Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

В лютому 2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.02.2014 року по 01.12.2024 року у сумі 69778 грн 26 коп., та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] є приватною власністю відповідача [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 02.07.2013 року. Згідно з рішенням Жовтоводського міськвиконкому №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа». Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради на [PERSON] був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . 01.11.2021 року між КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та [PERSON] був укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Даний договір є публічний договір приєднання, укладений сторонами з урахуванням ст.ст.633,634,641,642 ЦК України з метою надання з метою надання послуг з постачання теплової енергії споживачу. Цей договір є опублікованим на офіційному сайті КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР. При здійсненні розрахунку інфляційних нарахувань, трьох процентів річних те пені на заборгованість, утворену за несвоєчасне внесення плати за послугу з постачання теплової енергії, підприємство враховує вимоги постанови КМУ «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 року №206. Невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті в повному обсязі за послугу з постачання теплової енергії призвело до виникнення заборгованості, з урахуванням інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних та пені. Таким чином, заборгованість [PERSON] перед КП «Жовтводськтепломережа» ЖМР за надані послуги за період з 01.02.2014 року по 01.12.2024 року складає 69778,26 грн, з яких основний борг 58631,41 грн, інфляційні нарахування 8025,4 грн, три відсотки річних 2073,43 грн та пеня 1048,02 грн. За законом споживач повинен своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення за встановленими тарифами. Враховуючи,\~що в\~добровільному порядку\~заборгованіcть\~за комунальні\~послуги не\~погашається,\~позивач змушений\~звернутися до\~суду та\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~КП «Жовтоводськтепломережа»\~Жовтоводської міської\~ради заборгованість\~за послуги\~з постачання\~теплової енергії за період з 01.02.2014 року по 01.12.2024 року у сумі 69778,26 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. 28 березня 2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив, в якому вона просила застосувати строк позовної давності та частково відмовити в задоволенні позовних вимог, а саме: у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості (а також інфляційних втрат, пені та 3% річних), яка утворилась за період з 01 лютого 2014 року по 31 січня 2022 року. Від позивача КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що вважають доводи [PERSON] про застосування строку позовної давності безпідставними, оскільки відповідачкою власноручно було підписано заяви від 03.09.2024 року та Договір реструктуризації №723810 від 09.09.2024 року, якими вона визнала заборгованість станом на 01.09.2024 року в розмірі 60456,42 грн та зобов`язалась погасити її відповідно до графіку. Крім того, в жовтні 2024 року відповідачка сплатила в рахунок погашення заборгованості 2870,45 грн, в листопаді 2024 року 800 грн, порушивши графік сплати, а тому позивач звернувся до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.07.2013 року, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу від 02.07.2013 року належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,19). 09 вересня 2024 року між КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та [PERSON] було укладено Договір реструктуризації №723810 (а.с.16). Згідно з п.2.3 Договору реструктуризації споживач зобов`язується: -забезпечити своєчасне погашення бору за послуги з постачання теплової енергії згідно з умовами, визначеними договором; -окрім сум, визначених п.1.2 Договору здійснювати оплату поточного щомісячного платежу за надані послуги з централізованого опалення. 31 січня 2025 року між КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та [PERSON] була укладена Додаткова угода про дострокове розірвання договору реструктуризації №723810 від 09.09.2024 року, у зв`язку з невиконанням визначених договором умов погашення реструктуризованої заборгованості (а.с.18). Згідно з рішенням №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів за послуги гарячого водопостачання та опалення від Жовтоводського виробничого житлово-експлуатаційного об`єднання та виробничого об`єднання житлово-комунального господарства перейшли безпосередньо виробнику цих послуг - КП «Жовтоводськтепломережа» (а.с.20). Відповідач [PERSON] , будучи власником квартири, за надані послуги з постачання теплової енергії сплачувала не в повному обсязі. У зв`язку з цим, за період з 01.02.2014 року по 01.12.2024 року виникла заборгованість в розмірі 58631,41 грн. Дана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості по о/р № [NUMBER] (а.с.7-11). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати сплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.п.5 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Як слідує із вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Частиною 1 ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини другої ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Верховним Судом України в листі №62-97 від 03.04.1997 року надані рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Відповідно до розрахунку інфляційних витрат, 3% річних та пені, здійсненого позивачем у зв`язку з невиконанням з боку відповідача обов`язку щодо оплати за надані послуги, інфляційні нарахування за період з 01.02.2014 року по 01.12.2024 року складають 8025,4 грн, 3% річних складають 2073,43 грн та пеня складає 1048,02 грн (а.с.12-14). При цьому, суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем. Щодо доводів відповідача слід зазначити наступне. Суд не погоджується, з тим, що до спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давності, з огляду на наступне. За статтею 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Частиною 4 статті 267\~ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частинами 1, 5 статті 261\~ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.ч.2,3 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, в період з лютого 2014 року по грудень 2024 року відповідачем періодично частково здійснювалась оплата за надані послуги з теплової енергії впродовж всього зазначеного періоду. При цьому останній платіж відповідачем був здійснений в листопаді 2024 року на суму 800 грн, а отже вказані дії свідчать про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг. При цьому слід зауважити, що часткова оплата за надані послуги з теплової енергії здійснювалась відповідачем навіть тоді, коли позивачем не нараховувалась плата за надані послуги з теплової енергії (літній період), що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг за минулий період. Крім того, укладаючи Договір реструктуризації №723810 від 09.09.2024 року відповідач визнала заборгованість, яка утворилась станом на 01.09.2024 року у розмірі 60456,42 грн та зобов`язалась здійснювати своєчасне погашення боргу (а.с.16). До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 9 листопада 2018 року у справі № 911/3685/17. У постанові ВП ВС від 24.04.2019 по справі №\~523/10225/15-ц\~(14-159цс19) вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості за послуги централізованого опалення у розмірі 58631 грн 41 коп. виникла за період з лютого 2014 року по грудень 2024 року, та частково сплачувалась відповідачем впродовж всього зазначеного періоду та навіть в період не нарахування позивачем такої оплати. З урахуванням наведеного вище суд вважає, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дій по оплаті послуг з централізованого опалення, а також укладенням договору реструктуризації, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду 14.02.2025 року позивачем не пропущено. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за період з 01.02.2014 року по 01.12.2024 року за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 69778,26 грн, з яких: 58631,41 грн - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, 8025,4 грн інфляційні нарахування, 2073,43 грн - 3% річних та 1048,02 грн пеня. Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved