Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

[PERSON] в особі представника, адвоката Богданчук Олександри Володимирівни звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] та державного реєстратора Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 29 вересня 1998 року на підставі договору дарування стала власником земельної ділянки, яка складається із двох земельних ділянок: - ділянка [ADDRESS] , із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,250 га, кадастровий номер 3222782101:01:030:0002; - ділянка [ADDRESS] , із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,304 га, кадастровий номер 3222782101:01:030:0001. У 2012 році відповідач [PERSON] звернувся до Макарівського районного суду Київської області із повною заявою про визнання за ним права власності на земельну ділянку на якій побудований його будинок відповідно до дозвільних документів, у зв`язку з тим, що ділянка на якій побудований будинок приватизована [PERSON] . Під час розгляду справи сторони дійшли до згоди та суд ухвалою від 04 лютого 2013 року між сторонами затвердив мирову угоду. Відповідно до мирової угоди [PERSON] на підставі пункту 2 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України відмовилась від земельної ділянки площею 0,030 га з загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0250 га, у зв`язку з передачею земельної ділянки 0,030 га [PERSON] . У власності [PERSON] залишилося 88/100 частин земельної ділянки з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002, розташована на [ADDRESS] , площею 0,220 га. За [PERSON] визнано право власності на 12/100 частин земельної ділянки 3222782101:01:030:0002, площею 0,030 га в межах, зазначених у пункті 1 мирової угоди, на якій розташований, належний йому на підставі свідоцтва про право власності житловий будинок від 25 серпня 1998 року № 213. [PERSON] 12 серпня 2024 року звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Бишівської сільської ради Київської області Фастівського району для проведення змін та реєстрації в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно на належну їй земельну ділянку 0,220 га з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ № 102641, виданий за Договором дарування від 29 вересня 1998 року за № 3336 із зменшенням площі на 0,030 га від загальної площі 0,25 га. Однак, державний реєстратор прав на нерухоме майно Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області виніс рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій через те, що у Державному реєстрі прав виявлено, що за зазначеною земельною ділянкою відкрито два розділи: - реєстраційний номер 1261815632227 площею 0,03 га, власник [PERSON] ; - реєстраційний номер 1261538732227, площею 0,03 га без зазначення власника. Отже, позивач не може реалізувати своє право щодо користування та розпорядження земельною ділянкою, а тому змушена звернутися до суду. Суд ухвалою від 03 лютого 2025 року позов [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 11 березня 2025 року. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. До суду 10 березня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він підтвердив обставини на які посилається позивач, проти задоволення позовних вимог не заперечує та просив справу розглядати без його участі. Від представника Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області на електронну пошту суду 11 березня 2025 року надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. Суд ухвалою від 11 березня 2025 року за клопотанням представника позивача адвоката Богданчук О.В. закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25 квітня 2025 року. Представник Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області 24 березня 2025 року на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності представника за наявними у справі матеріалами. Від представника позивача, адвоката Богданчук О.В., 23 квітня 2025 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. Водночас, до суду через систему «Електронний суд» 25 квітня 2025 року надійшла заява адвоката Докукіної Тетяни Вікторівни про залучення [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, у задоволенні якої, суд ухвалою від 20 травня 2025 року відмовив. У судовому засіданні 20 травня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення і проголошення рішення, судове засідання призначив на 26 травня 2025 року. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослі дивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, суд встановив, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія КВ № 102641 від 07 жовтня 2004 року, виданий Гружчанською сільською радою Макарівського району Київської області [PERSON] щодо права власності на земельну ділянку площею 0,554 га, на підставі договору дарування від 29 вересня 1998 року за № 3336. Цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,250 га та ведення ОПГ 0,304 га, розташована в [ADDRESS] . Кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] ОЖБ, 0,250 га 3222782101:01:030:0002. Кадастровий номер земельної ділянки № [NUMBER] ОПГ, 0304 га 3222782101:01:030:0001. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 04 лютого 2013 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] затвердив мирову угоду, на умовах, що [PERSON] відмовляється від земельної ділянки площею 0,030 га від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002, розташованої на [ADDRESS] , площею 0,250 га, яка належить їй на праві власності згідно із Державним актом серії КВ № 102641 від 07 жовтня 2004 року, у зв`язку з передачею земельної ділянки площею 0,030 га [PERSON] . Межі земельної ділянки, яка передається у власність [PERSON] проходять відповідно до плану земельної ділянки, що міститься у зазначеному державному акті, а саме: від літ. «Г» в напрямку літ. «В» довжиною 20,5 м та від літ. «Г» в напрямку літ. «А» довжиною 14,5 м до точки перетину паралельних цим відрізкам ліній. Ідеальна частка земельної ділянки площею 0,030 га, від якої відмовляється [PERSON] і яка передається у власність [PERSON] від загальної площі земельної ділянки з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002 становить 12/100 частин. У власності [PERSON] залишається 88/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002, розташованої на [ADDRESS] , прощею 0,220 га. За [PERSON] визнається право власності на 12/1000 частин земельної ділянки з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002, розташована на [ADDRESS] , прощею 0,030 га в межах, зазначених у пункту 1 цієї мирової угоди, на якій розташований належний йому на підставі свідоцтва про право власності від 28.08.1998 року № 213 на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач 12 серпня 2024 року звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області з метою проведення змін та реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,220 га кадастровий номер 3222782101:01:030:0002. Однак, державний реєстратор прав на нерухоме майно Бишівської сільської ради Фастівського району Київської області Заріцька В.В. рішенням від 16 серпня 2024 року № 74617182 відмовила у проведенні реєстраційних дій, оскільки, подані позивачем документи, не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Так, у рішенні реєстратор зазначила, що відповідно до поданої заяви, право власності заявлено на земельну ділянку кадастровий номер 3222782101:01.030:0002. Зі змісту ухвали Макарівського районного суду Київської області у справі від 04 лютого 2013 року у власності [PERSON] залишається 88/100 частин земельної ділянки з кадастровим номер 3222782101:01:030:0002, площею 0,220 га. Проте, під час пошуку відомостей у Державному реєстрі прав реєстратором виявлено, що за зазначеною земельною ділянкою відкрито два розділи: реєстраційний номер 1261815632227 площею 0,03 га, власник [PERSON] та реєстраційний номер 1261538732227, площею 0,03 га без зазначення власника. Згідно із відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002 має площу 0,2203. Слід звернути увагу, що під час дослідження судом клопотання про залучення [PERSON] у якості третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, суд встановив, що [PERSON] виділив у натурі (на місцевості) свої 12/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3222782101:01:030:0002 та згідно з Витягом з державного земельного кадастру земельної ділянки НВ-0002106132018 від 27.09.2018 його частці (12/100) присвоєно новий кадастровий номер 3222782101:01:030:0034. Надалі між [PERSON] та [PERSON] 23 липня 2020 року укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222782101:01:030:0034, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту, долученої до матеріалів справи, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що земельна ділянка, об`єкт в процесі розподілу, кадастровий номер 3222782101:01:030:0002, площею 0,03 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 1261815632227, частка 12/100 належить [PERSON] ; земельна ділянка, розподіл в процесі відкриття, кадастровий номер 3222782101:01:030:0002, площею 0,03 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер 1261538732227, відомості про власника відсутні. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має\~право вчиняти\~щодо свого\~майна будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частина перша, друга статті 319 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Приписами частини\~першої статті\~321\~Цивільного кодексу\~України визначено, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно із статтею 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391 Цивільного кодексу України). Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ураховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позивних вимог, відсутність можливості у позивача на реалізацію свого права щодо користування та розпорядження земельною ділянкою, площею 0,220 га (88/100 частин) кадастровий номер 3222782101:01:030:0002, яка належить їй на праві власності, на підставі затвердженої ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 04 лютого 2013 року мирової угоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому їх необхідно задовольнити у повному обсязі. Судовий збір з відповідача не стягується за клопотанням позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved