Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 11.02.2025 року позивач звернулася в суд із наведеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що з відповідачем прожила у шлюбі з 2004 року по 2023 рік. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем, [PERSON] та перебувають на повному її утриманні. Син [PERSON] , [INFO] , є студентом 2-го курсу географічного факультету денної форми навчання Тернопільського національного педагогічного університету ім. Володимира Гнатюка. Попри неодноразові звернення [PERSON] до [PERSON] , позивач стверджує, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та не цікавиться їхнім життям, чим фактично ухиляється від обов`язку утримувати їх. У зв`язку із наведеним позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до закінчення ним навчання та аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідач скористався правом на подання відзиву. Так, 24.04.2025 року на через систему «Електронний суд» Косівського районного суду надійшов відзив від [PERSON] , в якому він позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Представник відповідача адвокат Костромін Н.Р. зазначила, що з 20 квітня 2024 року [PERSON] проходить військову службу у ЗСУ. Саме наявність у нього статусу учасника бойових дій зумовило те, що сина [PERSON] було переведено з контрактної форми навчання в університеті на бюджетну. Відповідач та його представник заперечили доводи позивача про те, що батько не надає матеріальної допомоги дітям, не цікавиться ними та не спілкується. Натомість, адвокат Костроміна Н.Р. у відзиві вказала, що [PERSON] надавав кошти [PERSON] на утримання дітей шляхом перерахування їх через АТ «Акцент-Банк». Окрім того, відповідач у 2019 та 2021 роках для покращення фінансового стану сім`ї оформив кредитні договори, на підставі невиконання яких тепер відкриті виконавчі провадження, за якими [PERSON] сплачує грошові кошти. У відзиві також зазначено, що батьки відповідача отримують мінімальну пенсію, а батько є інвалідом ІІ групи і часто хоріє. Тому [PERSON] кожного місяця надає їм грошові кошти на утримання. Також, відповідач та його представник звернули увагу на той факт, що [PERSON] є військовослужбовцем і значна частина його грошового забезпечення спрямована на купівлю спорядження, комлектуючих до військової техніки та медикаментів. Таким чином, відповідач та його адвокат просили позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та 1/6 частини усіх видів доходу на утримання неповнолітньої дочки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позиція сторін у судовому засіданні. Позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дочки та сина, який продовжує навчання - 1/3 частини усіх видів доходу підтримала та просила їх задоволити. Представник відповідача адвокат Костромін Н.Р. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та висловила доводи, зазначені нею у відзиві до позовної заяви. Вказала, що відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання відповідач просив стягувати з нього 1/15 частину усіх видів доходу. Такі доводи [PERSON] мотивовані тим, що відповідно до характеристики, наданої вищим навчальним закладом, син погано навчається та відвідує заняття. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.02.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 31.03.2025 року судове засідання у справі відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/319/25 відповідача [PERSON] (а.с. 13). 12.05.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення, та призначив дату проголошення рішення 19.05.2025 року о 13:00 год. Однак сторони в засідання суду не з`явилися. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги відзив відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з копією паспорту громадянина України у формі айді картки, [PERSON] народилася [INFO] , місце народження с. Нижній Березів Косівського району Івано-Франківської області (а.с.4). Відповідно до копії довідки від 12.11.2024 року № 4605, виданої Тернопільським Національним педагогічним університетом ім. В. Гнатюка, [PERSON] навчається на ІІ курсі географічного факультету денної форми навчання на платній основі (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Як вбачається з рішення Косівського районного суду від 28.02.2024 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю (а.с.9). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.01.2025 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.10). Згідно з інформацією, наданою Яблунівською селищною радою Косівського району Івано-Франківської області та відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14, 16). Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , у с-щі Яблунів Косівського району (а.с.33-35). Як вбачається з копії довідки від 10.05.2024 року № 1195, солдат [PERSON] з 20 квітня 2024 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с.37) Згідно з копією посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.38). Відповідно до листа приватного виконавця Ткачука Л.М. та Постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2024 року ВП № 74089955, постановлено відкрити виконавче провадження та стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 55\~240 грн. (а.с. 39-41). Згідно з Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2024 року ВП № 74132762, постановлено відкрити виконавче провадження та стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 25\~737,56 грн. (а.с.42-43). Відповідно до копії виписки № 565 із медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз: інші уточнені ураження ЦНС, об`ємний процес головного мозку передньої черепної ямки зліва. Симптоматична епілепсія з частими тоніко-клонічними судомами 3-4 рази на місяць. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеню (а.с. 44-45). [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с. 46). Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 11.03.2024 року, копією консультації лікаря нейрохірурга від 19.03.2024 року у [PERSON] присутня наявність об`ємного процесу головного мозку передньої ямки зліва з наявним набряком головного мозку (а.с. 47-48). Як вбачається з копій квитанцій АТ «А Банк», [PERSON] здійснював грошові перекази на користь [PERSON] протягом 2024-2025 років у сумі 36\~400 грн. (а.с. 49-53), оплачував навчання [PERSON] на загальну суму 3900 грн. (а.с. 54), переказував [PERSON] у грошові кошти у сумі 9100 грн. (а.с. 54 на звороті, 55). Відповідно до копії довідки про доходи, [PERSON] отримала за період з 01.01.2024 року по 31.03.2025 року пенсію за віком у загальному розмірі 40\~778 грн. (а.с.56). Згідно довідки форми ОК-5, [PERSON] за 2024 рік отримав суму заробітку для нарахування пенсії 626\~695,47 грн., за період січень-березень 2025 року 261\~673,40 грн. У січні, лютому 2025 року дохід [PERSON] становив 120\~557,80 грн. (а.с.57-58). Як вбачається з характеристики та довідки від 30.04.2025 року, [PERSON] є студентом ІІ курсу географічного факультету Тернопільського Національного педагогічного університету ім. В. Гнатюка, навчається на держбюджетній основі. 23 грудня 2024 року був переведний з платної на держбюджетну основу навчання. Здобувач протягом навчання повністю виконав навчальний план за попередні семестри, більшість предметів було здано в період ліквідації заборгованості. Студент не систематично відвідує лекції та практичні заняття (а.с.65-66). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та своєї дочки до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України). Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» прожитковий\~мінімум для\~дітей віком до 6 років становить 2563 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на неповнолітню дочку [PERSON] . Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своїх дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Судом встановлено, що відповідно до копій квитанцій АТ «А Банк», [PERSON] перераховував грошові кошти [PERSON] у 2024-2025 роках на загальну суму 36\~400 грн., що спростовує доводи позивача про те, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] . У судовому засіданні представник відповідача адвокат Костромін Н.Р. вказала, що відповідач позов визнає частково і просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу). Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дітей, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживають діти. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, з дати подачі позову та до досягнення нею повноліття. Визначений судом розмір аліментів на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 11 лютого 2025 року. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] . Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] (а.с. 8). Син Арсеній, є повнолітнім та навчається у Тернопільському національному недагогічному університеті ім. В.Гнатюка, на географічному факультеті, 2 курс, денна форма навчання на держбюджетній основі, за рішенням стипендіальної комісії згідно поданих документів і заяви студента. Даних про те, що повнолітній син сторін працює, та отримує будь які доходи, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги, зокрема на проїзд до місця навчання, харчування, купівлю канцелярського приладдя, підручників для навчання тощо. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний утримувати сина, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок виконує не достатньому обсязі. В поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач позов визнавав частково, та не заперечував щодо стягнення з нього алліментів в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину. Однак вже під час розгляду справи, представник відповідача ствердила, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/15 з усіх видів заробітку (доходів). Такий розмір аліментів, на переконання відповідача зумовлений успіхами навчання сина, та тим, що син навчається на бюджетній формі навчання. Однак, такі доводи суд відхиляє, оскільки успішність сина, а також державна форма навчання, не спростовують того факту, щодо повнолітній син потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23-річного віку є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, а також заяву в якій відповідач частково визнав позов щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23-річного віку, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої сина, який навчається. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживають дитина Отже, враховуючи вищевикладені обставини, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 11 лютого 2025 року Щодо решти доводів відповідача. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що його батьки отримують мінімальну пенсію, а батько є інвалідом ІІ групи і часто хворіє. До відзиву надав довідки з медичних установ, в яких вказано діагноз [PERSON] : інші уточнені ураження ЦНС, об`ємний процес головного мозку передньої черепної ямки зліва. Симптоматична епілепсія з частими тоніко-клонічними судомами 3-4 рази на місяць. Гіпертонічна хвороба ІІ ступеню. Мати [PERSON] отримує досить низьке пенсійне забезпечення. У зв`язку з цими обставинами [PERSON] кожного місяця надає їм грошові кошти на утримання зі свого грошового забезпечення віцськовослужбовця. Попри ці обставини, ні відповідачем, ні його представником у судовому засіданні не надані докази, які підтверджують родинний зв`язок відповідача [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] , а тому вище зазначені доводи відповідача є неспроможними. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1211 грн. 20 коп). На підставі ст. 180-182, 190, 191, 199 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial