Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У березні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості,в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 00,00 грн, інфцяційну складову боргу у розмірі 00,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 32 453,36 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3 504,96 грн, 3% річних у розмірі 898,91 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з центразізованого постачання гарячої води у розмірі 15 640,60 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 861,23 грн, 3% річних у розмірі 433,22 грн, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 59 680,38 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 6 143,32 грн, 3% річних у розмірі 1 420,81 грн, пеня у розмірі 963,19 грн, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 12 124,06 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 395,54 грн, 3% річних у розмірі 321,41 грн, пеня у розмірі 218,51 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1 277,79 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 1 395,68 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 127,26 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 156,73 грн та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок за адресою: [ADDRESS] під`єднаний до мереж теплопостачання та водопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а з 01.11.2021 споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.01.2025 складає 122 855,86 грн за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 32 453,36 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 640,60 грн, за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги постачання теплової енергії у розмірі 59 680,38 грн, заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 12 124,06 грн, у період до 31.10.2021 заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 127,26 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 156,73 грн, за період з 01.11.2021 заборгованість по платі за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1 277,79 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 1 395,68 грн. Надання послуг до 01.05.2018 відповідачу здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідачі від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися). Вважають, що позов подано до належних відповідачів по справі, які мають виконувати свій обов`язок по сплаті наданих послуг, оскільки є споживачами за наявною інформацією у позивача. На підставі викладеного просили позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ст. 279 ЦПК України). 01.04.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому визнає, що не сплачував рахунки, проте не погоджується з нарахуваннями за опалення, оскільки в листопаді за опалення квартири було враховано споживання 1.43 мВт, а в грудні 1.48 мВт (різниця 3.5%), то на опалення МЗК було нараховано 0.17 мВт в листопаді і 0.25 мВт в грудні (різниця 37.9%). Тобто різниця між груднем і листопадом в опаленні МЗК більше ніж в 10 разів відрізняється від різниці в опаленні квартири. Схожа ситуація і за листопад і грудень 2023, за опалення квартири в литсопаді 2023 року було враховано споживання 1.79 мВт, а в грудні 2023 1.98 мВт (різниця 10.6%), то на опалення МЗК було нараховано 0.12 мВт в листопаді і 0.21 мВт в грудні (різниця 70.4%). Тобто різниця між груднем і листопадом в опаленні МЗК більше ніж в 7 разів відрізняється від різниці в опаленні. Такі коливання неможливі і свідчать, що в нарахування МЗК включаються якісь інші витрати теплоенергії, або здійснюється маніпуляція показниками. Такі «перекоси» не поодинокі і вимагають детального розгляду з постачальником послуги. В листопаді місяці контролери "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" знімали показання лічильників, надав поточні показання і просив, щоб вони внесли необхідні корективи так як по одному лічильнику в обліку відображається цифра вища ніж насправді, а по іншому менша. Ця різниця утворилась за період 2022 року початку військових дій і відсутності в квартирі і ненадання показників. Ніяких перерахунків проведено не було. 14.05.2025 від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що в квартирі [ADDRESS] облік спожитих послуг з централізованого опалення здійснюється індивідуальними засобами обліку теплової енергії зав. № 60283196 марки SensoStar, дата останньої метрологічної повірки 09.09.2024. Згідно положень Методики № 315 власники приміщень в будинку окрім обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії мають сплачувати за обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП. Обсяги теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі та обсяги теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення входять до обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками будинкового засобу обліку теплової енергії. Згідно розділу І Методики № 315 оскільки розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць, а дата фактичного зняття показань будинкового засобу обліку теплової енергії відрізняється від кінцевої дати розрахункового періоду обсяг теплової енергії протягом решти днів визначається за середньодобовими показниками споживання тепла будинком протягом цього місяця. Коригування обсягів споживання відповідно фактичних показань засобу обліку здійснюється наступного місяця. З жовтня 2022 року відповідно до змін до Методики № 315 власники приміщень в будинку окрім обсягу теплової енергії, спожитої згідно з показниками індивідуального або будинкового засобу обліку теплової енергії мають сплачувати за обсяг теплової енергії, витрачений на загапьнобудинкові потреби на опалення до якого входять витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, а також за обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП. Питання щодо зменшення витрат теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку (зміна алгоритму) буде розглянуто КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» після надання балансоутримувачем будинку проектно-технічної документації на будинок, або результатів енергоаудиту. Враховуючи вищевикладене, нарахування заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, послуги з постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води у справі № 753/4821/25 здійснювалось відповідно до чинного законодавства України та підлягає повній оплаті. 28.04.2025 від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на пояснення, в яких зазначає, що надані позивачем розрахунки є якимось технічним документом де незрозуміло які дані наведені, що за цифри обсягу вони містять і де наведено багато коригувань в плюс і в мінус і де не зрозуміла природа цих коригувань. До цих розрахунків не надано ніяких пояснень, як і не надано пояснень Позивачем стосовно конкретних випадків значних перекосів в нарахуванні розподілених витрат в конкретні періоди. Такий документ явно не відповідає вимогам нормативних документів на які посилається Позивач, а саме обов`язку п. 42 ч. 9 постанови 830 «без додаткової оплати отримувати від виконавця чи іншої уповноваженої на розподіл послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитої послуги між споживачами багатоквартирного будинку» 07.05.2025 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення, у яких зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують його правову позицію. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженні Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11.12.2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Звертаючись до суду, позивач вказав, що відповідачі користуються послугами, але не виконують зобов`язання по сплаті заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Свої зобов`язання відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість. З наданих позивачем копій відомостей реєстрації параметрів теплоспоживання, корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, акту про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, звітів, акту про готовність вузла комерційного обліку теплової енергії до роботи, акту прийняття теплового вузла обліку відомостей обліку встановлено, що для будинку за адресою: [ADDRESS] безперебійно надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, з 01.05.2018, на них поширювалася дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Надання послуг до 01.05.2018 мешканцям вказаного будинку здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Постановою. Такі договори є договорами приєднання, а отже можуть бути укладені лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24.06.2004 року, яка була чинна на час спірних правовідносин, було визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Проте відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу України, підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , а відтак є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою. Відповідно до розрахунку заборгованості позивача вбачається, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 0,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 00,00 грн, інфцяційну складову боргу у розмірі 00,00 грн, 3% річних у розмірі 0,00 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 32 453,36 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 3 504,96 грн, 3% річних у розмірі 898,91 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з центразізованого постачання гарячої води у розмірі 15 640,60 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 861,23 грн, 3% річних у розмірі 433,22 грн, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 59 680,38 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 6 143,32 грн, 3% річних у розмірі 1 420,81 грн, пеня у розмірі 963,19 грн, заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 12 124,06 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 395,54 грн, 3% річних у розмірі 321,41 грн, пеня у розмірі 218,51 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії у розмірі 1 277,79 грн, заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування з постачання гарячої води у розмірі 1 395,68 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 127,26 грн, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 156,73 грн, що разом складає 140 016,96 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом, а відтак покладено в основу рішення. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст .ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідачами всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Суд, оцінює критично обставини зазначені відповідачем [PERSON] у відзиві та запереченнях на пояснення, оскільки ним не надано доказів зверення з заявою до позивача з приводу звірки показників лічильників або здійснення перерахунку, отже споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зважаючи на те, що відповідачі є споживачами послуг, оплату яких вчасно та регулярно не здійснювали, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 140 016,96 грн, вказана заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що відповідачі не надали доказів про виконання своїх обов`язків щодо сплати за надані послуги, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідачів у розмірі 1 009,33 грн з кожного відповідача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved