Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов обґрунтовує тим, що 24.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №101839585, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6. договору, порядок укладення договору. Згідно з п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній п.1.2 , а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію на надання кредиту та проценти за користування кредитом встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 договору сума кредиту становить 4000,00 грн. Згідно п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 12,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору). Відповідно до п.2.1. договору, кредитні кошти надаються ТОВ «МІЛОАН» позичальнику у безготівкові формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок. Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Зазначені умови є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення кредитного договору та визнають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН»\~ та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір №17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №10148369585. У свою чергу, ТОВ «ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ» відступило права вимоги\~за кредитними\~договорами до\~позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору №101839585 від 10.03.2023 року, в тому числі і за вищезазначеним договором. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідачки. Станом на день підготовки позову, умови договору не виконувались і утворилась заборгованість, яка становить 23612,00 грн. з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 19612,00 грн. сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. Тому позивач просить\~стягнути з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» заборгованість\~за договором\~№101839585\~24.09.2021\~р.\~у розмірі\~23612,00 грн.,\~а також\~витрати понесені ним у зв`язку з пред`явленням позову та розглядом даної справи, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. та 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 10.09.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 29.01.2025 року від представника відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про підписання саме відповідачем електронного договору. Позивачем не надано доказів, що номери телефонів та електронні адреси, які зазначені в договорі та необхідні для фактичної можливості здійснити електронний підпис одноразовим ідентифікатором, належать відповідачу. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора. Відповідач не мала наміру укладати будь-які договори про надання кредиту та будь-яких кредитних коштів не отримувала. Крім того, підстави для стягнення процентів за користування кредитом за межами строку кредитування відсутні, оскільки відповідно до п.1.3 та п.2.3.1.2. договору строк кредитування з урахуванням пролонгації за даним договором становить з 24.09.2021 року по 23.11.2021 року. Однак, як вбачається з наданих позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» нараховувало проценти за користування кредитними коштами за договором №101839585 від 24.09.2021 року по 23.12.2021 року, тобто поза строком кредитування. Відтак, проценти за користування кредитними коштами за період з 24.11.2021 року по 23.12.2021 року в розмірі 6000,00 грн. нараховані ТОВ «Мілоан» безпідставно. Також, відповідно до розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердікт Капітал», після укладання договору факторингу №17-01/2022-54 ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно нарахувало проценти за договором станом на 10.03.2023 року в розмірі 600,00 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ «Вердікт Капітал» є неналежним доказом, оскільки даний розрахунок по суті лише фіксує суму боргу за тілом кредиту та процентами на певну дату, фактично без самого розрахунку заборгованості за конкретний період кредитування з використанням процентної ставки та кількості днів користування. За таких обставин, не можливо перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача, наявність самої заборгованості, порядок та період її нарахування. Крім того, заперечує, щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, оскільки він є значно завищеним з огляду на те, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, не співмірним з ціною позову, сама по собі категорія справи є незначної складності та не новою в судовій та адвокатській практиці, тому просять суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу. 05.02.2025 року від представника ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» до\~суду надійшла\~відповідь на\~відзив,\~в якій\~повідомляється,\~що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що між первісними кредиторами та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Твердження відповідача про те, що вона не отримувала кредитних коштів, не заслуговують на увагу, оскільки будь-яких доказів цьому не надає. При цьому, відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і має безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Також, звертає увагу, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Вважає, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Відповідачем не наводиться обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надається будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. Вважає, що заявлений відповідачем попередній розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. є неспівмірним з обсягом послуг, наданих відповідачу та є очевидно завищеним, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, є малозначною, а також типовою для представника відповідача. До відзиву не додано детального опису наданих послуг (виконаних робіт), акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а також докази оплати за такі послуги. Враховуючи вищевикладене, просить позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі, відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити їх розмір. Представник позивача Німченко А.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась та про причини неявки не повідомила. Представник відповідачки Спасьоненка О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши довои представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.09.2021\~року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №101839585 (а.с.5-9). Згідно п.п.1.2.-1.4.\~п.1.\~договору сума\~(загальний\~розмір)\~кредиту становить\~ 4000,00\~грн.\~Кредит надано\~на строк\~30\~днів з\~24.09.2021\~р.,\~дата повернення\~кредиту і\~сплати комісії\~за ненадання\~кредиту та\~процентів за\~користування кредитом\~ 24.10.2021\~р. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 13.09.2023 року (рекомендована дата платежу). Згідно п.п.1.5. п.1. договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 4012,00 грн. Відповідно до п.п.1.5.2 п.1. договору проценти за користування кредитом:12 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.п.1.6. п.1. договору Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредитк за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за договором фіксована (п.п.1.7 п.1 договору). Відповідно до п.п.2.1. п.2. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п.п.2.2.2. п.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Відповідно до п.п.6.5. п.6. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Згідно додатку №1 до договору про споживчий кредит №10839585 від 24.09.2021 року Графік платежів за договором про споживчий кредит 10839585 від 24.09.2021, дата видачі кредиту: 24.09.2021 року; дата платежу: 24.10.2021 року; кількість днів у розрахунковому періоді - 30; чиста сума кредиту - 4000,00 грн.; сума платежу за розрахунковий період: 4012,00 грн., яка складається: 4000,00 сума кредиту, 12,00 проценти за користуванням кредитом; 350,00 комісія за надання кредиту; реальна річна процентна ставка: 4,00 %; загальна вартість кредиту: 4012,00 грн. 17.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №17-01/2022-54 у відповідності до п.п.2.1. п.2. якого клієнт первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 54396379,29 а фактор зобов`язується здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. З акту приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 року вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 2560 штук, після чого, з урахуванням умов договору факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 р., від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №101839585 в сумі 16012,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за основою сумою боргу; 12012,00 грн. - заборгованість за відсотками. З розрахунку розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», за кредитним договором №101839585 станом на 10.03.2023 року складає 23612,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за основою сумою боргу; 19612,00 грн. - заборгованість за відсотками; 350,00 грн.. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги у відповідності до п.п.2.1. п.2. якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1 та №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перешли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених договором. З акту прийому-передачі реєстру боржників за договором №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 вбачається, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 291441. Після чого, з урахуванням умов договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року, від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованості від боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з додатку №3 до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 р. реєстр боржників до договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №101839585 в сумі 23612,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за основою сумою боргу; 19612,00 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором №101839585 від 24.09.2021 станом на 10.08.2024 року складає 23612,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за основою сумою боргу; 19612,00 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. За змістом ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В аспекті доведення позивачем факту укладення кредитного договору (договору позики) та отримання права вимоги за ним саме на кредитора покладається обов`язок доведення належного виконання свого зобов`язання за кредитним договором, тобто доведення факту надання позичальнику обумовленої суми грошових коштів. Відсутність доказів надання суми кредиту (позики) у власність позичальника, зокрема, шляхом перерахування визначеної суми грошових коштів на його картковий рахунок чи в інший погоджений спосіб, за відсутності інших обставин (наприклад, поведінки позичальника, що підтверджує факт визнання ним отримання кредитних коштів, сплати заборгованості тощо), не дає можливість зробити висновок, що кредитор належним чином виконав своє зобов`язання за кредитним договором, а відповідно не дає можливість зробити висновок про отримання позичальником погодженої суми кредиту (позики), що у свою чергу не дає можливості зробити висновок про наявність правових підстав для виникнення заборгованості. У постанові КЦС ВС від 30.11.2022 року у справі № 332/3056/15 зазначено, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Вказаний висновок також відображено у Постанові КЦС ВС від 29.01.2020 року у справі № 755/18920/18. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Пунктом 2.1. укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] договору про споживчий кредит №101839585 від 24.09.2021\~року передбачено,\~що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань за кредитним договором позивачем надано копію платіжного доручення №32846109 від 24.09.2021 року про перерахування на кредитний рахунок № [NUMBER] коштів в сумі 4000 грн. Однак, вказане платіжне доручення не містить відмітки банку про здійснення банківської операції. При цьому, в кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту та анкеті-заяві на кредит, які надані позивачем, не зазначено ні рахунок № [NUMBER] , ні номер будь-якого іншого карткового рахунку, на який мав здійснюватись переказ кредитних коштів. Пояснення представника позивача про те, що номер свого карткового рахунку [PERSON] повідомила первісному кредитору усно в телефонному режимі, судом оцінюються критично. Жодних належних доказів того, що картковий рахунок № [NUMBER] належить саме відповідачці та на нього було здійснено первісним кредитором переказ кредитних коштів, позивачем суду не надано. Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] отримала на свій платіжний електронний засіб погоджену суму позики, а також докази того, що остання своєю поведінкою, зокрема, шляхом перерахування коштів на користь позивача чи попереднього кредитора в якості погашення боргу, підтвердила існування позикового зобов`язання. Відсутність доказів надання у розпорядження відповідача обумовленої суми кредиту (позики) свідчить про відсутність правових підстав для виникнення заборгованості за договором та її стягнення з відповідача. Зважаючи на вищезазначене, позовні вимоги не можуть бути задоволені через їх недоведеність та необґрунтованість. В зв`язку з повною відмовою судом в задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача, понесених ним, судових витрат також відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed