Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «ВП «Хмельницька АЕС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Нетішинської міської ради Хмельницької області про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті комунальні послуги, інфляційних втрат за весь час прострочки та 3% річних. В обґрунтування позову зазначено, що АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом» в особі філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» є основним постачальником на території м. Нетішин послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення. Відповідно до норм Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанов КМУ № 1182 від 11.12.2019, № 690 від 05.07.2019, № 830 від 21.08.2019 власник (наймач) квартири зобов`язаний щомісячно здійснювати плату за житлово-комунальні послуги, у тому числі послуги з теплопостачання, холодного та гарячого водопостачання. 17.11.2021 позивачем на офіційному сайті опубліковано публічні договори приєднання про надання комунальних послуг постачання теплової енергії та гарячої води, а 14.02.2022 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. В подальшому на сайті Нетішинської міської ради також були опубліковані тексти вказаних договорів. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є користувачами комунальних послуг, які надаються позивачем за адресою: квартира [ADDRESS] . Вказане житло перебуває у комунальній власності Нетішинської міської територіальної громади та забезпечується комунальними послугами з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, які надаються філією «ВП «Хмельницька АЕС». На відповідача Нетішинську міську раду, як власника нерухомого майна квартири [ADDRESS] , покладено обов`язок утримувати майно, а на відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як споживачів комунальних послуг, оплачувати їх. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] користуються вказаними комунальними послугами, жодних скарг із приводу їх надання не надходило, при цьому оплату таких послуг у повній мірі не здійснюють, у зв`язку із чим за період з 01.01.2024 до 28.02.2025 утворилася заборгованість у розмірі 27818,67 гривень. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 27818,67 грн заборгованості за спожиті комунальні послуги; 2392,77 грн інфляційні витрати за весь час прострочки; 501,70 грн три відсотки річних, а всього 30713,14 грн, здійснивши розподіл судових витрат. 25.04.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Відповідачі про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлялися належним чином. До суду від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] відзив на позов до суду не надіслали, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. \~ \~ \~ \~01.05.2025 та 02.05.2025 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Виконавчим комітетом Нетішинської міської ради надано витребувані докази. \~ \~ \~ \~07.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача Нетішинської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги, в частині їх пред`явлення до Нетішинської міської ради, не визнав посилаючись на те, що саме відповідачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами комунальних послуг, які надаються позивачем, а тому у разі виникнення заборгованості по оплаті таких саме на них, як споживачів, покладено відповідальність за неналежне виконання своїх зобов`язань. Крім іншого зазначив, що за вказаною адресою споживачем комунальних послуг є зареєстрований [PERSON] . Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом встановлено, що відповідно до інформації, що міститься у Реєстрі Нетішинської міської територіальної громади, наданої на запит суду відділом адміністративних послуг виконавчого комітету Нетішинської міської ради 01.05.2025, у період з 01.01.2024 по 28.02.2025 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: відповідач [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 01.06.1995; відповідач [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 01.06.1995; а також [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 06.06.2008. З інформації, яка надана Виконавчим комітетом Нетішинської міської ради вбачається, квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності, а 27.04.1995 [PERSON] та членам його сім`ї ( [PERSON] дружина, [PERSON] син) видано ордер № 10329 на право зайняття жилої площі квартири [ADDRESS] . Згідно з довідкою (розрахунком) про стан заборгованості [PERSON] , [PERSON] за надані комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , розмір заборгованості за період з 01.01.2024 по 28.02.2025 складає 27818,67 грн. Також позивачем були надані суду розрахунки інфляційних втрат в розмірі 2392,77 грн та трьох відсотків річних в розмірі 501,70 грн, за період з 01.01.2024 по 28.02.2025, з якими суд погоджується. Відповідно до ч. 1. ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 530, 610, 629 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Як наголошується у п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний зокрема укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; дієздатні особи, які проживають та / або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема наступні послуги: з постачання теплової енергії; з постачання гарячої води; з централізованого водопостачання; з централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Позивачем доведено, а відповідачами [PERSON] , [PERSON] не спростовано, що вони користувалися наданими позивачем житлово-комунальними послугами, однак оплату вносили не у повному розмірі, внаслідок чого за ними утворилася зазначена заборгованість, що свідчить про порушення ними зобов`язань з оплати наданих послуг. За встановлених обставин порушене право позивача підлягає захисту шляхом солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] виниклої заборгованості з оплати комунальних послуг. Що стосується позовних вимог до відповідача Нетішинської міської ради суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач посилається на положення ч.4 ст. 319 ЦК України відповідно до яких власність зобов`язує. Так, ст. 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Тобто, комунальне майно належить територіальним громадам містам, селищам, селам тощо. Управління комунальним майном здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування місцева рада та її виконавчі органи департаменти, відділи тощо. Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає таке визначення суб`єктивного права комунальної власності: це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Разом з цим відносини, що виникають у процесі постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення регулюються спеціальним Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закону). Відповідно до п. 1, 3, ч.1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. Статтею 9 Закону на споживача покладається обов`язок здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Судом встановлено, що споживачами комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення за адресою: квартира [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , які отримали право на зайняття жилої площі за вказаною адресою та який значиться зареєстрованими у вказаній кімнаті, що дає підстави для висновку, що саме на нього Законом покладено обов`язок з оплати таких послуг. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами наявності у нього порушеного права щодо предмета позову Нетішинською міською радою, а тому в задоволенні позовних вимог до Нетішинської міської ради слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 гривень підтверджується платіжною інструкцією № 3660 від 14.04.2025. За таких обставин стягненню у рівних частках з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягають витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved