Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Лисецької селищної ради, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивувала тим, що 14 грудня 2018 року секретарем Старолисецької сільської ради від імені [PERSON] було посвідчено заповіт № 92 у відповідності до якого він на випадок своєї смерті, все належне йому майно заповідає позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається із житлового будинку по [ADDRESS] . Позивач для оформлення спадкових прав звернулась до Тисменицької ДНК, однак Постановою №190/02-31 від 22 жовтня 2024 року державний нотаріус Колтун С.В. відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2024 року їй було надано додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. 05 лютого 2025 року вона звернулась до Тисменицької ДНК, однак Постановою №16/02-31 від 05 лютого 2025 року державний нотаріус Колтун С.В. відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу та рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, однак від представника позивача надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 22 листопада 2019 року Виконкомом Старолисецької сільської ради, актовий запис № 34 (а.с. 22). 14 грудня 2019 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все, що належатиме йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.21). В свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданим повторно 19 жовтня 2006 року Виконкомом Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, зазначено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] Старолисецькою сільською Радою Тисменицького району Івано-Франківської області 31 травня 2020 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 2. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 24). У Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61204638 від 06 серпня 2020 року зазначено, що 14 грудня 2018 року Старолисецькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області зареєстровано заповіт від імені [PERSON] за номером у спадковому реєстрі №66224997 (а.с.28). Технічним паспортом виготовленим 22 червня 2020 року Підприємцем [PERSON] визначено згідно експлікації приміщень характеристики: садибного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок «А» загальною площею 41,5 м.кв., житловою площею 19,8 кв.м.; кухня 14,2 кв.м.; кімната 19,8 кв.м.; тамбур 4,5 кв.м.; комора 3,0 кв.м. (а.с.29-31). Постановою державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Колтун С.В. №190/02-31 від 22 жовтня 2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини (а.с.32). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2024 року [PERSON] визначено додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.8-12). Довідкою № 5 від 09 січня 2025 року Лисецької селищної ради зазначено, що [PERSON] , який помер [INFO] був постійним жителем с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області та до дня смерті проживав та був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою був зареєстрований один. Заповіт №92 від 14 грудня 2018 року від імені [PERSON] , посвідчений в Старолисецькій сільській раді, в сільській раді не змінювався та не відмінявся (а.с.14). Згідно з висновком про вартість об`єкта оцінки приватного оцінювача [PERSON] від 31 грудня 2024 року ринкова вартість житлового будинку «А» загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м., ворота та хвіртка за №1, огорожа за №2 та огорожа за №3, що знаходиться в [ADDRESS] (без врахування ПДВ) становить: 157 019 гривень (а.с.16-18). Довідкою № 24 від 05 лютого 2025 року Лисецької селищної ради зазначено, що згідно погосподарських книг за [PERSON] , [INFO] до дня його смерті [INFO] значився житловий будинок по [ADDRESS] . (а.с.19). Постановою державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Колтун С.В. №16/02-31 від 05 лютого 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.13). [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з\~ст. 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із матеріалів справи позивач не відмовилася від прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п.23\~постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, судом встановлено, що позивач дійсно має право на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , однак, вона позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документа. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтуються на законному праві на спадщину та не суперечать правам та інтересам інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved