Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Процесуальні дії по справі. 24.03.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою до Черняхівської територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай), за змістом якої просить визнати за ним право на земельну частку (пай), без визначення цієї частки меж в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в КСП "Жадьківське" село Жадьки Жадьківської сільської ради Черняхівського (змінено на Житомирський) району Житомирської області, на підставі сертифікату серія ЖТ № 0240800 за №517, виданого Черняхівською державною районною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження голови Черняхівської РДА від 22.04.1997 р. №108. Ухвалою від 25.03.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче\~засідання\~призначив на\~ 23.04.2025 року об 11:00 год. Ухвалою від 23.04.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 22.05.2025. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач відповідно до рішення від 30.07.2003 восьмої сесії 24 скликання Жадьківської сільської ради Черняхівського району "Про затвердження списків громадян, співвласників земельних часток (паїв) реформованого КСП "Жадьківське", включений до списків громадян, співвласників земельних часток (паїв) реформованого КСП "Жадьківське". Позивач пояснює, що згідно отриманої відповіді відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного Управління Держгеокадастру у Житомирській області, в Книзі реєстрації сертифікатів має місце запис щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0240800 за №517 на гр. [PERSON] , на підставі розпорядження голови Черняхівської РДА від 22.04.1997 року №108 без зазначення дати та підпису отримання сертифікату власником та неможливості видачі дубліката сертифікату. За даними позивача, 24.01.2025 Відділом №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, у видачі дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) йому в усній формі відмовлено. Оскільки позивач у позасудовому порядку не може захистити свої права,\~ та позбавлений можливості оформити право на земельну частку (пай) у інший спосіб, за захистом свого порушеного права звернувся до суду. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 20.05.2025 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує (а.с.38) . Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив. 03.04.2025 на адресу суду подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо рішення покладається на розсуд суду (а.с.28) . Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, позицію щодо виниклих спірних правовідносин сторонами висловлено у поданих ними заявах, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5\~ст.12 ЦПК України\~створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених\~ЦПК України. У судовому засіданні від 22.05.2025 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду. Згідно із ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до архівної копії рішення Жадьківської сільської ради восьмої сесії ради 24 скликання від 30.07.2003 "Про затвердження списків громадян, співвласників земельних часток (паїв) реформованого КСП "Жадьківське", вказазним рішенням затверджений список громадян співвласників земельних часток (паїв) реформованого КСП "Жадьківське" в кількості 541 чоловік (а.с.9). До вказаного списку позивач - [PERSON] включений за номером №517 (а.с.15 зворотня сторна). Згідно із копією розпорядження голови районної державної адміністрації від 22.04.1997 №108 " Про затвердження рорзрахунку вартості земельної частки /паю/ та її розміру в умовних кадастрових гектарах по господарствах району" затверджено розрахунок вартості земельної частки /паю/ та її розміру в умовних кадастрових гектарах, зокрема, КСП "Жадьківське" Жадьківської сільської ради. Виготовлення сертифікатів на право на земельну частку (пай) доручено здійснити Житомирському філіалу інституту землеустрою (а.с.8). Листом №18/0/30-25 від 16.01.2025 Відділ №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській повідомив позивача про те, що у відділі відсутня інформація про отримання [PERSON] , на підставі розпорядження голови Черняхівської РДА від 22.04.1997 №108 сертифікату на право на земельну частку (пай) реформованого КСП " Жадбківське" ( а.с. 6). Одночасно вказаним листом додатково повідомлено позивача про відсутність можливості видачі як дублікату, так і копії сертифіката на право на земельну частку (пай), зважаючи на визначений порядок його видачі. За відомостями Відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, наведеними у листі №720/35-25 від 05.03.2025 (а.с.7), відповідно до розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації від 01.11.2004 року №358 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 30.09.2004 р. №322 "Про погодження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) реформованого КСП "Жадьківське" Жадківської сільської ради", визначено середній розмір земельної частки (паю), що в умовних кадастрових гектарах становить 3,24 га (а.с.7). За даними позивача, з метою отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0240800, позивач звертався до Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області. Проте, йому відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, оскільки відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил користування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" від 10.07.2018 №2498-VIII, органи місцевого самоврядування втратили відповідні повноваження. Позивач, вказує на те, що відсутність можливості отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) позбавляє його права на земельну частку (пай) із земель колективної власності реформованого КСП "Жадьківське" Жадьківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, тому за захистом свого порушеного права звернувся з даним позовом до суду. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на предмет та підстави позову суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з визнання\~ права власності на земелю колективної власності реформованого колективного сільськогосподарського підприємства "Жадьківське" Жадьківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, які регулюються нормами права, що містяться в книзі 3 ЦК України. За положеннями частини 1 статті 1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" №2114-ХІІ від 14.02.1992 (в редакції від 21.01.1994) колективне сільськогосподарське підприємство (надалі підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і дії на засадах підприємництва та самоврядування. Стаття 5 вказаного Закону № 2114-ХІ передбачає, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. \~ \~ \~ \~За положеннями частини 1 та частини 4 статті 10 Закону № 2114-ХІІ земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Члену підприємства, який побажав вийти з його складу для організації селянського (фермерського) господарства, земельна ділянка надається із земель запасу, а в разі їх відсутності із земель підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва в частині, що припадає на одного члена колективу. Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно до абзацу третього пункту 1, абзацу першого пункту 2, пунктів 5, 6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами першою та другою статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України,сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Суд звертає увагу на те, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) або сертифікат було втрачено. \~ \~ \~ \~Верховний суд у постановах від 17.05.2021 у справі № 599/2259/19, від 15.06.2021 у справі № 743/961/20 резюмує, що головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю. Як встановлено судом, [PERSON] включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В "Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Черняхівською районною державною адміністрацією "КСП "Жадьківське" Жадьківської сільської ради, міститься запис щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0240800. Однак такий сертифікат позивачем не отриманий. 01.01.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" № 2498-VIII від 10.07.2018. Зазначеним законом, серед іншого, внесені зміни до ЗК України та ЗУ "Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" № 899-IV від 05.06.2003. Відповідно до п. 21 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Разом з тим, законодавець порядку видачі нового сертифікату на ім`я особи, якій його сформовано та зареєстровано у відповідній Книзі не передбачив. Видача сертифікатів, копій (дублікатів) сертифікатів на земельну частку (пай) у зв`язку із змінами в законодавстві не відбувається, бланки таких сертифікатів не виготовляються. Окрім того, на даний час право розпорядження не витребуваними земельними частками (паями) не належить до повноважень державних адміністрацій. Відтак, позивач позбавлений можливості реалізувати належне йому право на земельну частку (пай) реформованого КСП "Жадьківське". Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зазначені норма національного законодавства кореспондується із нормами міжнародного права. Відповідно до ст. 1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачем\~належними та\~допустимими доказами\~доведено одержання\~ним \~права на\~земельну частку\~(пай)\~в колективному\~сільськогосподарському підприємстві\~«Жадьківське» на\~момент реєстрації\~державного акта\~на право\~колективної власності\~на землю та те, що в інший позасудовий спосіб позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на земельну частку (пай), а відтак порушене право останнього на земельну частку (пай) підлягає захисту, а позов задоволенню. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,

Outcome: approved