Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що вони перебувають у шлюбі з 28 липня 2017 року, який зареєстрований у Мостиському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено актовий запис за №76. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між ним та відповідачкою припинені через різні погляди на сімейне життя, втратили один до одного повагу та любов, шлюбні стосунки більше ніж рік як не підтримують, хоча проживають разом. Відповідачка зневажає його як чоловіка та постійно психологічно принижує. Примирення та подальше сумісне життя вважає неможливим. Враховуючи викладене, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, судові витрати залишає за собою. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 29.11.2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Бориславського міського суду Львівської області. Відповідно до ухвали судді Бориславського міського суду Львівської області від 10.01.2025 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 18.02.2025 року задоволено клопотання відповідача про надання строку на примирення, сторонам надано строк на примирення тривалістю 3 місяці, тобто до 18 травня 2025 року, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 27.05.2025 року провадження у справі поновлено. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка у визначений строк відзив на позовну заяву не подала, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які відповідач отримала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до наданого позивачем свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.07.2017р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 липня 2017 року у Мостиському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №76. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Крім того, судом був наданий сторонам строк на примирення, однак сторони не примирилися, що підтверджується заявою позивача про підтримання позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти сім`ю, оскільки шлюб сторін носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Суд не стягує з відповідачки понесені позивачем судові витрати, оскільки позивач залишив їх за собою.

Outcome: approved