Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

20 грудня 2024 року представник [PERSON] - адвокат Кравчук В.М. звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, до складу спадкового майна входить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме 1/2 частку у праві власності після смерті [PERSON] та 1/2 частка у праві власності після смерті [PERSON] , яка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину, інші спадкоємці відсутні. Однак при зверненні до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори позивачу було відмовлено, оскільки у свідоцтві про право власності на житло, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 03.01.1994 року, частки у праві власності на квартиру померлих осіб не зазначені. В судове засідання представник [PERSON] - адвокат Кравчук В.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити. Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданої Старокостянтинівським районним відділом ЗАГС Хмельницької області, в м. Старокостянтинів Хмельницької області [INFO] померла [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , що підтверджується довідкою про місце реєстрації померлої особи, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за № 03-28/463/2024 від 29.02.2024 року. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №79621775 від 31.12.2024 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , не заводилась. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28.10.2024 року, у справі № 683/1275/24, заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, задоволено. Встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після смерті [PERSON] фактично в управління і розпорядження спадковим майном з 22.11.1994 року вступила її дочка [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла 1/2 частка у праві власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом також встановлено, що в м. Старокостянтинів Хмельницького району Хмельницької області [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , одна, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за № 2849 від 27.07.2023 року. 16 серпня 2023 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] заведено спадкову справу №356/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] склала на користь [PERSON] заповіт, яким здійснила розпорядження щодо власного майна, а саме заповіла останній квартиру по [ADDRESS] , заповіт посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Мельник Л.П. 31.03.2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 186, № 187. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.01.1994 року, квартира по [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , тобто по 1/2 частці кожній, проте, [PERSON] прийняла, але не оформила своїх спадкових прав на 1/2 частку після смерті матері [PERSON] . З відповіді на звернення [PERSON] до завідувача Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 09.04.2024 року за № 521/02-14, вбачається, що позивачу було повідомлено про відсутність можливості оформлення спадкових прав за заповітом на квартиру по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки у свідоцтві про право власності на житло, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 03.01.1994 року, частки у праві власності на квартиру померлих осіб не зазначені. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази вказують на те, що квартира по [ADDRESS] була набута [PERSON] та [PERSON] за життя у встановленому законом порядку у рівних частках. А тому 1/2 частка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] та 1/2 частка після смерті її матері [PERSON] , яку [PERSON] прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. З огляду на викладене, за [PERSON] слід визнати право власності на квартиру по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляла, тому судові витрати на її користь не стягуються.

Outcome: approved