Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

24.07.2024 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищезазначена позовна заява, у якій позивачі просять: 1. Витребувати на користь [PERSON] із володіння [PERSON] 1/6 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 2. Витребувати на користь [PERSON] із володіння [PERSON] 1/3 частку у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 3. Визнати недійсним рішення Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 30 липня 2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчує право власності на земельну ділянку та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5324281405:05:001:0119, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 4. Скасувати державну реєстрацію права, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав (право власності земельної ділянки) [PERSON] щодо земельної ділянки (загальна площа - 0,25 га, кадастровий номер - 5324281405:05:001:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . Із довідки виконавчого комітету Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області №139 від 05 травня 2011 року вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . За цією адресою на вказану дату були зареєстровані: [PERSON] , 1956 року народження. З довідки Решетилівської державної нотаріальної контори №348/01-16 від 09 травня 2023 року вбачається, що в Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] . Спадщину після неї за законом прийняли: [PERSON] (шляхом подання заяви) та [PERSON] (шляхом спільного проживання). [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав. Підстава: спадкова справа №457/2010. 13 липня 2011 року Кириченко Т.М., державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори, посвідчила, що спадкоємцями зазначеного майна [PERSON] , 1917 року народження, яка померла [INFO] є її донька: [PERSON] - на 1/2 частку, син [PERSON] - на 1/2 частку. Спадщина складається з земельної ділянки загальною площею 3,33 га, що розташована на території Кукобівської сільської ради, Решетилівського району, Полтавської області, грошових вкладів з належними відсотками і компенсаціями по рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , що знаходяться у відділенні №10016/054 с. Жовтневе ПАТ «Державний ощадний Банк України». [INFO] помер [PERSON] . Позивачка [PERSON] , є дочкою [PERSON] . [PERSON] є дружиною [PERSON] . Із довідки Решетилівської державної нотаріальної контори №01-16/1317 від 07 грудня 2021 року вбачається, що в Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] . Спадщину після нього прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Син померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON] . Підстава: спадкова справа №52/2021. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 08.07.2011, яке було видано Кукобівською сільською радою є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області №01-36/1077 від 16.03.2023 року вбачається, що розглянувши заяву [PERSON] від 17.02.2023 року щодо видачі свідоцтва про право власності від 08.07.2011 року Кукобівською сільською радою, повідомлено, що свідоцтво на право власності від 08.07.2011 року було підготовлено реєстратором БТІ, тому всі документи на підставі яких видано свідоцтво про право власності знаходяться в КП «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області». З листа КП «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області"» можна встановити, що свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 08.07.2011 було видано на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 червня 2011 року. 11 квітня 2023 року Кириченко Т.М., державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку в [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правоустановлювального документу та/або реєстрації права власності. З даної постанови вбачається, що у Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за №457/2010. Спадщину після неї згідно закону прийняли: дочка [PERSON] та син [PERSON] . На їх ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку пл. 3,33 га та грошові вклади. У Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] за №52/2021. Спадщину після нього згідно закону прийняли: дружина померлого [PERSON] та дочка [PERSON] . Син померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь дружини померлого [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців та претензії від кредиторів не надходили. [PERSON] стверджує, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , спадкоємцем якої на 1/2 частку згідно закону був її син [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Але за життя [PERSON] не отримала правовстановлюючий документа і не зареєструвала своє право власності на вище вказаний житловий будинок. Тому надати їх [PERSON] не має змоги. 05 травня 2023 року позивачка [PERSON] отримала копію рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 червня 2011 року та ознайомилась з матеріалами справи №2-200/11 за позовом [PERSON] до Кукобівської сільської ради про визнання права власності. 19 травня 2023 року мною було подано апеляційну скаргу на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 червня 2011 року. Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 червня 2011 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Кукобівської сільської ради про визнання права власності - відмовлено. З постанови апеляційного суду вбачається, що суд першої інстанції, задовольняючи позов [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, не звернув увагу на те, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] та за цією адресою також був зареєстрований [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання з [PERSON] , а тому дійшов передчасного висновку про задоволення позову. Таким чином вбачається, що Кукобівська сільська рада Решетилівського району Полтавської області є неналежним відповідачем, оскільки був спадкоємець за законом [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання з [PERSON] . 23 січня 2024 року Кириченко Т.М., державний нотаріус Решетилівської державної нотаріальної контори, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку в [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правоустановлювального документу та/або реєстрації права власності. Таким чином, правовою підставою отримання [PERSON] свідоцтва про право власності на житловий будинок слугувало рішення суду, яке було скасовано апеляційною інстанцією, але у цей час останньою було оформлено право власності на земельну ділянку в межах безоплатної приватизації всупереч тій обставині, що зазначений будинок було успадковано її братом [PERSON] в рівних частках, тобто і право власності на земельну ділянку повинне бути пропорційним частці у праві власності на житловий будинок. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 24.07.2024 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. Ухвалою суду від 30.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до судового розгляду по суті. 31.10.2024 від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій позивачка просить суд: Забезпечити позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та Решетилівської міської ради Полтавської області про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, а саме шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку (загальна площа - 0,25 га, кадастровий номер - 5324281405:05:001:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01.11.2024 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Решетилівської міської ради Полтавської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. Накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку (загальна площа - 0,25 га, кадастровий номер - 5324281405:05:001:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до виконання рішення суду у даній справі. 21.11.2024 представником позивачок - адвокатом Беркутою В.Л., через електронний кабінет Електронного суду до суду подано додаткові пояснення у справі, та клопотання позивачок про долучення доказів розмірів судових витрат, які було сплачено позивачем у зв`язку з розглядом справи. Сторона позивача просить стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 10000,00 грн, які було сплачено на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір. 17.01.2025 відповідачкою [PERSON] подано клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з необхідністю додаткового часу для отримання безоплатної правової допомоги. 04.03.2025 представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Чуєм А.І., подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що 26.02.2025 він отримав доручення для надання безоплатної правової допомоги [PERSON] 05.03.2025 судом направлено запит начальнику відділу «Центру надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Решетилівської міської ради щодо результатів виконання вимог ухвали суду від 01.11.2025. 10.03.2025 від Виконавчого комітету Решетилівської міської ради надійшла відповідь на запит суду від 05.03.2025 за результатами виконання вимог ухвали суду від 01.11.2025. 16.04.2025 від представника відповідача Решетилівської міської ради - Дядюнови О.А., через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшло заперечення на клопотання сторони позивача про стягнення із відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу. Посилаючись на постанову ВП ВС від 12.11.2019 року у справі № 904/4494/18 , у якій суд дійшов до наступного висновку: «З огляду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, Велика Палата Верховного Суду відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат», просить відмовити у задоволенні додаткових пояснень у справі представника позивачів, адвоката Беркути Владислава Леонідовича в частині стягнення із відповідачів судових витрат у розмірі 10 000 гривень, які було сплачено позивачами на професійну правничу допомогу та у задоволенні клопотання [PERSON] та [PERSON] в частині стягнення із відповідачів судових витрат у розмірі 10 000 гривень. У встановлений судом строк відповідачі та їх представники правом на подання відзиву не скористалися. У судове засідання 14.05.2025 з`явилися позивачка [PERSON] , позивачка [PERSON] , представник позивачів - адвокат Беркута В.Л., відповідачка [PERSON] , представник відповідача [PERSON] - адвокат Чуй А.І. 14.05.2025 від представника відповідача Решетилівської міської ради - Дядюнови О.А., через електронний кабінет Електронного суду до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до Решетилівської міської ради та [PERSON] , зазначених в пунктах 1-4 прохальної частини позовної заяви, не заперечує. У задоволенні додаткових пояснень у справі представника позивачів, адвоката Беркути Владислава Леонідовича та клопотання [PERSON] та [PERSON] в частині стягнення із відповідачів судових витрат у розмірі 10 000 гривень 00 копійок, які було сплачено позивачами на професійну правничу допомогу, просить відмовити. У судовому засіданні 14.05.2025, відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 09:30 год 26.05.2025. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити із зазначених у позовній заяві підстав. Пояснила, що її батько [PERSON] вчиняв дії задля отримання спадщини після померлої його матері [PERSON] , звертався до нотаріуса, отримав свідоцтва про право на спадщину. Чи вчиняв її батько дії задля належного оформлення права власності щодо спірного домоволодіння та вирішення питання про передачу земельної ділянки у власність не знає. Зазначила, що як до смерті, такі і після смерті бабусі [PERSON] її батько до його смерті проживав в будинку бабусі, який в подальшому успадкував після її смерті. З батьком вона спілкувалася, допомагала йому по господарству. Допомоги в оформленні права власності на спірне майно батько у неї не просив. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити із зазначених у позовній заяві підстав. Пояснила, що її чоловік [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті своєї матері, з якою постійно спільно проживав у спірному домоволодінні. Вважає, що її чоловік [PERSON] заяву про відмову від спадщини особисто не писав, оскільки у подальшому він отримав свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] у нотаріуса. Допомоги в оформленні права власності на спірне майно у неї не просив. Зазначила, що відповідачці пропонували вирішити спір щодо спадкового майна у позасудовому порядку, однак остання відмовилася вирішити спірні питання добровільно. Заперечувала твердження відповідачки [PERSON] про те, що остання будувала спірний будинок разом зі своїми батьками, оскільки проживала в будинку, який їй збудували батьки, в іншому селі Коломак близько 20 років. Стверджувала, що жодної заяви про відмову від спадщини її чоловік не писав. Представник позивачів - адвокат Беркута В.Л., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити із зазначених у позовній заяві підстав. Додатково зазначив, що померлий [PERSON] у встановлений законом строк заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав. Після померлої [PERSON] спадщину у рівних частках, тобто по 1/2 частці, прийняли її діти - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] , його спадщину прийняли його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , син [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON] . Щодо суперечностей в кадастровому номері земельної ділянки, зазначив, що у рішенні Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 30.07.2018, яким [PERSON] передано у власність спірну земельну ділянку, містить технічну помилку, а саме описку в кадастровому номері земельної ділянки. Вірний кадастровий номер земельної ділянки зазначено у прохальній частині позову, що підтверджується наданими до позову інформаційними довідками та витягами з реєстрів. В архівній установі Полтавської районної військової адміністрації - інші рішення Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області з вказаними у позові датою та номером, яке сторона позивача просить скасувати - відсутні. Судові витрати просив стягнути у тому обсязі, який був зазначений в заявах поданих до суду та на підтвердження чого надані належні і допустимі докази. Звернув увагу суду, що строк подання заяви про відмову від прийняття спадщини станом на день складання заяви становить 6 місяців. Зазначена представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Чуєм А.І., заява [PERSON] про відмову від прийняття спадини з його слів датована 04.04.2011, у той час як [PERSON] померла [INFO] . Отже, строк на подання відповідної заяви було пропущено. Окрім того, зазначена заява не містить адресу місцезнаходження будинку, від прийняття у спадщину якого відмовлявся [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зазначила, що будувати спірний будинок почали її батьки, закінчили вона з чоловіком. Вона разом з чоловіком проживала у спірному будинку разом з її батьками, у подальшому, її брат [PERSON] переїхав до них після того як розійшовся з позивачкою [PERSON] . [PERSON] була змушена разом з чоловіком придбати та переїхати до іншого домогосподарства, адже їм стало тісно у батьківській хаті. Маму [PERSON] доглядала вона, адже та була лежача. Зазначила, що [PERSON] знав, що спірний будинок має належати їй, а йому пай та автомобіль. Право власності на спірний будинок оформила шляхом звернення до суду, оскільки на нього не було правовстановлюючих документів. Не заперечувала, що на час смерті матері [PERSON] з нею проживав її син та брат відповідачки [PERSON] . Свої права на спадкове майно після померлої матері оформлювала у нотаріуса разом з братом. Учасником справи в суді, на підставі рішення якого відповідачка отримала у власність спірне спадкове майно, [PERSON] не був, оскільки вона не знала, що це потрібно. Зазначила, що земельна ділянка з кадастровим номером останні цифри якого «0119» це та земельна ділянка, на якій знаходиться будинок. Коли приватизувала земельну ділянку не пам`ятає. Інших земельних ділянок вона не отримувала та не приватизувала. До Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області вона зверталася лише одного разу, де отримала рішення на підставі якого приватизувала землю. Заява [PERSON] про відмову від права на спадщину після померлої матері, наявна в матеріалах іншої судової справи на підставі рішення в якій відповідачка отримала спадщину після померлої матері. Щодо відомостей, зазначених у рішенні Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.06.2011 у справі № 2-200/11 про те. що вона є єдиною спадкоємицею за законом після померлої [PERSON] , зазначила, що нею таких відомостей суду не надавалося, оскільки окрім неї у померлої матері були ще діти, її брати та сестра. Вважає, що суддею в рішенні вказані не вірні відомості. Вважає, що сплачувати судові витрати понесені позивачами на професійну правничу допомогу не має відшкодовувати, оскільки її вини нема, коштів на відшкодування судових витрат позивачок не має. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Чуй А.І., у судовому засіданні зазначив, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнає у повному обсязі, з підстав того, що померлий [PERSON] не є власником спірного спадкового мана, а саме будинку та земельної ділянки. Жодних дій для оформлення права власності на вказане спадкове майно [PERSON] не вчиняв, навпаки, подавав заяву про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, він прийняв рішення не приймати спадщину після померлої матері. Протягом 10 років після смерті [PERSON] , до власної смерті, [PERSON] не вчиняв дій для отримання у власність частки спірного спадкового майна, що свідчить про його свідомий вибір її не приймати. Тому, відповідно, позивачки [PERSON] та [PERSON] не мають права на спадкування частки спірного спадкового майна. Звернув увагу суду, що померлий [PERSON] до сільської ради подавав заяву 04.04.2011 про відмову від спадщини після померлої матері, що посвідчена секретарем Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Де знаходиться оригінал вказаної заяви не знає. Подавати даного доказу до суду не буде. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, повно та всебічно дослідивши письмові докази, надані учасниками справи, прийшов до наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). З копії довідки виконавчого комітету Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області №139 від 05 травня 2011 року вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . За цією адресою на вказану дату були зареєстровані: [PERSON] , 1956 року народження (а.с.11). Відповідно до копії довідки Решетилівської державної нотаріальної контори №348/01-16 від 09 травня 2023 року вбачається, що в Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] . Спадщину після неї за законом прийняли: [PERSON] (шляхом подання заяви) та [PERSON] (шляхом спільного проживання). [PERSON] заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав. Підстава: спадкова справа №457/2010 (а.с.12). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2011, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3136, виданого державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М., вбачається, що на підставі статті 1261 ЦК України, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1917 року народження, яка померла [INFO] є її донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає в с. Кукобівка, Решетилівського району Полтавської області, РНОКПП - [NUMBER] - на 1/2 частку, син [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] - на 1/2 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки загальною площею 3,33 га, що розташована на території Кукобівської сільської ради, Решетилівського району, Полтавської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №038330, виданого Кукобівською сільською радою 06.05.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №323. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна видано [PERSON] [INFO] (а.с.13). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.01.2013, зареєстрованого в реєстрі за № 1-79, виданого державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М., вбачається, що на підставі статті 1261 ЦК України, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1917 року народження, яка померла [INFO] є її донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживає в с. Кукобівка, Решетилівського району Полтавської області, РНОКПП - [NUMBER] - на 1/2 частку, син [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] - на 1/2 частку. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів з належними відсотками і компенсаціями по рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , що знаходяться у відділенні №10016/054 с. Жовтневе ПАТ «Державний ощадний Банк України», які належали померлій [PERSON] на підставі повідомлення ТВБВ №10016/053 філії - Полтавського облуправління АТ «Державний ощадний банк України» від 27.11.2012 року №203. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна ще не видано (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Батьком [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.16), яка в подальшому уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Обставини щодо зміни прізвища позивачкою [PERSON] та її родинного зв`язку з померлим [PERSON] сторонами не оспорюється, а також було встановлено нотаріусом. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.17). З копії довідки Решетилівської державної нотаріальної контори №01-16/1317 від 07 грудня 2021 року вбачається, що в Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] . Спадщину після нього прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Син померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь [PERSON] . Підстава: спадкова справа №52/2021 (а.с.18). Відповідно до копії рішення Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 04 лютого 2016 року «Про переіменування вулиць» встановлено, що було проведено перейменування вулиць, а саме в селі Долина вулиця Жовтнева на вулицю Шевченка (а.с.19). Відповідно до копій інформаційних довідкок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 січня 2023 року та від 06 листопада 2023 року (а.с.20-21, 32-33) вбачається, що нерухоме майно з реєстраційним номером 1697790653242, а саме земельна ділянка з кадастровим номером 5324281405:05:001:0119, загальною площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , на підставі рішення Кукобівської сільської ради б/н від 30.07.2018. Державну реєстрацію права власності із відкриттям розділу в Державному реєстрі речових прав проведено державним реєстратором Виконавчого комітету Решетівської міської ради Верховодом К.В. 16.11.2018 на підставі його рішення від 19.11.2018. Окрім того, у цих інформаційних довідках зазначено, що згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно 20.07.2011 зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , житлова площа 36,2 кв.м, на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого Кукобівською сільською радою 08 липня 2011 року, реєстраційний номер майна 34090267. Відповідно до копії заяви [PERSON] від 17 лютого 2023 року до виконавчого комітету Решетилівської міської ради, вона просила надати відповідь у письмовій формі на підставі яких документів було видано свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 08.07.2011 Кукобівською сільською радою (а.с.22). З копії листа виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області №01-36/1077 від 16.03.2023 року вбачається, що розглянувши заяву [PERSON] від 17.02.2023 року щодо видачі свідоцтва про право власності від 08.07.2011 року Кукобівською сільською радою, повідомлено, що свідоцтво на право власності від 08.07.2011 року було підготовлено реєстратором БТІ, тому всі документи на підставі яких видано свідоцтво про право власності знаходяться в КП «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області» (а.с.23). Згідно з копією листа КП «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області"» №16 від 19 березня 2023 року, свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 08.07.2011 було видано на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 червня 2011 року (а.с.24). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.04.2023 № 279/02-31, державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М., відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку в [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правоустановлювального документу та/або реєстрації права власності (а.с.25). Згідно з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2024 № 87/02-31, державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М., відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку в [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правоустановлювального документу та/або реєстрації права власності. (а.с.31) У вищезазначених постановах державним нотаріусом зазначено, що у Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за №457/2010. Спадщину після неї згідно закону прийняли: дочка [PERSON] та син [PERSON] . На їх ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку пл. 3,33 га та грошові вклади. У Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] за №52/2021. Спадщину після нього згідно закону прийняли: дружина померлого [PERSON] та дочка [PERSON] . Син померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь дружини померлого [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців та претензії від кредиторів не надходили. [PERSON] стверджує, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , спадкоємцем якої на 1/2 частку згідно закону був її син [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Але за життя [PERSON] не отримала правовстановлюючий документа і не зареєструвала своє право власності на вище вказаний житловий будинок. Тому надати їх [PERSON] та [PERSON] не мають змоги. 20 квітня 2023 року [PERSON] звернулась до Решетилівського районного суду Полтавської області для ознайомлення з матеріалами справи №2-200/11 та отриманням копії рішення суду, що підтверджується копією її зави до Решетилівського районного суду Полтавської області (а.с.26). Відповідно до копії рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.06.2011 у справі № 2-200/11, позов [PERSON] до Кукобівської сільської ради про визнання права власності задоволено повністю. Визнано за [PERSON] у порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок та господарсько-побутові будівлі і споруди, розташовані по [ADDRESS] , відповідно технічного паспорту, від 08.04.2011 року, інв.№5607, виданого КП «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району». В рішенні суду чітко зазначено, що при пред`явленні позову до суду позивачка [PERSON] зазначила, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батьків (а.с.27). Згідно з копії Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 2-200/1, вбачається, що апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено. Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09 червня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Кукобівської сільської ради про визнання права власності - відмовлено. Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом, не звернув увагу на те, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] та за цією адресою також був зареєстрований [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання з [PERSON] , а тому дійшов передчасного висновку про задоволення позову. Таким чином вбачається, що Кукобівська сільська рада Решетилівського району Полтавської області є неналежним відповідачем, оскільки був спадкоємець за законом [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання з [PERSON] (а.с.28-30). Відповідно до архівної копії рішення Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 30 липня 2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчує право власності на земельну ділянку, затверджено технічку документацію із землеустрою по встановленню та відновленню меж в натурі (на місцевості) земельної ділянки [PERSON] загальною площею 0,2500 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 5324281405:05:001:0122 в [ADDRESS] у власність земельну ділянку [PERSON] загальною площею 0,2500 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер 5324281405:05:001:0122 в [ADDRESS] (а.с.34). Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 381837927 від 06 червня 2024 року вбачається, що земельна ділянка, реєстраційний номер 2107437153242, площею 0,25 га, кадастровий номер 5324281405:05:001:0122, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] перебуває у приватній власності [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , на підставі рішення Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 04 лютого 2020 року (а.с.35). Відповідно до копії погосподарської книги з 2006 року по 2010 рік Кукобівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (особовий рахунок № [NUMBER] ; адреса домогосподарства - [ADDRESS] ) головою домогосподарства була [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , разом з нею проживав її син [PERSON] , [INFO] (а.с.36). З копії технічного паспорту на жилий дім індивідуального житлового фонду встановлено, що [PERSON] була власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Паспорт виготовлено 31.05.1993 (а.с.37-38) Відповідно до копії довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості (унікальний реєстраційний номер - 201-20240719-0008113366 від 19 липня 2024 року вбачається, що оціночна вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] , складає 35332 гривень 21 копійка (а.с.39-40). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав № 416332766 від 05.03.2025, на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер: 5324281405:05:001:0119, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить [PERSON] , реєстраційний номер майна 1697790653242, та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого Кукобівською сільською радою 08 липня 2011 року, реєстраційний номер майна 34090267, накладено арешт на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.11.2024 у справі № 546/711/24 (а.с.187). Судом встановлено, що спір виник із спадкових правовідносин і його вирішення регулюється нормами цивільного та земельного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 частин 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Отже, з позовом може звертатися особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів. При цьому, звертаючись до суду з позовом, позивач повинен визначити позовні вимоги таким чином, щоб у разі їх задоволення судом відбувся захист, визнання та поновлення його прав і охоронюваних законом інтересів (Постанова Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі №914/1201/19). З урахуванням наведених законодавчих норм, завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Разом із цим, вирішуючи спір, суд має перевірити наявність в особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з`ясувати, у чому полягає порушення цих прав та інтересів. При цьому відсутність факту порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 911/1330/17). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Щодо позовних вимог про витребування на користь [PERSON] із володіння [PERSON] 1/6 частки та на користь [PERSON] із володіння [PERSON] 1/3 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом приймається до уваги, що відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до пп.4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців випробовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Судом достовірно встановлено, що у Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] за №457/2010. Спадщину після неї згідно закону прийняли: дочка [PERSON] та син [PERSON] . На їх ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку пл. 3,33 га та грошові вклади. Також, у Решетилівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] за №52/2021. Спадщину після нього згідно закону прийняли: дружина померлого [PERSON] та дочка [PERSON] . Син померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь дружини померлого [PERSON] . Заяви від інших спадкоємців та претензії від кредиторів не надходили. [PERSON] стверджує, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , спадкоємцем якої на 1/2 частку згідно закону був її син [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Але за життя [PERSON] не отримала правовстановлюючий документа і не зареєструвала своє право власності на вище вказаний житловий будинок. Тому надати їх [PERSON] та [PERSON] не мають змоги. Враховуючи зазначене, державним нотаріусом відмовлено 11.04.2023 [PERSON] та 23.01.2024 [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірне домоволодіння. Право власності на спірне домоволодіння відповідач [PERSON] набула на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.06.2011 у справі № 2-200/11, зазначивши суду, що являться єдиною спадкоємицею. В подальшому на підставі даного рішення суду відповідачка [PERSON] отримала в Кукобівській сільській раді свідоцтво про право власності на домоводіння, яке пред`явила державному реєстратору. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України). На думку суду, поведінка відповідачки є недобросовісною, яка призвела до грубого порушення майнових прав іншого законного спадкоємця [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, отримав свідоцтва на спадщину на певне спадкове майно та не відмовився від прийняття спадщини у встановлений законодавством строк на певну частину спадкового майна, зокрема щодо його спадкових прав на 1/2 частину спірного домоволодіння. Про ці обставини, на переконання суду, відповідачка [PERSON] була достовірно обізнана на момент ініціювання судової процедури у травня 2011 року, однак, з метою одержання у одноосібне володіння, користування та розпорядження спірного домоволодіння, приховала ці обставини від суду. А в подальшому безпідставно, зловживаючи своїми правами, одноосібно реалізувала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки, на якій розташоване спірне домоволодіння. Разом з цим, порушені права як спадкоємця [PERSON] , так й його спадкоємців [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка), були відновлені судом апеляційної інстанції, який під час апеляційного перегляду скасував рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.06.2011, відмовив у задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спірне домоволодіння та встановив фактичні обставини, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] та за цією адресою також був зареєстрований [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання з [PERSON] . Постанова Полтавського апеляційного суду від 03.10.2023 не оскаржувалася в касаційному порядку. В силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені апеляційним судом, носять преюдиційне значення та не підлягають додатковому доказуванню. Окрім того, суд звертає увагу на те, що [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтва про право на спадщину на інші об`єкти спадкового майна, а саме на земельну ділянку та грошові кошти. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 09.06.2011, яке було скасовано апеляційною інстанцією 03.10.2023, отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок, що підтверджується серед іншого відповіддю на запит КП`БТІ Решетилівської міської ради Полтавської області» № 16 від 19.03.2023(а.с.24), а також оформила право власності на земельну ділянку в межах безоплатної приватизації всупереч тій обставині, що спірне домоволодіння було успадковано її братом [PERSON] разом з нею в рівних частках, тобто по 1/2 частині, тобто і право власності на земельну ділянку в порядку безоплатної приватизації повинно було набуватися пропорційно часткам у праві власності на житловий будинок. Зазначені обставини призвели до грубого порушення спадкових прав спадкоємців [PERSON] , які вимушені захищати свої права та інтереси тривалий час в судових інстанціях. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно зумовлює лише обмеження у праві розпорядження ним. Отже, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття. Саме такі правові висновки неодноразово висловлював Верховний Суд та сформульована позиція є сталою, зокрема у постановах: від 20.05.2020 у справі № 303/6974/16-ц; 30.06.2020 у справі № 637/897/17; від 02.09.2020 у справі № 522/19969/16-ц; від 22.03.2021 у справі № 496/2630/17; від 27.09.2022 у справі № 199/315/21; від 22.03.2023 у справі № 463/6829/21-ц, інш. Таким чином, [PERSON] , як в силу закону, а саме ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, так і шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, став власником 1/2 частини спірного домоволодіння. А відтак, зазначене нерухоме майно увійшло до складу спадщини після його смерті. З огляду на вищезазначене, доводи представника відповідача про те, що померлий [PERSON] не є власником спірного спадкового мана, а саме будинку, оскільки жодних дій для оформлення права власності на вказане спадкове майно не вчиняв, є безпідставними та такими, що не носять переконливого значення, оскільки суперечать нормам чинного спадкового законодавства. Окрім того, жодних належних і допустимих доказів відмови [PERSON] від прийняття спадщини на його частку у спірному домоволодінні у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк від дня відкриття спадщини, а саме з моменту смерті [PERSON] [INFO], суду не надано. Посилання сторони відповідача на наявність заяви, начебто поданої [PERSON] 04.04.2011 про відмову від спадщини на спірне домоволодіння до сільської ради, судом не береться до уваги, оскільки на підтвердження наявності таких обставин державним нотаріусом у постановах не зазначено та стороною відповідача не надано відповідних доказів. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті його матері [PERSON] шляхом спільного проживання з померлою на день її смерті. А отже, він був власником 1/2 всього спадкового майна померлої, у тому числі і житлового будинку та господарсько-побутових будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Судом також встановлено, що спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] , що прийняли спадщину після померлого згідно закону та син померлого [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщина на користь дружини померлого, що серед іншого підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 279/02-31 від 11.047.2023 та № 87/02-31 від 23.01.2024 (а.с.25, 31). Таким чином 2/3 частини спадкового майна [PERSON] належать його дружині [PERSON] та 1/3 - доньці [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, [PERSON] належить 1/3 частки житлового будинку та господарсько-побутових будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] - 1/6 частка, що загалом відповідає 1/2 частці домоволодіння, що належала [PERSON] в порядку спадкування після смерті його матері. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які на її думку необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу, мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним легітимній меті. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved