Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

29.05.2025 до суду надійшла вказана заява [PERSON] , яку заявник мотивує тим, що [INFO] в м. Бердянськ, Запорізької області, яке на даний час є тимчасово окупованою територією України, помер її брат [PERSON] , [INFO] . Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.05.2025, актовий запис про смерть № 170259900000200817002, виданих органом окупаційної влади на тимчасово окупованій території - Територіальним відділом РАЦС м. Бердянськ і Бердянського району Управління РАЦС Запорізької області. Зареєструвати смерть брата у органах ДРАЦС відповідно до діючого законодавства України заявник [PERSON] не має можливості, оскільки на даний час на території України введено воєнний стан через військову агресію з боку рф, м. Бердянськ, Запорізької області, знаходиться на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті брата [PERSON] - [PERSON] необхідно для отримання свідоцтва про смерть відповідно до законодавства України, подальшого отримання допомоги на поховання. Заявниця просить встановити факт смерті її брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Бердянськ, Запорізької області. Ухвалою суду від 29.05.2025 відкрито окреме провадження у цивільній справі за даною заявою і призначено відкрите судове засідання. Заявниця [PERSON] в судове засідання не прибула, разом з заявою про встановлення факту смерті просила проводити розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява подана [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка є сестрою померлого [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.05.2025, виданого органом окупаційної влади на тимчасово окупованій території - актовий запис про смерть № 170259900000200817002, виданих органом окупаційної влади на тимчасово окупованій території - Територіальним відділом РАЦС м. Бердянськ і Бердянського району Управління РАЦС Запорізької області, зазначено що [PERSON] помер м. Бердянськ, Запорізької області. Виходячи з практики ЄСПЛ, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. The Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ цієї категорії. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У відповідності до частин 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 цього Кодексу. За змістом частин 1, 2 статті 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п.1 гл.5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі-лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі-фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перенатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Перм, російська федерація, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується наданим заявницею копією свідоцтва про смерть серія серія [NUMBER] від 06.05.2025, виданого органом окупаційної влади на тимчасово окупованій території - актовий запис про смерть № 170259900000200817002, виданий органом окупаційної влади на тимчасово окупованій території - Територіальним відділом РАЦС м. Бердянськ і Бердянського району Управління РАЦС Запорізької області, які суд вважає необхідним прийняти до уваги при ухваленні вказаного рішення, застосувавши до зазначених правовідносин так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Також суд враховує, що м. Бердянськ, Запорізької області, знаходиться на тимчасово окупованій території України, де державні органи влади тимчасово не здійснюють свої повноваження і відповідно заявник не має можливості отримати документи про смерть матері встановленого законами України зразка. Отже, підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку заявник не має можливості. З огляду на викладене суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , є об`єктивні перешкоди, у зв`язку з чим, з метою захисту прав заявника, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, встановивши факт, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м. Бердянськ, Запорізької області. Враховуючи викладене,

Outcome: approved