Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27.03.2024 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» укладено кредитний договір №7730459 за умовами якого відповідач отримала кредит та зобов`язався його повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом, інших платежів. 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №23.10/24-Ф, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату належній йому права вимоги за реєстром боржників в тому числі до відповідача. 20.01.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №20/01/2025-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає ТОВ «Юніт капітал» за плату належній йому права вимоги за реєстром боржників в тому числі до відповідача. Проте, відповідач порушила умови договору і тому має заборгованість у розмірі 19204,00 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатила. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідача разом із судовими витратами. 08.04.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав наведених у відзиві. 08.05.2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, у відзиві просять розглядати справу без їх участі та відмовити у задоволенні позовних вомог. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2\~ст. 16 ЦК України. За приписами ст.ст.\~3,\~4 ЦПК України\~захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Судом встановлено, що 27.03.2024 між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7730459(а.с.48-61). Згідно з п. 9.8 кредитного договору, підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора С3349. Відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим заборгованість останньої перед позивачем складає: 19204,00 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 5 300 грн.; простроченої заборгованості за сумою відсотків 13904,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором №7730459 від 27.03.2024 року(а.с.12). 23.10.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23.10/24-Ф(а.с.13-20). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача(а.с.21). 20.01.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №20/01/2025-01(а.с.25-29). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача (а.с.30). З інформації наданої на виконання ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12.03.2025 року, АТ «ПриватБанк» надано інформацію, що платіжна картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Крім того, АТ «ПриватБанк» надано виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 27.03.2024 - 01.04.2024 та за період з 29.03.2024 - 02.04.2024 з яких вбачається, що на рахунок [PERSON] зараховано кошти у розмірі 3300,00 грн. та 2000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти, про що свідчать банківська виписка по її рахунку про рух коштів по картках (а.с.106). Наведена виписка по рахунку, згідно з вимогами\~ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою правління НБУ № 75 від 04 липня 2018 року, є первинним документом, який фіксує здійснення банківських операцій, а отже підтверджує отримання [PERSON] кредитних коштів, що також вказує на те, що позичальник була ознайомлена з умовами договорів та погоджувалася з ними. Заперечуючи проти стягнення з неї заборгованості у заявленому позивачем розмірі, відповідач фактично не погодилася з наданим ТОВ «Юніт Капітал» розрахунком суми заборгованості. Проте [PERSON] не надала належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності кредитної заборгованості у заявленому ТОВ «Юніт Капітал» розмірі. За умовами кредитного договору позичальник мала своєчасно повернути кредит та проценти платежами, однак належним чином не виконала своїх зобов`язань, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, тому посилання відповідача про не надання належних та допустимих доказів щодо суми заборгованості у зазначеному вище розмірі суд відхиляє. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строки, передбачені умовами договорів, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 19204,00 грн. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал», є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правової допомоги №10/02/25-02 від 10 лютого 2025 року, Акт прийому-передачі наданих послуг до договору №10/02/25-02 від 10 лютого 2025 року, що містить перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт у розмірі 7 000 грн. Суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, стороною відповідача, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат, не подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.03.2025 року по справі № 275/150/22 (провадження 61-13766св24). Таким чином, суд з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, задоволення позовних вимог, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, приходить до висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved