Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] право на земельну частку (пай) площею 5,24 умовних кадастрових гектарах, із числа земель переданих у колективну власність КСП «Прогрес», що належала йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0272427, зареєстрованого 14.12.2000 р в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №281. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обгрунтовує тим, що, [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 5,24 умовних кадастрових гектар після паювання КСП "Прогрес", розташованого в с.Пальмирівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, яке він набув за життя. Набуття права на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №0062084, виданим [PERSON] головою П`ятихатської РДА 15 березня 1999 року, зареєстрованого 15 березня 1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0244. На час відкриття спадщини, тобто, станом на 08 жовтня 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом та були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка [PERSON] , з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай), звернулась у січні 2024 року до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Лариси Вячеславівни. Нотаріус відкрила спадкову справу, однак, у зв`язку з тим, що оригінал сертифікату втрачений, нотаріус відмовила спадкоємиці у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши у листі від 02.02.2024 з вихідним №40/02-14 про необхідність звернення з цього питання до суду. Оскільки законодавством України не передбачена видача дублікатів сертифікатів про право на земельну частку (пай), відновити своє право на отримання спадщини [PERSON] може лише шляхом звернення до суду з вказаним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 27 грудня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Зазначеною ухвалою задоволені клопотання представника позивача щодо витребування у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігути Л.В. завіреної належним чином копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В порядку ст.93 ЦПК України зобов`язано керівника П`ятихатської міської ради або іншу посадову особу за його дорученням надати суду у формі заяви свідка вичерпну відповідь окремо на кожне питання, що поставлені представником позивача. \~ \~ \~ \~Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Кудлай М.О в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області Мікуліч С.В. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином; надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, за наявними матеріалами справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого. \~ \~ \~ \~Так, матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , - в [ADDRESS] [INFO] помер [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 11 січня 2008 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) верія ДП №0062084 виданого 15 березня 1999 року, - члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Прогрес» с.Пальмирівка П`ятихатського району Дніпропетровської області [PERSON] , який проживає в с.Пальмирівка П`ятихатського району Дніпропетровської області на підставі рішення П`ятихатської РДА від 14 квітня 1997 року №178-р, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» розміром 5.24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 15 березня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0244. \~ \~ \~ \~Згідно копії листа Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута Л.В., приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом післі смерті [INFO] [PERSON] про право на земельну частку (пай), виданого члену колективного сільськогосподарського підприємства КСП «Прогрес» с.Пальмирівка П`ятихатський район Дніпропетровської області розміром 5,24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у зв`язку з тим, що відсутній оригінал документу на вищевказане спадкове майно. \~ \~ \~ \~З копії листа Держгеокадастру Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин, який наданого П`ятихатською міською радою на виконання ухвали суду, вбачається, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Прогрес» П`ятихатського району Дніпропетровської області під №0244 рахується сертифікат на право на земельну частку (пай) за №0247998 від 16.05.1997 виданий гр. [PERSON] площею 5,24 ум.кад.га, який отримано, про що свідчить підпис про отримання. Відомості щодо отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку по вищезазначеному сертифікату, в державному реєстрі земель станом на 01.01.2013 р., у Відділі №3 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відсутні. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта. Для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з вимогами Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08. 08. 1995 року, необхідна наявність таких обставин: щоб особа була членом КСП на час отримання акта про право колективної власності на землю; щоб була внесена до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю; щоб КСП отримало акт про право колективної власності на землю. Отже, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов`язковим додатком списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Пункт 2 Указу Президента України №720/95 від 08. 08. 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачає, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з вимогами ст.ст.22, 23 ЗК України (у редакції від 22.06.1993) та Указу від 08.08.1995 за № 720/95, особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах Колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання Колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови від 16.04.2004 за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~Як встановлено під час розгляду справи, 15.03.1999 року [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) за № 0247998 від 16.05.1997 р., однак за життя не скористався своїм правом на виділення в натурі земельної частки (паю), яке виникло у нього ще у 1997 році, що є загальновідомим фактом, і за свого життя пропустив встановлений законодавством строк звернення до суду з позовом про відновлення свого права, оскільки про порушення своїх прав дізнався, або повинен був дізнатися, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників. \~ \~ \~ \~При цьому позовна давність сплинула до набрання чинності ЦК України, тому згідно зі статтею 75 ЦК УРСР суд зобов`язаний самостійно застосувати наслідки її спливу незалежно від подання відповідної заяви сторонами спору. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. \~ \~ \~ \~З огляду на заявлені вимоги в цій справі, слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР. \~ \~ \~ \~Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. \~ \~ \~ \~У пункті 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України вказано, що правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК УРСР 1963 року. \~ \~ \~ \~У статтях 71,75 ЦК УРСР зазначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін. \~ \~ \~ \~Статтею 80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту. \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах містяться у постановах Верховного Суду: від 19 грудня 2019 року в справі №629/4423/17, від 09 вересня 2020 року в справі № 637/53/18, від 17 червня 2020 року в справі №600/528/16, від 21 жовтня 2020 року в справі № 401/971/19, 03 лютого 2021 року в справі №403/402/19, від 21 липня 2021 року в справі № 933/670/20, від 27 липня 2021 року в справі №686/6892/20, від 21 жовтня 2020 року в справі № 401/971/19, від 21 липня 2021 року в справі №933/670/20, від 04 серпня 2021 року в справі № 617/537/19. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.ч. 1, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд враховує, що з моменту порушення прав [PERSON] (до його смерті [INFO] ) пройшло більше трьох років, а саме - понад 18 років, [PERSON] звернулась до суду з цим позовом у 2024 році, а доказів, які вказували б на поважність причин пропуску строку позовної давності, не надано. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На думку суду, позивач [PERSON] звернувшись до суду з позовом у 2024 році, як спадкоємець померлого [PERSON] не набула право на виділення земельної ділянки замість чоловіка, який за життя не скористався своїм правом. \~ \~ \~ \~Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що висловлена в Постанові у справі № 190/1900/23, провадження № 61-8624св24 від 31.10.2024 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню з відповідача, зважаючи на рішення прийняте судом, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed