Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

21.06.2023 АТ «Укрсиббанк» звернулось до Корабельного районного суду м.\~Миколаєва з позовом, в якому просило з метою погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11356234000 від 04.06.2008 у розмірі 24\~748,07 доларів США, звернути стягнення на майно - квартиру, що є предметом іпотеки та знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка прийнята у спадщину [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом проведення електронного аукціону; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 13\~571,84 грн. Ухвалою судді цього суду від 25.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами загального позовного провадження. 12.09.2024\~від представника\~позивача АТ\~«Укрсиббанк» надійшла\~заява про\~передачу справи\~за підсудністю\~до Ленінського\~районного суду\~м.\~Миколаєва у\~зв`язку із\~тим,\~що квартира,\~яка є\~предметом іпотеки,\~знаходиться за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що територіально\~відноситься до\~Інгульського району м. Миколаєва. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.09.2024 постановлено передати вказану справу за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 23.10.2024 головуючим у справі визначено суддю Микульшину Г.А. 24.10.2024 на адресу Ленінського районного суду м. Миколаєва від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій банк просить суд з метою погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11356234000 від 04.06.2008 у розмірі 24\~748,07 доларів США, звернути стягнення на майно - квартиру, що є предметом іпотеки та знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка прийнята у спадщину [PERSON] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , шляхом проведення електронного аукціону; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 13\~571,84 грн. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2024 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву АТ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на спадкове майно, що було предметом іпотеки, в редакції від 24.10.2024; призначено підготовче судове засідання у справі. В обґрунтування позовних вимог АТ «Укрсиббанк» посилається на те, що 04.06.2008 між банком та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №\~11356234000, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в умі 23\~000,00\~доларів США за сплатою відсотків за його використання в розмірі 15 % річних, строком до 03.06.2015. 04.06.2008 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту № 11356234000 остання передала в іпотеку банку кв. [ADDRESS] . Також 04.06.2008 між АТ\~«Укрсиббанк» та [PERSON] , [PERSON] були укладені договори поруки в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором. В подальшому, в зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, виникла прострочена заборгованість та банк звернувся із відповідним позовом до суду. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2014 по справі №\~490/3668/14 стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в розмірі 24\~748,07 доларів США, що еквівалентно 247\~292,62 грн. При розгляді вказаної справи Центральним районним судом м. Миколаєва було встановлено, що [PERSON] померла. Не маючи інформації про спадкоємців померлої, АТ «Укрсиббанк» направило до Першої та Другої миколаївських нотаріальних контор вимоги до спадкоємців [PERSON] . Не отримавши інформації про спадкоємців, АТ «Укрсиббанк» у 2021 році звернулось до суду із заявою про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.04.2023 по справі №\~489/8047/21 заяву АТ «Укрсиббанк» залишено без розгляду в зв`язку із встановленням спадкоємця померлої. А саме, судом було витребувано та досліджено копію спадкової справи після смерті [PERSON] і за результатами виявлено, що [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) 09.04.2010 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , станом на теперішній час вже отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої. Оскільки АТ «Укрсиббанк» стало відомо про спадкоємицю померлої лише в 2023 році, воно звернулось до суду із даним позовом про звернення стягнення на спадкове майно, що було предметом іпотеки. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача АТ «Укрсиббанк» адвокат Єнова Л.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів на дві відомі суду адреси. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Представник відповідача адвокат Коваль О.В. в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що рішенням рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2014 по справі №\~490/3668/14-ц стягнуто з в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором № 11356234000 в сумі 24\~748,07\~доларів США. Доказів того на якій стадії знаходиться його виконання представник банку не надала, а тому немає підстав для додаткового звернення стягнення на іпотечне майно, що належало померлому майновому поручителю іпотекодавцю матері відповідача [PERSON] . Також просив суд звернути увагу, що станом на час розгляду справи відповідач не отримала свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на іпотечну квартиру. Представник Банку Єнова Л.М. в суді наголосила, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2014 станом на час розгляду справи не виконано, оскільки у боржників відсутнє майно та грошові кошти, та наявність такого рішення не позбавляє банк права звернення стягнення на іпотечне майно. Крім того, наголосила, що відповідач прийняла, але просто не оформила спадщину після смерті своєї матері на спірну квартиру, що відповідач може зробити у майбутньому. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 04.06.2008\~між АКІБ\~«Укрсиббанк» та\~ [PERSON] було\~укладено договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 11356234000,\~відповідно до\~умов якого\~банк зобов`язується\~надати позичальнику\~кредитні кошти\~в іноземній\~валюті в\~сумі 23\~000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 111\~596,00 грн., а позичальник зобов`язується належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку, строку та на умовах, зазначених у даному договорі (а.с. 17-23). Згідно положень 1.2.2, 1.3.1 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше 03.06.2015; за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів,рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 15 % річних, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. 04.06.2008 між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений ПН ММНО Горбуровим К.Є., відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотеко держателю в іпотеку наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру загальною площею 44.1 кв.м., житловою площею 27.5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31). Згідно умов договору іпотеки шляхом передачі в іпотеку банку вказаної квартири забезпечується виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №\~11356234000 від 04.06.2008, укладений з [PERSON] ; сума кредиту 23\~000 доларів США, термін повернення кредиту 03.06.2015, проценти за користування кредитом 15 % річних. Згідно п. 4.1 договору іпотеки іпотеко держатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог АТ «Укрсиббанк»» посилається на те, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконував свої грошові зобов`язання за кредитним договором № 11356234000, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.11.2014 по справі №\~490/3668/14-ц стягнуто з в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором № 11356234000 в сумі 24\~748,07\~доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 247\~292,62 грн., з якої: кредитна заборгованість 19\~533,68 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 195\~188,34 грн., заборгованість по процентам 5\~135,04 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 51\~311,37 грн., пеня 79,35 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 792,0 грн. (а.с. 32-33). Зі змісту вказаного рішення суду вбачається, що ухвалою суду від 07.04.2014 відмовлено у відкритті провадження за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до відповідача [PERSON] на підставі п. 5 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (суддя відмовляє у відкритті провадження після смерті фізичної особи, а також у зв`язку з припиненням юридичної особи, які є однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Враховуючи викладене, Центральним районним судом м. Миколаєва було встановлено, що [PERSON] померла. 02.05.2018 ПАТ «Укрсиббанк» звернулось до Першої та Другої миколаївської державної нотаріальної контори із вимогою до спадкоємців боржника [PERSON] , яка померла та знята з реєстрації 18.01.2010 (а.с. 34, 35). Згідно повідомлення Першої миколаївської державної нотаріальної контори від 1805.2018 за вих. № 1066/01-16 нотаріальна контора претензію ПАТ «Укрсиббанк» стосовно боржника [PERSON] отримала та зареєструвала у книзі вхідної кореспонденції (а.с. 36). Не отримавши інформації про спадкоємців, АТ «Укрсиббанк» у 2021 році звернулось до суду із заявою про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.04.2023 по справі № 489/8047/21 заяву АТ «Укрсиббанк» про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду, оскільки судом встановлено наявність спадкоємців після смерті [PERSON] її донька [PERSON] прийняла спадщину у встановленому законом порядку, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою (а.с. 41-42). Згідно копії спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , отриманої на запит суду від Другої миколаївської державної нотаріальної контори, встановлено, що спадщину після смерті останньої отримала її донька - [PERSON] , яка 09.04.2010 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.10.2021, виданого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , спадщина складається з 1/3 частини кв. [ADDRESS] (а.с. 58). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2023, виданого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , спадщина складається з житлового будинку садибного типу з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] (а.с. 181). Також судом встановлено, що в матеріалах справи міститься вимога АТ «Укрсиббанк» до спадкоємців померлої [PERSON] , а також заява від імені [PERSON] від 02.11.2023, згідно якої вона підтверджує, що нотаріусом їй було роз`яснено її обов`язок повідомити кредитора про відкриття спадщини (а.с. 163-164). Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За правилами статей 526, 530, 610\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. У відповідності до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 161/6253/15-ц. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У відповідності до положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи викладене судом встановлено, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем іпотекодавця [PERSON] , оскільки у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на інше (не іпотечне) майно. При цьому позивачем, як іпотекодержателем та кредитором, було належним чином та своєчасно виконано вимоги діючого законодавства щодо доведення до відома спадкоємців померлої [PERSON] відомостей про наявність вимог кредитора, що підтверджується матеріалами спадкової справи. За таких обставин відповідач [PERSON] набула статус іпотекодавця. Відповідно до ст. 12, 33\~Закону України\~«Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон України\~«Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (статті 33 цього Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом електронного аукціону (стаття 39 Закону України «Про іпотеку»); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 цього Закону). У постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі №635/5796/14-ц зроблено висновок, що «за змістом припису частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41, 42, 47 Закону) незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили». Для застосування такого способу захисту своїх прав, як звернення стягнення на предмет іпотеки, необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, а й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернено стягнення. Як встановлено судом, [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] , передала в іпотеку в рахунок забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] належну їй на праві власності кв. [ADDRESS] . Факт неналежного виконання боржником [PERSON] кредитних зобов`язань перед АТ «Укрсиббанк» та наявність заборгованості в розмірі 24\~748,07 доларів США підтверджується рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/3668/14-ц, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст.\~39\~Закону України\~«Про іпотеку» у\~разі задоволення\~судом позову\~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~у рішенні\~суду зазначаються:\~загальний розмір\~вимог та\~всі його\~складові,\~що підлягають\~сплаті іпотекодержателю\~з вартості\~предмета іпотеки; опис\~нерухомого майна,\~об`єкта незавершеного\~будівництва,\~майбутнього об`єкта\~нерухомості,\~за рахунок\~якого підлягають\~задоволенню вимоги\~іпотекодержателя; заходи\~щодо забезпечення\~збереження предмета\~іпотеки або\~передачі його\~в управління\~на період\~до його\~реалізації (у\~разі необхідності); спосіб\~реалізації предмета\~іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Згідно положень\~ч.\~1\~ст.\~41\~ЗУ «Про\~іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24\~лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №\~2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який діє по теперішній час. Відповідно до Закону від\~15\~березня 2022\~року №\~2120-IX\~«Про внесення\~змін до\~Податкового кодексу\~України та\~інших законодавчих\~актів України\~щодо дії\~норм на\~період дії\~воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розділ VI\~«Прикінцеві положення»\~Закону «Про\~іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту: «5-2.У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія: статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки); статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки); статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти); статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». В постанові Великої Палати Верховного суду від 14.06.2023 року у справі №\~755/13805/16-ц (№ 14-208цс21) в п. 60 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що суди попередніх інстанцій мали звернути увагу на висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-482цс15. Згідно з цим висновком положення Закону № 1304-VII не передбачають підстав для відмови у захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредитора; рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до та після прийняття Закону № 1304-VII, залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого пунктом 3 цього Закону\~(близькі за змістом висновки див. у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2018 року у справі № 756/8086/14 та від 27 червня 2018 року у справі № 308/1870/13-ц). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2023 у справі № 718/1816/21 (№ 61-3528сво22) зазначено, що\~мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, запроваджений\~законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у разі невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє у примусовому порядку стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно, передане в іпотеку, в межах заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, рішення суду в частині звернення стягнення на іпотечне майно не підлягає виконанню у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 9\~665,82 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 9\~665,82 грн.

Outcome: approved