Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

позивач звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що 14 липня 2016 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений та засвідчений в нотаріальному порядку Договір позики (далі Договір). Відповідно до вимог цього договору: \~ \~ \~ \~- з пунктом 1 Договору позивач надав у борг відповідачеві грошові кошти у сумі 160\~000,00 (сто шістдесят тисяч) гривень, що, на момент укладення Договору, становить еквівалент 6446,41 (шість тисяч чотириста сорок шість доларів 41 цент) США, за офіційним курсом НБУ станом на 14.07.2016 року, 1 USD = 24,82 гривень, строком до чотирнадцятого липня дві тисячі двадцять шостого року; - з пунктом 2 Договору саме таку суму грошових коштів відповідач зобов`язався повернути позивачеві до чотирнадцятого липня дві тисячі двадцять шостого року в порядку та умовах передбачених Договором; - з пунктом 3 Договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу позичену грошову суму раніше строку, зазначеного в пункті 2 Договору, на його вимогу, яка повинна бути викладена позивачем письмово та пред`явлена позичальнику за 30 (тридцять) днів до виконання. \~ \~ \~ \~Зазначена обставина підтверджуються наявним у позивача, засвідченим в нотаріальному порядку приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В., Договором позики від 14 липня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 351. \~ \~ \~ \~За сімейними обставинами у позивача виникла потреба в грошових коштах, проте відповідач ухиляється від спілкування із позивачем щодо повернення позиченої грошової суми. Згідно пункту 3 Договору позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою повернути йому позичену грошову суму. Зазначена обставина підтверджується копією листа вимоги про повернення позики та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зазначеного листа, з відміткою про вручення [PERSON] від 01.04.2024 року. До теперішнього часу відповідач борг не повернув. На прохання позивача про добровільне повернення боргу відповідач не відповідає і не реагує. Гроші повернути відмовляється. У зв`язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом позивач змушений звернутися до суду. Для позивача ця сума є значною, і невиконання відповідачем своїх зобов`язань ставить позивача у вкрай тяжке матеріальне становище. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у\~статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або\~законом\~чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. \~ \~ \~ \~Згідно зазначеного Договору позики сума боргу складає 251 216,00 (двісті п`ятдесят одна тисяча двісті шістнадцять) гривень (згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на 19.03.2024 року: 6446,41 х 38,97). Відповідно до\~пункту 4\~Договору,\~у разі\~несвоєчасного повернення\~суми позики\~стягується 10\~(десять)\~відсотків штрафу\~від суми\~позики,\~що становить\~25\~121,00\~ (двадцять п`ять тисяч сто двадцять одну) гривню. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Так, позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача грошовий борг в сумі 251 216,00 (двісті п`ятдесят одна тисяча двісті шістнадцять) гривень; штраф в сумі 25 121,00 (двадцять п`ять тисяч сто двадцять одну) гривню по Договору позики від 14 липня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 351, всього в сумі 276 337,00 (двісті сімдесят шість тисяч триста тридцять сім) гривень. Крім того, стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.06.2024 року визначено головуючого суддю Колодіну Л.В. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 02.08.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, підтримав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В судове засідання третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнко Ю.В. не з`явився та надав суду інформацію, відповідно до якої даний правочин посвідчений за участю сторін, які володіли повною цивільною дієздатністю., однаково розуміли природу цього правочину та його правові наслідки, волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі сторін. Сторони вільно володіли української мовою. Договір прочитаний та особисто підписаний сторонами. Все це знайшло відображення в указаному договорі. Договір відповідає фактичним обставинам та посвідчений з дотриманням вимог ЦК України. Звинувачення в шахрайстві, з боку нотаріуса, розглядає як спосіб ухилення від виконання зобов`язання за вищевказаним договором з боку відповідача по справі, є безпідставним та надуманим. Просить розглядати справу у його відсутність. Крім того,\~відповідно до\~відзиву на\~позовну заяву\~представник відповідача\~вказує,\~що із\~позовної заяви\~та доданих\~до неї\~документів вбачається,\~що позивач\~нібито передав\~у борг\~відповідачеві суму\~грошових коштів\~у розмірі\~160000\~грн.,\~що на\~момент передачі\~була еквівалентна\~6446.41\~долару США.\~Разом з\~тим зазначається,\~що вказана\~позика була\~укладена строком\~на 10\~років,\~або на\~протязі 30\~днів з\~моменту отримання\~письмової вимоги\~Відповідачем про\~повернення коштів.\~Однак слід\~зазначити,\~що при\~укладанні вказаного\~договору Відповідач\~була введена\~в оману,\~одним з\~представників Позивача,\~що була\~присутня при\~укладанні та\~яка мала\~передати їй\~грошові кошти\~за оренду\~земельної ділянки,\~власником якої\~є Відповідач,\~та які\~були значно\~меншими за\~суму викладену\~у договорі.\~Разом з\~тим,\~шляхом шахрайських\~дій вказаними\~особами,\~за попередньою\~змовою з\~приватним нотаріусом,\~який посвідчував\~вказаний правочин,\~Відповідачеві було\~запропоновано на\~підпис договір\~позики,\~реєстраційний номер\~351,\~довіреність на\~ім`я\~Позивача та\~його дружину,\~на право\~повного розпорядження\~земельною ділянкою,\~що належить\~Відповідачеві,\~а також\~платіжні документи\~на отримання\~орендної плати\~за земельну\~ділянку.\~Вказана шахрайська\~схема є\~досить розповсюдженою\~у позивача\~та його\~спільників,\~про що\~може свідчити\~низка судових\~справ,\~що розглядались\~Томаківським районним\~судом Дніпропетровської\~області,\~а саме\~справи №№\~195/625/18,\~195/553/18,\~195/1913/21, в усіх вказаних цивільних справах позивачем є одна і та сама людина - [PERSON] , та згідно текстів рішень, вбачаються одні і ті самі обставини: існування правовідносин, що не пов`язані з отриманням грошових коштів в борг, примушення чи введення в оману осіб, щодо підписання боргових договорів, засвідчення вказаних договорів одним і тим самим приватним нотаріусом Томаківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнком Ю.В., вказання еквіваленту суми в іноземній валюті та раптове виникнення відповідно у 2018, 2019, та 2021 роках" складних сімейних обставин, що створюють потребу в грошових коштах" разом з тим, до позовної заяви не надано та матеріали справи не містять доказів, щодо фактичної передачі вказаної суми грошових коштів, способу та місця вчинення передачі такої досить істотної, зокрема для 2016 року суми грошових коштів. На думку відповідача можливо прийти до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення боргу є безпідставним, оскільки предметом договору позики зазначено 160000 грн. 00 коп., що еквівалентно 6446.41 доларів, за встановленим сторонами обмінним курсом 1,00 долар = 24,82 грн. Тому посилання позивача на курс Національного банку України (на 19 березня 2024 року) 38,97 грн. за долар є таким, що суперечить умовам договору позики, укладеним сторонами. Така ж правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, згідно якої встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Суд, заслухав пояснення представника позивача, думку представника відповідача, дослідивши та вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних с у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Так, статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України. Згідно ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Так, судом були встановлені наступні обставини. Так, 14 липня 2016 року між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] був укладений та засвідчений в нотаріальному порядку Договір позики, який зареєстровано в реєстрі за № 351 (а.с.5). Згідно даного договору громадянин [PERSON] надав у борг громадянці [PERSON] грошові кошти у сумі 160 000,00 (сто шістдесят тисяч) грн. строком до 14.07.2026 року; Відповідно до п. 2 Договору саме таку суму грошових коштів громадянка [PERSON] зобов`язується повернути громадянину [PERSON] до 14.07.2026 року в порядку та умовах передбачених Договором. Відповідно до п. 3 Договору громадянка [PERSON] зобов`язана повернути громадянину [PERSON] позичену грошову суму раніше строку, зазначеного в пункті 2 Договору, на вимогу, яка повинна бути викладена письмово та пред`явлена позичальнику за 30 (тридцять) днів до виконання. Відповідно до пункту 4 Договору, у разі несвоєчасного повернення суми позики стягується 10 % штрафу від суми позики. Згідно Листа громадянин [PERSON] направив на адресу громадянки [PERSON] вимогу про повернення йому грошової суми в розмірі 251216 грн (згідно офіційного курсу НБУ гривні до долару США станом на 19.03.2024 року: 6446,41 Х 38,97) на протязі 30 днів після отримання листа вимоги (а.с.6). Факт направлення та отримання вищевказаного документу підтверджується відповідною квитанцією АТ «Укрпошта» про направлення листа від 20.03.2024 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 53500 0231743 4, у якому є підпис громадянки [PERSON] про отримання листа 01.04.2024 року та (а.с.7). Згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.07.2016 року, тобто на дату укладення договору позики, 1 долар США становив 24,82 грн., отже сума позики 160 000 грн. на момент укладення договору позики була еквівалентна 6446,41 доларів США (160000 / 24,82 = 6446,41 грн.) Згідно офіційного курсу НБУ (за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=19.03.2024&period=daily) станом на 19.03.2024 офіційний курс гривні щодо долара США становив (1 долар США становив у гривневому еквіваленті 38,9744 грн., тому сума боргу складає: 6446,41 доларів США в еквіваленті становить 251216 грн. (6446,41 х 38,9744 = 251 244, 96 грн). Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 1046\~ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом частини першої\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Частиною другою\~статті 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Досліджуючи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 464/3790/16-ц. Таким чином, договір позики був підписаний його сторонами, і на час його підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договору сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Отримавши громадянина [PERSON] грошові кошти, громадянка [PERSON] погодилися з умовами даного договору. Так, громадянка [PERSON] не виконала умов укладеного із громадянином [PERSON] договору позики у визначений сторонами у договорі строк, після направлення вимоги про повернення позики, кошти не повернула, хоча боржник і зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням штрафу, обумовленого сторонами у договорі позики. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно вимог ч. 1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою\~статті 612 ЦК України\~встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~вимог ст.524\~ЦК України\~зобов`язання\~має бути\~виражене у\~грошовій одиниці\~України -\~гривні.\~ Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 13.12.2023 по справі № 754/5522/22; від 18.10.2023 по справі № 754/2449/22; від 31.05.2023 по справі № 466/6665/21; від 05.04.2023 по справі № 754/16388/19. Частиною 1, 3\~ст.89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу, тобто виключне право оцінки доказів належить тільки суду, Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 251 216,00 (двісті п`ятдесят одна тисяча двісті шістнадцять) грн - це сума боргу по курсу НБУ (гривні до долару США)\~саме\~станом на 19.03.2024 \~(6446,41 доларів США х 38, 97 грн.), оскільки це відповідає вимогам закону щодо стягнення сум в гривневому еквіваленті (по відношенню до курсу іноземної валюти), якщо справа вже розглядається судом, а не йде мова про добровільне виконання зобов'язань сторонами договірних відносин . Крім того, відносно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 25 121,00 (двадцять п`ять тисяч сто двадцять одну) грн по Договору позики від 14 липня 2016 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Пунктом 4 вищевказаного договору передбачено якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10 (десять) відсотків штрафу від простроченої суми. Відповідно\~до вимог\~ст.549\~ЦК України\~неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання.\~ Штрафом є\~неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до вимог ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Відповідно до\~вимог ст.551\~ЦК України\~предметом неустойки\~може бути\~грошова сума,\~рухоме і\~нерухоме майно.\~ Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Однак, відповідно до вимог п.18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦИВІЛЬНОГО КОДЕКСУ УКРАЇНИ у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від\~обов`язку сплати\~на користь\~кредитодавця (позикодавця)\~неустойки (штрафу,\~пені)\~за таке\~прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з\~24\~лютого 2022\~року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).\Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022\. Таким чином, оскільки позивачем вимога про повернення відповідачу грошової суми відповідно до договору позики, була направлена 20.03.2024 року, суд приходить обгрунтованого висновку про необхідність застосування п.18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦИВІЛЬНОГО КОДЕКСУ УКРАЇНИ, та необхідності відмови стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 25 121,00 грн. При зверненні позивача до суду ним заявлено позовні вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір з урахуванням приписів пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України у розмірі 2763,37 грн. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору пропорційна розміру задоволеної частини позовних вимог, що становить 2 512,16 грн.

Outcome: partial