Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

12.12.2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання та додаткові витрати на оплату навчання. Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 12.12.2024 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А. Ухвалою суду від 24.12.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 23.01.2025 року. \~\~\~\~\~ \~ В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що рішенням суду з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчатися в Одеському національному морському університеті на денній формі навчання за контрактом. [PERSON] протягом тривалого часу участі в додаткових витратах на сина не приймає, не спілкується, є військовослужбовцем, та має змогу надавати допомогу. [PERSON] вважає, що на неї покладено більше відповідальності щодо забезпечення дитини, незважаючи на низькооплачувану роботу. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманні [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, до закінчення ним навчання, також позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, а саме кошти на оплату за навчання в розмірі 47150.00 грн. (половину суми згідно договору). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 07.08.2025 року. В судовому засіданні 15.05.2025 року представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, з підстав зазначених у позові. Крім цього, вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи, також просила не розглядати вимогу щодо стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 8100.00 грн. Відповідач відзив або заперечення на позов до суду не надав та у судові засідання 23.01.2025 року, 20.03.2025 року, 14.04.2025 року та 15.05.2025 року не з`явився, без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання на його адресу ухвали про відкриття провадження по справі з зазначенням дати судового засідання та судові повістки про виклик до суду, однак поштові конверти повернулись з відповідними відмітками (а.с.31,42,48), також виклик до суду здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті (а.с.39), а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Згідно частини першої ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, врахувавши ігнорування відповідачем викликів до суду, \~оцінивши і\~проаналізувавши докази,\~суд вважає\~позов таким,\~що підлягає частковому\~задоволенню з\~наступних підстав. Так, засадами сімейного законодавства України передбачений обов`язок батьків у матеріальних витратах дитини, незалежно від того, з ким із них дитина проживає. \~ \~ \~ \~Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, в пункті 20 постанови від 15 травня 2003 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно ст.\~199\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України)\~передбачено наступне:\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. \~Право на\~утримання припиняється\~у разі\~припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст.ст.1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. \~ \~ \~ \~У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною першою\~статті 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Як встановлено судом, рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 17.03.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13). З дослідженої судом довідки Одеського національного морського університету від 09.09.2024 року №060 вбачається, що син сторін по справі є студентом першого курсу вказаного навчального закладу та навчається на денній формі навчання за контрактом. Згідно вказаної довідки термін закінчення навчання 30.06.2028 рік (а.с.14). \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Отже, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги той факт, що батьки зобов`язані утримувати свою повнолітню дитину до досягнення нею віку 23 років за умови, що вона буде навчатися, а тому суд має підстави визначити аліменти у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до закінчення навчання, тобто 30.06.2028 року, за умови його навчання. Відповідно ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки позивач звернувся до суду з позовом 04.12.2024 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів саме з 04.12.2024 року. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання, а саме 47150.00 грн. як 1/2 частини від загальної вартості платної освітньої послуги за весь строк навчання з першого по четвертий курс, суд зазначає наступне. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~роз`яснено, що до передбаченої\~ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц, від 25 березня 2020 року в справі № 165/2594/17 (провадження № 61-44526св18). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Тобто, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Перелік витрат на дитину, що відносяться до додаткових, визначений\~ст.185 СК України, не є вичерпним. Суд вважає, що витрати на оплату освітньої послуги з навчання дитини у державному вищому навчальному закладі є необхідними додатковими витратами на дитину, яка вирішила здобути вищу освіту. Згідно наданої позивачем копії договору №624-1-22-24/3 від 23.08.2024 року про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців укладеного між Одеським національним морським університетом державної форми навчання та позивачем, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання дитини [PERSON] , а саме з першого по четвертий курс, становить 94300.00 грн., з яких: 1 курс 20000.00 грн., 2 курс 22200.00 грн., 3 курс 24700.00 грн., 4 курс 27400.00 грн. (а.с.15-16). Як зазначив представник позивача у судовому засіданні, дитина закінчує перший рік навчання у даному університеті. З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи зазначені вище норми\~Сімейного Кодексу України, при вирішенні позовних вимог про стягнення з доходить до висновку про необхідність часткового стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання сина. Так, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частини коштів за перший курс навчання дитини [PERSON] , що становить 10000 грн. 00 коп., оскільки у позовній заяві [PERSON] фактично просить стягувати з відповідача додаткові витрати, пов`язані з навчанням повнолітнього сина на майбутнє, при цьому не враховуючи ту обставину, що дитина може з будь-якої причини і не завершити навчання до закінчення зазначеного строку у договорі, а тому вимога щодо стягнення додаткових витрат на навчання з другого по четвертий курс є передчасною. Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, то судовий збір у сумі 1211.20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь Держави. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial