Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій представника позивача - адвокат Трохименко Н.О. ставить питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] ,та просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь позивача [PERSON] для утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними братом і сестрою. 24 квітня 2010 року відповідачем укладено шлюб з [PERSON] . Від шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [INFO] чоловік відповідача, батько дітей - помер, а мати - [PERSON] усунулася від утримання та виховання дітей, зникла в невідомому напрямку, так як має наркотичну залежність. У зв`язку з початком військової агресії РФ проти України позивач разом із сім`єю та племінниками переїхав з м. Краматорськ, Донецької області в с. Стебне, Звенигородського району, Черкаської області, а відповідач залишилася проживати в м. Караматорську. На даний час про її місце перебування нічого не відомо, за припущеннями позивача [PERSON] може знаходитися на непідконтрольній Украні території. Неповнолітні діти залишилися проживати з позивачем, повністю перебувають на його утриманні та вихованні. [PERSON] не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, тривалий час не навідує їх, не піклується про життя та здоров`я, не цікавиться дітьми, їх фізичним, духовним моральним розвитком, не забезпечує матеріально та не бере участі в утриманні дітей, фактично покинула дітей. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.12.2024 справу передано для розгляду судді [PERSON] . Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 27.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Згідно з розпорядженням керівника апарату Звенигородського районного суду Черкаської області № 170 від 21 березня 2025 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ» у зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення ВРП від 15.01.2025, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №694/3205/24, провадження №2/694/3/25. Під час повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 головуючим у справі визначено суддю Смовж О.Ю. Відповідно до наказу №17-ОД від 17 березня 2025 року суддя Смовж О.Ю. з 24.03.2025 по 28.03.2025 брала участь у навчанні суддів для підтримання кваліфікації суддів, що проводила Національна школа суддів України. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю. від 04.04.2025 прийнято до провадження цивільну справу, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 12.05.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання документів до матеріалів справи, відповідно до яких позивач придбав власни й житловий будинок в [ADDRESS] (договір купівлі-продажу житлового будинку від 08.03.2025 року). Окрім того, позивач здійснюючи підприємницьку діяльність, працевлаштувався з листопада 2024 року (копії податкової декларації за 1 квартал 2025 року та довідки форми ОК-5 та ОК-7). 12.05.2025 до суду надійшло клопотання представника позивача про залучення спеціаліста психолога до процесу з`ясування думок дітей в судовому засіданні. Ухвалою суду 12.05.2025 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду. 12.05.2025 в судовому засіданні допитано малолітнього свідка [PERSON] в присутності психолога [PERSON] , яка пояснила, що матір майже не пам`ятає, давно не спілкується, проживає з дядьком та його дружиною, які займаються вихованням та утриманням її та брата. Вважає останніх своєю сім`єю. Розповідала про спільні свята та відпочинок, зазначила, що в будинку затишно, спокійно, відносини родинні, люблячі, всі допомагають один одному. Також в судовому засіданні допитано неповнолітнього свідка [PERSON] в присутності психолога [PERSON] , який пояснив, що з матір`ю давно не спілкується, оскільки вона відсутня в його житті, не приходить, не дзвонить, ніякої цікавості до нього та до сестри тривалий час (роками) не виказує. Під час проживання у Краматорську мати вживала наркотичні засоби, тому він та сестра часто перебували у дядька [PERSON] , який з початком війни вивіз їх до Черкаської області, займається разом з дружиною їхнім вихованням та утриманням, вважає, що це і є його сім`я, нічого не змінив би, якби була можливість, стосунки в сім`ї теплі, добрі, сімейні, довірливі. Розуміє, що мати покинула їх, і вважає, що остання не гідна бути матір`ю, оскільки думає лише про себе. В судовому засіданні оголошувалася перерва до 19.05.2025 для надання відповідачу можливості реалізувати свої процесуальні права. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Трохименко Н.О. в судовому засіданні 19.05.2025 підтримали заявлені позовні вимоги. Позивач пояснив суду, що раніше рідна сестра [PERSON] проживала з чоловіком та дітьми у м. Краматорську. Однак, життя вели розпусне, дітей не доглядали, не піклувалися про них, не працювали, зловживали алкоголем та наркотиками, залишали дітей самих. У 2023 році батько дітей помер. Дітей забрав до себе позивач на постійне проживання, доглядав за ними. На даний час одружився, чекають з дружиною на народження спільної дитини, створили для дітей спокійне, родинне середовище, відносяться до них, як до власних, з любов`ю, як він, так і дружина. На даний час придбали власне житло, в якому у кожного є особистий простір. Сестра (відповідач) не виходить на зв`язок після початку 2022 року, з дітьми не спілкується взагалі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Звенигородської міської ради Шкапенко Л.В.в судовому засіданні 19.05.2025 позовні вимоги підтримала, не заперечує проти їх задоволення. Зазначила, що засідання комісії з розгляду матеріалів про позбавлення батьківських прав [PERSON] відбулося 18.06.2024. Мати не з`явилася на засідання, так як проживає ймовірно на окупованій території. Дядько дітей прийшов з дружиною, вдвох займаються матеріальним забезпеченням та духовним розвитком дітей. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та дату неодноразово повідомлялася належним чином. На сайті суду опубліковано оголошення про ухвалення судового рішення, громадянам яким не можливо надіслати поштову кореспонденцію, в тому числі адресовану одержувачам на окупованій території. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання за останньою зареєстрованою адресою, на сайті суду розміщено відповідне оголошення про день, час та місце розгляду справи, суд розглядає справу за її відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступне. Позивач [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] , виданий Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області 09.09.2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ВПО) - є дядьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідачка - [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] , виданий Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій області 08.06.2010 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) - є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 24.04.2010 року, актовий запис № 70. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 187. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 12.03.2024 року, актовий запис № 43. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.03.2024, виданого Звенигородським відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м.Київ), [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 160. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.05.2018 року, виданого Краматорським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] народилася [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 39. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою №7109-5001901159 від 19.07.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області [PERSON] , [INFO] , має фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно довідки № 7109-5001901330 від 19.07.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Звенигородської РДА Черкаської області [PERSON] , [INFO] , має фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики, виданої директором гімназії Калініною Аллою на ученицю 2 класу Стебненської гімназії Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області [PERSON] , 2016 р. н., вбачається, що навчається в гімназії вона два роки. Матеріал другого класу засвоїла на високому рівні. Дівчинка навчається в повну міру своїх сил, має добрий загальний розвиток. Багато читає, добре запам?ятовує вірші та декламує їх. Пише каліграфічно, з дотриманням вимог. Має хороші математичні здібності. На уроках вона активно працює, ставить запитання про нове, незрозуміле, виявляє старанність у навчанні, працює зосереджено, виявляє самостійність у роботі, співпрацює з іншими дітьми, дотримується правил поведінки під час уроку, гри, відпочинку, бере відповідальність за свої дії. Учениця добре співпрацює у групі. Дуже товариська, має друзів серед однолітків. Намагається лідирувати в групі. Має в класі позитивний статус. Діти поважають та прислухаються до її думок, спокійно виконують дане, доручення або прохання. [PERSON] завжди жвава, активна. В позаурочний час відвідує музичну школу та заняття з англійської мови. Дівчинка привчена до самообслуговування: робоче місце у неї завжди охайне, переодягається самостійно, не потребує допомоги вчителя. Вона завжди має охайний вигляд. Забезпечена всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання. Проживає [PERSON] зі своїм дядьком [PERSON] , який належно дбає про виховання та навчання дівчинки. Він завжди цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори, класні та шкільні свята, бере активну участь не тільки в житті класу, а й гімназії. Відповідно до характеристики, виданої директором гімназії Калініною Аллою на учня 7 класу Стебненської гімназії Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області [PERSON] , 2010 р. н., вбачається, що [PERSON] навчається в Стебненській гімназії з 6-го класу. На уроках уважний, засвоює навчальний матеріал. Має добрий розумовий та фізичний розвиток. Навчається на достатньому рівні. Активний і старанний на уроках. Хлопцеві подобаються всі уроки, але особливо фізична культура. Відвідує шкільну секцію з кікбоксингу. Бере активну участь у змаганнях, займає призові місця на рівні області. Бере активну участь у класному та шкільному житті. Вміє поводитись у колективі, товариський, доброзичливий. У школі веде себе спокійно, врівноважено. З повагою ставиться до старших. До класних обов?язків відноситься серйозно. Часто приймає участь у різних заходах. З класним колективом у [PERSON] добрі відносини. Він має багато друзів серед учнів. Вдома для навчання створені всі необхідні умови. Вихованням хлопця займається дядько, [PERSON] . Дитині створено належні умови для навчання. [PERSON] бере активну участь у шкільному житті [PERSON] , завжди відгукується на всі потреби школи. Має тісний зв?язок з учителями. [PERSON] має повне забезпечення всім необхідним обладнанням для занять у спортивній секції з кікбоксингу. [PERSON] відповідно до довідки-характеристики № 43/01-3-07 від 10.06.2024, виданої старостою [PERSON] , є ВПО та проживає без реєстрації в [ADDRESS] . До складу сім`ї входить дружина та двоє племінників. Громадського порядку не порушує, в конфліктні ситуації з односельчанами та сусідами не вступає, поведінка в громадських місцях задовільна. Відповідно до наказів № 47 та № 48 від 11.07.2022 служби у справах дітей Звенигородської міської ради Черкаської області, дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , влаштовано на тимчасове утримання в сім`ю [PERSON] . Згідно з повідомленням, виданим головним лікарем КНП «Звенигородська ЦПМСД» встановлено, що лікуванням, проходженням медичних оглядів та щеплень дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , займається [PERSON] упродовж 2022 - 2024 років. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.06.2024, складеного старостою Стебнівського старостинського округу Стогнієнко Т., в присутності свідків, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , дійсно зареєстровані як ВПО та проживають з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сім`я забезпечена всім необхідним, діти доглянуті, виховані, конфліктів не було. Відповідно до заяви-погодження [PERSON] від 14.06.2024 відомо, що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вже повні п`ять років проживають разом з ними, в них теплі стосунки, вона їх любить, відноситься як до рідних дітей та не заперечує, щоб чоловік став опікуном його рідних племінників. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , орган опіки та піклування Звенигородської міської ради Черкаської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактичні обставини справи та надані докази вказують на те, що мати дітей фактично самоусунулася від виконання передбачених чинним законодавством батьківських обов`язків із виховання дітей, не забезпечує їх всім необхідним для життя, не дбає про здоров`я дітей, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дітьми, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Виходячи із встановлених у справі обставин, підтверджених перерахованими вище документальними доказами та поясненнями учасників справи, наданими в судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.п.15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини", N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини", [GC], N 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин ("Ньяоре проти Франції", N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Враховуючи наявні у справі достатні та переконливі докази суд переконаний, що відповідачка, дійсно, ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не опікується ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров`я, хоча зобов`язана це робити, тобто зухвало ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання дітей. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідачка відзиву або будь яких заперечень до суду не надала, є людиною працездатного віку, не надала доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості. Крім цього, не надала доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надала будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання нею допомоги на утримання дітей. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання матір`ю матеріальної допомоги дітям щомісячно. Таким чином, з метою захисту прав і інтересів дітей, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів буде вчинене в інтересах неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Відповідно до положень частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. За змістом частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У зв`язку з цим суд вважає, що з відповідачки необхідно стягнути на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), з усіх видів заробітку відповідача (що фактично відповідає заявленому позивачем у позовних вимогах розміру у виді 50% від усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімального гарантованого розміру аліментів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітніх дітей, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та буде достатнім для забезпечення їх належного утримання. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, аліменти підлягають до стягнення з 03.12.2024. За пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача понесених витрат. Відтак, суд залишає їх за позивачем.

Outcome: approved