Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Адвокат Хоріщенко Андрій Васильович від імені позивача [PERSON] звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовною заявою до Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після смерті батька позивача [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилася спадщина, у тому числі на житловий будинок [ADDRESS] , який відповідно до відомостей погосподарських книг обліковується за померлим батьком позивача. Позивач прийняв указану спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, так як відсутній документ, який засвідчує право власності на вказане майно, у зв`язку із чим державний нотаріус Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на цей будинок, тому позивач і звернувся до суду. Ухвалою суду від 12.03.2025 відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, витребувано у Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної необхідні для розгляду справи спадкові документи. У підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, звернулися до суду із заявою, у якій просили розгляд справи провести без їхньої участі, позов підтримали. Відповідач Стеблівська селищна рада Звенигородського району Черкаської області свого представника в судове засідання не направила, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у відсутність їхнього представника та визнання позову, що є підставою для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. Згідно з матеріалами наданої Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою Черкаської області копії спадкової справи № 616 від 10.12.2010, заведеної за заявою позивача після смерті [PERSON] , останній помер [INFO] в с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). Довідкою, виданою виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради 19.11.2010 № 728, підтверджується що [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживав разом з сином [PERSON] по [ADDRESS] . Ніхто крім них, в господарстві не зареєстрований та не проживав. Сам позивач суду надав дещо іншого змісту довідку виконкому Стеблівської селищної ради від 26.08.2024 №137/03-13. Згідно з цією довідкою з [PERSON] на день його смерті, окрім позивача, проживали та були зареєстровані також його дружина [PERSON] , невістка та онук. [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Родинні відносини спадкодавця із позивачем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача. Убачається з матеріалів справи, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Родина" с. Заріччя Корсунь-Шевченківського району Черкаської області розміром 2,02 умовних кадастрових гектари та із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями по [ADDRESS] , який відповідно до довідки виконкому Стеблівської селищної ради від 26.08.2024 №139/03-13 згідно з даними погосподарської книги №6, особовий рахунок № [NUMBER] , обліковується за померлим [PERSON] . На спадкову земельну частку (пай) померлого [PERSON] нотаріус у вищевказаній спадковій справі № 616 10.12.2010 видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Що стосується спадкового будинку, то право власності на спірний будинок не зареєстровано. Тому постановою державного нотаріуса Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Гончаренко Ю.І. від 21.11.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутній документ, який засвідчує право власності на нього. Відповідно до даних технічної інвентаризації, які підтверджені технічним паспортом від 11.10.2024, на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , за вказаною адресою знаходяться такі будівлі та споруди: житловий будинок, позначений літерою А, збудований в 1973 році, житловою площею 32,2 кв.м, загальною площею 69,0 кв.м, прибудова а, збудована у 1973 році, погріб Б, збудований у 1940 році, літня кухня-сарай В, збудована у 1973 році, сарай-прибудова Г, збудований у 1973 році, огорожа №1, збудована у 1985 році, ворота з хвірткою №2 (1985 рік). Згідно з висновком про вартість житлового будинку з надвірними спорудами, виконаного оцінювачем [PERSON] , станом на 13.12.2024 ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] становить 138 000,00 грн. На цей час село Заріччя входить до складу Стеблівської територіальної громади, представницьким органом місцевого самоврядування якої є Стеблівська селищна рада Звенигородського району Черкаської облсті. Відповідно до постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17.07.2020, яка набрала чинності 19.07.2020, Корсунь-Шевченківський район ліквідовано та включено до складу нового Черкаського району (Корсунь-Шевченківська та Набутівська громади) та нового Звенигородського району (Селищенська та Стеблівська громади). Відповідно до п.3.1 інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24-26. Відповідно до п.п. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Будівництво спірного будинку та надвірних споруд відповідно до технічних характеристик є завершеним у 1973 році, тобто цей будинок з надвірними спорудами збудований до 1995 року, знаходиться в сільській місцевості. Отже спадкодавець [PERSON] за свого життя був власником цього будинку, а його право власності було зареєстроване відповідно до вимог чинного на той момент законодавства в погосподарській книзі сільської ради. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (435-15) (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII ( 3425-12 ) "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV ( 2709-15 ) "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилася до [INFO] , то відносини спадкування у даному спорі регулюються ЦК УРСР, згідно з яким спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави (ст. 524 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 ЦК УРСР). Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч.1 ст. 551 ЦК УРСР). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] , прийняв позивач, який є його спадкоємцем за законом, у тому числі і в порядку спадкової трансмісії, так як дружина спадкодавця (мати позивача) [PERSON] померла менш як через шість місяців після смерті спадкодавця . Будь-які інші спадкоємці, крім позивача, спадщину після смерті спадкодавця та його дружини відповідно до матеріалів спадкової справи № 616 від 10.12.2010, не приймали. За встановлених обставин позивач є єдиним спадкоємцем на спадкове майно свого померлого батька. Позивач належним чином прийняв його спадщину і має право успадкувати належне йому майно за законом. Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав. Як було вказано вище, у встановленому законом порядку уповноважений суб`єкт нотаріус встановив, що позивач спадщину прийняв і видала позивачу свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай).. Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Нотаріус відмовила позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок з підстави відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, позивач довів, що він в установленому законом порядку, як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Через відсутність правовстановлюючого документа на спірний будинок визнання за позивачем права власності на цей будинку можливе лише в судовому порядку. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved