Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , який згодом уточнила, та просила визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею за місцем її реєстрації. В обґрунтування вимог позивач вказала, що 30 січня 2019 року між ними було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2021 року. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . З квітня 2023 року відповідач проживає окремо. Син [PERSON] проживає разом з нею у квартирі [ADDRESS] . Вихованням та утриманням сина займається вона. Відповідач аліментів не сплачує, веде аморальний спосіб життя та життям сина не цікавиться. Син відвідує ДНЗ №37. Вважає, що вона створила всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Сампара Н.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судова влада України. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. Представник органу опіки та піклування Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без їх участі. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 30 січня 2019 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2024 року. Від даного шлюбу в сторін народивсь син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2019 року, виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис № 1623. Згідно із консультативним заключенням ТОВ «Клініка верум експерт» від 26 вересня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: мультицентрична помірнодиференційована інвазивна карцинома грудної залози. Відповідно до довідки №58 від 31 жовтня 2024 року, виданої Тернопільським закладом дошкільної освіти (ясла - садок комбінованого типу) №37 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відвідує старшу групу ЗДО №37 з 24 червня 2021 року по даний час. [PERSON] регулярно відвідує дошкільний заклад, охайний, доглянутий. Мати спілкується з педагогами, які навчають та виховують сина, цікавиться дошкільним життям дитини та здійснює оплату за перебування дитини в закладі. Батько [PERSON] з 2023 по 2024 навчальні роки по даний час в закладі не з`являвся, вихованням та навчанням сина не цікавиться та на контакт з педагогічними працівниками не виходив. Згідно із довідки №17238 від 04 листопада 2024 року, виданої Тернопільським відділом Державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції встановлено, що на виконанні у Тернопільському відділі ДВС перебуває виконавче провадження щодо виконання судового наказу № 607/17292/24 від 30 серпня 2024 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із матеріалами виконавчого провадження аліменти не сплачуються за період 08 серпня 2024 року по 04 листопада 2024 року. Як слідує з довідки за №16 від 07 листопада 2024 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна», у квартирі [ADDRESS] , фактично проживає [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із акта обстеження квартири [ADDRESS] від 07 листопада 2024 року, складеного Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Тролейбусна Т», у квартирі проживають без реєстрації [PERSON] та [PERSON] . Власником вказаної квартири є [PERSON] . Згідно довідки виданої Приватним підприємством «Амбулаторія загальної практики сімейної медицини «Медікус №2», дитина [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . До року часу батьки з дитиною систематично відвідували профілактичні огляди для оцінки фізичного та статокінетичного розвитку. Останні два роки на всі профілактичні огляди чи з приводу захворювань дитини приходить виключно мати. Згідно висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини за №113 від 29 січня 2025 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 січня 2025 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . У висновку зазначено, що [PERSON] на засідання комісії не з`явився. Його представник - адвокат Денис А.І. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що батько не заперечує щодо визначення місця проживання сина разом з матір`ю. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] на даний час проживає разом з нею. Відповідач з сином не спілкується, аліменти не сплачує. Відповідач проживає у м. Київ та має іншу сім`ю. Також погрожував їй у телефонній розмові, що забере у неї сина. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. В силу вимог ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В силу вимог ст. ст. 7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Положенням пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків У відповідності до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з вимогами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В силу вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що малолітній син [PERSON] , якому виповнилось п`ять років, тривалий час проживає разом з матір`ю. Батько проживає окремо. Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини за №113 від 29 січня 2025 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29 січня 2025 року, орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Cудом встановлено, що матір займається вихованням сина та дбає про його розвиток, що підтверджується поясненнями позивача, допитаної в судовому засіданні як свідка та наявними у справі доказами. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень щодо позовних вимог суду не надав. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, приймаючи до уваги вік дитини та його потребу у материнській любові, опіці та піклуванні, те, що син тривалий час проживає з матір`ю, батько проживає окремо, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом визначення місця проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] , без прив`язки до конкретної адреси, оскільки місце реєстрації та місце проживання можуть змінюватися. Суд приходить до переконання, що визначення місця проживання разом з матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання сина разом з матір`ю, не позбавлений права брати участь у його вихованні і розвитку, проведення спільного відпочинку. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 969 грн. судового збору.

Outcome: partial