Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

10.02.2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визначити йому додатковий строк 2 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася [INFO] , після смерті [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що його бабуся - [PERSON] ( [INFO] , по лінії батька) весь час проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Позивач та його батько - [PERSON] , проживали окремо, але постійно підтримували тісний зв`язок з бабусею, допомагали їй, так як вона останні роки хворіла, мала похилий вік, потребувала постійної сторонньої допомоги, тому вони постійно відвідували її, надавали останній матеріальну та іншу допомогу. Але, в червні місяці 2012 року, бабуся тяжко захворіла (перенесла інсульт), то відповідач перевіз бабусю до себе, за місцем свого постійного проживання у м.Миколаїв. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті, позивач та відповідач поховали бабусю, а все належне її рухоме майно, а саме, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку та особисті речі, фотографії, документи, що належали покійній бабусі залишились у батька. В січні місяці 2025 року відповідач передав позивачу оригінал заповіту, відповідно до якого, за життя, ще 13.03.2008 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок її смерті, було зроблене розпорядження на належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №074880, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010402000085, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 а. яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, заповідала позивачу. Також, відповідач передав позивачу, окрім оригінала заповіту, ще й оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №074880 виданий на ім`я [PERSON] та повідомив, що він не бажає приймати спадщину за законом, після смерті мами ( [PERSON] ), як єдиний спадкоємець. При цьому, батько повідомив позивача, про те, що вказані документи він виявив в січні місяці 2025 року, при перегляді особистих речей та документів, сімейних фото, що належали покійній бабусі. До цього часу позивачу не було відомо про наявність вищевказаного заповіту, тобто був не обізнаний про наявність укладеного бабусею заповіту на його ім`я. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 04.02.2025 року позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М. про прийняття спадщини та видачу мені свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті моєї [PERSON] , яка померла [INFO] , проте позивачу було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строком /шість місяців/. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визначити йому додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. 17.02.2025 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позивні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Крім того повідомив, що до нотаріуса та суду з питанням прийняття спадщини після смерті своєї мами, як єдиний спадкоємець першої черги, звертатися не буде. Виявив та передав державний акт на земельну ділянку та заповіт своєму синові [PERSON] лише у січні 2025 року, оскільки тільки тоді йому стало відомо про існування заповіту на ім`я позивач. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх\~учасників справи\~відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] у місті Миколаєві, Миколаївської області померла спадкодавець [PERSON] , у віці 77 років, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.06.2015 року (а.с.08). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки загальної площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Баратівської сільської ради за кадастровим номером 4824580400:06:000:0053. Зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 074880 від 13.09.2004 року (а.с.10) Згідно фотокопії довідки Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області за вих. № 68 від 04.02.2025 року [PERSON] , 1938 року народження, була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , разом з нею ніхто не був зареєстрований (а.с.16). Факт родинних відносин між позивачем і померлою на рівні баби онука підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, № 00049320303, на підтвердження реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та зміну прізвища дружини на « [PERSON] »; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, № 00049320975, на підтвердження розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та зміну прізвища дружини на « [PERSON] »; копією свідоцтва про народження відповідача [PERSON] серії [NUMBER] від 23.07.1963 року, з якого встановлено, що [PERSON] була матір`ю відповідача; копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 15.01.1986 року, з якого встановлено, що позивач є сином відповідача по справі ( а.с.11, 12, 13,14,15) Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру №79954699 від 04.02.2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.18). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру №79954710 від 04.02.2025 року 13.03.2008 року за № 405 Баратівською сільською радою Новобузького району Миколаївської області було посвідчено заповіт заповідача [PERSON] , який є чинним станом на 04.02.2025 року (а.с.19-20). Із самого Заповіту від 13.03.2008 року за № 405, судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії МК № 074880, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області ( а.с.9) Крім того відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Паліюк Л.М. від 04.02.2025 року № 48/01-16 нотаріусом було роз`яснено неможливість видати позивачу свідоцтво про право на спадщину через те, що ним пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.17). Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст.3 ЦК України\~до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно\~статті 1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3\~ст. 1272 вказаного Кодексу\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до\~ст.1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 761/794/15-ц (провадження № 61-13789св18). Як на поважність причин позивач вказує на те, що про існування заповіту він дізнався лише в січні місяці 2025 року, про що його повідомив відповідач та передав йому оригінал даного заповіту. Зазначені обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у випадку якщо\~визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,\~суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на вищезазначене, суд\~приймає визнання позову відповідачем у справі, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і\~вважає позовні вимоги такими, що можливо задовольнити.

Outcome: approved