Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник [PERSON] адвокат Бойко Р.Б. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за позивачкою право власності на 1/3 частку індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що 10 січня 1989 року виконкомом Підмихайлівської сільської ради на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , в якому зазначено про його належність членам колгоспного двору, голова якого [PERSON] . З довідки Добровлянського старостинського округу № 1 від 07.11.2024 № 122 станом на 15.04.1991 за адресою по [ADDRESS] , були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого 28.01.2021 за № 5 секретарем Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, все своє майно та майнові права [PERSON] заповіла [PERSON] . Листом від 31.03.2025 №296/02-14 нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній документ, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі. [INFO] помер [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого 28.01.2021 за № 5 секретарем Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, все своє майно та майнові права [PERSON] заповів [PERSON] . Листом від 04.09.2024 № 675/02-14 нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній документ, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі. Таким чином, на момент смерті [PERSON] і [PERSON] мали право по 1/6 частці вищевказаного нерухомого майна, які слід присудити позивачці. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідачі подали до суду заяви, згідно з якими розгляд справи просять здійснювати без їхньої участі. Позов визнаю повністю та не заперечуються щодо його задоволення. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 16.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачам строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання та відзиву на позовну заяву. 13.05.2025 представник позивачки подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує. Ухвалою суду від 13.05.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 16.05.2025 відповідачі подали до суду заяви, згідно з якими розгляд справи просять здійснювати без їхньої участі. Позов визнаю повністю та не заперечуються щодо його задоволення. Частиною 1 статті 206\~ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що відповідачі позов визнали, визнання ними позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачів та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.11.2014 (а.с. 23). Згідно зі свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 10.01.1989 житловий будинок в цілому, що розташований по [ADDRESS] , належить членам колгоспного двору, головою якого був [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до довідки Добровлянського старостинського округу № 1 від 07.11.2024 № 122 згідно з даними по господарської книги № 5 (1991-1995 роки) Добровлянського старостинського округу станом на 15.04.1991 за адресою [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до заповіту від 28.01.2021, який посвідчений секретарем Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстрований у реєстрі за № 5, [PERSON] всі належні майнові права, а також усе майно, що буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось, а також усе те, на що за законом мав право, заповів дочці [PERSON] (а.с. 26, 27). Позивачка [PERSON] \~07.12.2021\~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Лесик В.Б.\~з метою\~прийняття спадщини\~після смерті\~батька [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~заявою №\~783(а.с. 25). Згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 07.12.2021 приватним нотаріусом Лесик В.Б. було зареєстровано спадкову справу № 68795144 після смерті [PERSON] (а.с. 30). Листом приватного нотаріуса від 04.09.2024 № 675/02-14 позивачку повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] неможливо, оскільки право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору головою якого є [PERSON] , та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно (а.с. 24). Відповідно до довідки № 612 від 29.11.2021, виданої виконкомом Новицької сільської ради, по [ADDRESS] , з 1933 року по день смерті [INFO] мешкав і був зареєстрований [PERSON] . До дня смерті останнього і по даний час за вказаною адресою зареєстровані та проживають: дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , дочка [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28, 34). Згідно зі заповітом від 28.01.2021, який посвідчений секретарем Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстрований у реєстрі за № 6, [PERSON] всі належні майнові права, а також усе майно, що буде належати на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б не складалось, а також усе те, на що за законом мав право, заповіла дочці [PERSON] (а.с. 36, 37). Позивачка [PERSON] \~28.11.2024\~звернулася до\~приватного нотаріуса\~Лесик В.Б.\~з метою\~прийняття спадщини\~після смерті\~матері [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~заявою №\~899(а.с. 32). Згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі від 28.11.2024 приватним нотаріусом Лесик В.Б. було зареєстровано спадкову справу № 73362656 після смерті [PERSON] (а.с. 38). Листом приватного нотаріуса від 31.03.2025 № 296/02-14 позивачку повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок по [ADDRESS] неможливо, оскільки право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, членом якого була [PERSON] та відсутністю документа, який визначає і підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно (а.с. 31). Відповідно до довідки № 132 від 22.11.2024, виданої старостою Добровлянського старостинського округу [ADDRESS] , з 1958 року по день смерті [INFO] проживала і була зареєстрована [PERSON] . До дня смерті останньої за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON] дочка [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 35). Таким чином між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітами після смерті [PERSON] та [PERSON] . Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Статтею 2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, за правилами статті 392\~ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно зі Законом України\~«Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст.\~120\~ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі за адресою [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/6 частці вказаного домоволодіння. Судом встановлено, що [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~а [INFO] помер\~ [PERSON] . Отже, після смерті останніх відкрилася спадщина на належні їм частки домоволодіння по [ADDRESS] . Згідно зі ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1223\~ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім позивачки, інших спадкоємців, які звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, немає. Спадковий договір від імені спадкодавців не укладався. Таким чином позивачка, будучи спадкоємцем за заповітом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала спільно зі спадкодавцями на час відкриття спадщини та протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадкового майна. За таких обставин, враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті батьків, яка проживала зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, від спадкового майна не відмовлялася та звернулася\~зі заявами\~про видачу\~їй свідоцтв\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~після смерті\~останніх, беручи до уваги, що відповідачі позов визнали, а також те, що позивачка не може оформити свої спадкові права через відсутність документів, які підтверджують частку спадкодавців у колгоспному дворі на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за [PERSON] в порядку спадкування права власності на 1/3 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (1/6 частка, що належала [PERSON] , як члену колгоспного двору, + 1/6 частка, що належала [PERSON] , як члену колгоспного двору). На підставі викладеного ст.ст. 16, 346, 347, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1273, 1296, ЦК України, ст.ст.\~120-123,\~524-527,\~548-549\~ЦК України (в редакції від 18.07.1963), Закону УРСР «Про власність», ст.ст. 2, 13, 80, 81 ЦПК України,\~

Outcome: approved