Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач звернувся із позовною заявою до суду з позовною заявою до Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що у травні місяці стало відомо про накладення арешту на її двокімнатну квартиру Покровським відділом державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області та оголошено на відчуження АА 372370 від 04.12.2009 року. В травні 2024 року [PERSON] , звернулась до Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , але отримала відмову. Встановлено відповідно до даних автоматизованої системи виконавчих проваджень [PERSON] на примусовому виконанні у відділі станом на 10.05.2024 року виконавчі провадження не перебувають. При перевірці спецрозділу автоматизованої системи виконавчих проваджень виявлено 14 виконавчих проваджень. Згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване обтяження №9319285. Зазначає, що необхідно скасувати заборону відчуження об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження АА373270 від 04.12.2009 року, як обумовлена тим, що жодних відомостей у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо даного виконавчого провадження не має. Виконавче провадження, у рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно позивача є уже закінченим. Роз`яснено право звернутись до суду за винесенням відповідного рішення про зняття арешту з майна. В зв`язку з тим, що несвоєчасне зняття арешт з нерухомого майна відбулося порушення її основних прав та свобод та просить суд зняти арешт накладений на підставі виконавчого провадження. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Покровського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Покровському районі\~Донецької області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції у судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, заяв клопотань не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень частини першої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції від 21.04.1999 року, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 15.06.2004 р. право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права наявний реєстраційний номер № 6210764. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] зареєстровано обтяження №9319285. Судом встановлено, що згідно з відповіддю Покровського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.05.2024 p. № 19-27-13819 про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження АА373270 від 04.12.2009 року, Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначив, що відповідно до розділу І пункту 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, основною інформаційною базою при здійснення виконавчих дій є автоматизована система виконавчих проваджень. Відповідно до Положень про автоматизовану систему виконавчих проваджень, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за №1126/29256 автоматизована система виконавчих проваджень комп`ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу. Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, встановлено, що виконавці документи відносно боржниці [PERSON] , на примусовому виконанні у відділ станом на 10.05.2024 року не перебувають. При перевірці спецрозділу автоматизованої системи виконавчих проваджень виявлено 14 виконавчих проваджень. Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності. Відповідно до п. 10 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017року №1829/5, Завершені виконавчі провадження, виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця B порядку, визначеному розділом Х цих Правил. До передачі до архіву такі виконавчі провадження зберігаються за місцем їх формування. За нормами ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції від 21.04.1999 року, яка діяла на час завершення виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій" № 74/5 від 15.12.99, що діяв на момент завершення виконавчого провадження якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого 20.03.1952 р., гарантовано захист права власності. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Змістом права власності за положенням ч.1 ст. 317 ЦК України є право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено що, власник здійснює право власності шляхом володіння, користування і розпорядження своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Принцип непорушності права власності встановлений ч.1 ст. 321 ЦК України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2022 року по справі № 343/2260/20. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановивши, що позивач володіє майном у встановленому законом порядку та наявність арешту, який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошенням заборони на його відчуження АА373270 від 04.12.2009 року перешкоджають власникові вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Враховуючи результати пошуку виконавчих проваджень в АСВП відносно [PERSON] від 10.05.2024 року, виконавці документи на примусовому виконані не перебувають. Таким чином, враховуючи характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, суд приходить до висновку, що накладене обтяження обмежує позивача у праві володіння, користування та розпорядження. Отже, враховуючи зазначені позивачем обставини та надані нею докази в обґрунтування позову в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачем надано належні і допустимі докази, суд вбачає, що наявний арешт (обтяження) майна порушує речові права позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту, а заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи, що позивач з вимогою про повернення оплаченого судового збору не звертався, судовий збір залишається за позивачем.

Outcome: approved