоповерхової забудови в [ADDRESS] спірна земельна ділянка, площею 0,0181га, є землею загального користування в розумінні статті 83 ЗК України. Суд констатує, що з первинним позовом до суду звернулася Хустська міська рада Закарпатської області. Позовні матеріали підписані Хустським міським головою - головною посадовою особою територіальної громади, обраним за результатами виборів Хустського міського голови в єдиному одномандатному виборчому окрузі, що підтверджується рішенням №1 I сесії Хустської міської ради VII скликання від 10.11.2015 /а.с.8 т.1/. В суду відсутні будь-які дані на підтвердження того, що до суду надійшов інший позов від імені Хустського міського голови Кащука В.П.. Так, статтями 169, 172 ЦК України визначено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ст.12 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного міста. При цьому за приписами ч.1 статті 16 того самого Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. За загальними нормами ч.1 ст.80 ЦК України: юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Спеціальною за суб`єктним складом нормою, яка стосується відносини органів місцевого самоврядування із судами загальної юрисдикції, є стаття 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно з нею орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень. Таким чином реалізація прав територіальної громади відбувається через Ради як органи місцевого самоврядування, для чого останні наділяються правами юридичної особи. Згідно ст.12 ч.1 п.а ЗК України: до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад. Форма та процедура звернення до суду визначається законами, одним з яких є Цивільний процесуальний кодекс України /ЦПК України/. Відповідно до ч.4 ст.58 ЦПК України: територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган місцевого самоврядування, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника. Що стосується самопредставництва слід зазначити, що відповідно до п.8 ч.3 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»: в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо органів місцевого самоврядування як юридичних осіб - відомості про осіб, що можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. Для внесення (у тому числі зміни) таких відомостей до Єдиного державного реєстру щодо органів місцевого самоврядування як юридичних осіб ради в межах своїх повноважень мають фіксувати своє волевиявлення у актах, єдиною формою яких у відповідності до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є рішення. Зважаючи на це, для уповноваження особи на здійснення самопредставництва органу місцевого самоврядування у суді та подальшого внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру, рада має ухвалити таке рішення, що і було зроблено позивачем за первинним позовом шляхом прийняття рішення №1 від 10.11.2015. У відповідності до п.14 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»: міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства. Позивач за зустрічним позовом /відповідач за первинним позовом/ [PERSON] помилково ототожнює Хустського міського голову з Хустською міською радою. Зважаючи на такий статус Хустського міського голови, у суду відсутні підстави вважати його особою, що не має повноважень на підписання позовної заяви. Суд вважає, що Хустський міський голова Кащук В.П. правомірно підписав позовну заяву від 18.04.2019 як головна посадова особа органу місцевого самоврядування, яка за своєю посадою наділена повноваженнями представляти Хустську міську раду без доручення у відносинах зі всіма установами, незалежно від підпорядкування та форм власності. Зважаючи на наведене суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем за зустрічним позовом /відповідачем за первинним позовом/ [PERSON] позовних вимог про визнання незаконними дії відповідача Хустського міського голови Кащука В.П., які пов`язані із перевищенням повноважень щодо звернення до суду із позовними вимогами у позовній заяві від 18.04.2019 №827/02-12, які не передбачені статею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». У зв`язку з чим вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню. Перевіряючи доводи відповідачів за первинним позовом про наявність рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 1 березня 2018 року по справі №309/1831/17 /а.с.185-186 т.1/, яким встановлено обставини, а саме: про те, що позивач в особі Хустської міської ради вже звертався із подібним позовом до суду і за результатами розгляду цього позову Хустській міській раді, як позивачу, було відмовлено у задоволенні позовних вимог про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування /кінець вулиці Є.Маланюка м.Хуст/ шляхом демонтажу: огорожі (паркану), надвірного туалету, господарських споруд з будівельними матеріалами, вольєру, металевого павільйону, зелених насаджень, судом встановлено таке: відповідно до ч.1 ст.255 ЦПК України: суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1)справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2)відсутній предмет спору; 3)набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4)позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5)сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6)суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7)настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8)після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України: у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності. Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається. Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Отже, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. При цьому, зазначені підстави для закриття провадження у справі спрямовані на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача. При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права. Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі №540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Аналогічні правові позиції викладені 19 січня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №766/4505/20, провадження №61-14440св21, від 21 грудня 2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №295/983/21, провадження №61-13906св21, від 1 грудня 2021 року Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №522/11482/20, провадження №61-12240св21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 вказано, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Таким чином, у розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. З аналізу рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 01.03.2018 по справі №309/1831/17 суд дійшов до висновку, що позови не збігаються повністю за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Так по даній справі сторонами є: позивач Хустська міська рада, відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , яка подала до суду 03.06.2019 зустрічну позовну заяву. По справі №309/1831/17 сторони: позивач Хустська міська рада, відповідач [PERSON] . Також, як зазначено в рішенні Хустського районного суду Закарпатської області від 01.03.2018 по справі №309/1831/17, на думку суду, посилання Хустської міської ради на акти перевірок від 30.07.2013 та від 22.08.2016 щодо неправомірних дій громадянина [PERSON] є необґрунтованими та передчасними. Так, комісія Хустської міської ради, здійснюючи перевірку фактів, наведених у зверненні [PERSON] від 22.08.2016 не навела у акті від 30.11.2016 доказів того, що саме [PERSON] розмістив різного роду господарській споруди, висадив дерева, встановив надвірний туалет за межами власної земельної ділянки. Відсутність точних даних щодо меж розміщення господарських споруд, зелених насаджень, свідчить про безпідставність заявлених вимог позивачем, оскільки дана категорія позовів полягає в тому, що він може бути поданий лише щодо індивідуально-визначеного майна, яке не є об`єктом права власності як абсолютного права. Комісією Хустської міської ради у актах не зазначено, які саме пункти, підпункти, статті чи положення ДБНів, Земельного кодексу України, санітарних норм, екологічних норм і правил, правил благоустрою м.Хуст, правил добросусідства було порушено діями відповідача [PERSON] .. З рішення суду від 01.03.2018 по справі №309/1831/17 вбачається, що позивачем не заявлялася вимога про звільнення відповідачем [PERSON] самовільно зайнятої ним земельної ділянки з огляду на відсутність даних про точне місце розташування земельної ділянки, її площу, конфігурацію, параметри, тощо. Також, з вказаного рішення суду від 01.03.2018 не вбачається, що [PERSON] розміщено паркан, господарські споруди, металевий павільйон, вольєр тощо, які не відносяться до нерухомого майна та не підлягають реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на спірній земельній ділянці площею 0,0181га., що зображена у «Плані меж земельної ділянки, складеному за результатами кадастрової зйомки, виконаної ліцензованою землевпорядною організацією ТОВ «Хуст-Земля Карпат» та проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер 2110800000:01:060:0002 по [ADDRESS] /з однієї сторонни/ та вздовж каналу - /з другої сторонни/ в напрямку вулиці Косичної в м.Хуст. З позовом від 18 квітня 2019 року позивач Хустська міська рада звернувся на підставі того, що проведеними державним інспектором ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області Батрин В.В. перевірками встановлено порушення [PERSON] вимог земельного законодавства, а саме: самовільне заняття земельної ділянки, площею 0,0181га., із вулиці (провулку) Є.Маланюка - земель загального користування комунальної власності Хустської міської ради. На самовільно зайнятій земельній ділянці розміщено огорожу, вольєр, металічний гараж, бруківку,здійснено бетонні роботи на вказаній земельній ділянці, посаджено дерева, що є порушенням ст.125 ЗК України. Інспектором проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963. Видані інспектором приписи від 18.01.2019 №2-ДК/0022Пр/03/01-19 та від 05.04.2019 №292-ДК/0135Пр/03/01-19 [PERSON] не виконано. Як наслідок, старшим державним інспектором ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області Батрин В.В. було складено та винесено постанову про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення від 30.01.2019 за вчинене ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 КУпАП, та постанову про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення від 16.04.2019 за вчинене ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.188-5 КУпАП. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що вказані постанови старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Закарпатській області Батрина В.В. скасовані або відмінені. З акту перевірки фактів, викладених у зверненні гр. [PERSON] щодо самовільного будівництва огорожі на березі струмка по [ADDRESS] , складеного комісією міськвиконкому Хустської міської ради від 29.03.2019 вбачається, що гр.Колісником здійснюються бетонні роботи на березі каналу та на будівництві огорожі, а саме: влаштована опалубка та залитий фундамент на рівні землі. Також, відповідачами за первинним позовом [PERSON] та [PERSON] проведено в 2019 році роботи на самовільно зайнятій ними земельній ділянці, площею 0,0181га., зі встановлення газового стояка, газового лічильника та прокладення металічних труб. Жодних заперечень вказаним обставинам по суті відповідачами за первинним позовом суду не надано. Позивач за первинним позовом звернувся до суду за захистом свого порушеного права, що полягає на його думку, в самовільному зайнятті без правових підстав відповідачами за первинним позовом земельної ділянки, площею 0,0181га., яка має чітко визначене місце розташування, параметрами, проміри та конфігурацію, що підтверджено наявними в справі доказами. За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма ст.391 ЦК України. Оскільки порушення прав позивача за первинним позовом є триваючим, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первинним позовом є негаторним позовом, а тому суд відхиляє аргументи відповідачів за первинним позовом про застосування строків позовної давності до вимог Хустської міської ради. Вирішуючи даний спір, суд зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. В рішенні у справі «Суомінеен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97 міститься вказівка на те, що вимога п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен аргумент заявника; ст.6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінювання, що є предметом регулювання, насамперед, національного законодавства та оцінювання національними судами. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушенням принципу змагальності сторін у судовому процесі, що є неприпустимим. За наведених вище обставин, всебічно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази та перевіривши їх фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічної позовної заяви.

Outcome: approved