Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Зарічного районного суду м.Суми від 23.05.2019 по справі №591/3259/19 на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття на 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що його матеріальне становище істотно змінилося у зв`язку з повторним укладенням шлюбу та народженням сина, утриманням сина дружини, незадовільний стан здоров`я після отримання поранення у 2022 році, та неможливістю працевлаштування. Ухвалою суду від 03.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 10:00, 13.05.2025. 18.03.2025 до суду надійшов відзив згідно якого відповідачка заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що позивач є працездатною особою, на обліку в центрі зайнятості не перебуває та не має перешкод для працевлаштування, стан здоров`я їх спільної дитини наразі погіршився, просить залишити попередній розмір аліментів для забезпечення належного рівня життя, виховання та розвитку дитини. У судовому засіданні позивач вимоги заяви підтримав та просив задовільнити із зазначених у позові підстав, відповідачка заперечувала щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі, розірваному рішенням Зарічного суду м.Суми від 28.12.2018 (справа №591/7365/18), мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Згідно судового наказу судді Зарічного районного суду м.Суми від 23.05.2019 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового віку для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Позивачем 21.01.2023 укладено шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ), від якого вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), крім того [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Як на підтвердження погіршення свого стану здоров`я, позивачем до позову додано консультативний висновок спеціаліста, виписку з медичної карти стаціонарного хворого від 29.07.2024, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) [PERSON] від 25.03.2023. На підтвердження свого матеріального стану, позивачем долучено відомості з ЄДРФО про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перенарахованого) податку та військового збору станом на 26.12.2024, згідно яких останній за період з грудня 2023 року по вересень 2024 року отримував дохід ,лише за надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис. Як на підставу звернення із позовом до суду вказує на зміну свого сімейного та фінансового положення у зв`язку з укладенням шлюбу, народженням другої дитини та утриманням дитини нової дружини, а також погіршенням стану свого здоров`я після отримання травми та не можливістю працевлаштуватися у зв`язку з цим. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, в силу положень ст.192 СК України розмір аліментів не є незмінним. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи, суд вважає, що позивачем не доведено обставин на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б достовірно підтверджували обставини які визначені законодавцем як підставу для зменшення розміру аліментів. Зокрема, посилання позивача на зміну сімейного стану та утримання спільної з новою дружиною дитини, та дитини дружини (доказів чого, до суду не надано), не свідчить про не можливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 23.05.2019. Суд не приймає до уваги доводи позивача про неможливість працевлаштування у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, оскільки з наданої позивачем виписки датованої 2024 роком з рекомендацій вбачається лише обмеження фізичного навантаження, крім того надані відомості за минулий період, що об`єктивно не свідчить про встановлення якихось обмежень на теперішній час, доказів, що позивачу встановлена стійка втрата працездатності чи група інвалідності, які встотно впливають на його змогу сплачувачти аліменти матеріали справи не містять, як і не містять доказів вжиття позивачем заходів для працевлаштування (зокрема перебування на обліку в центрі зайнятості). При вирішенні позову суд вважає за потрібне зазначити, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, працездатний, будь-яких доказів щодо об`єктивної неможливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному судовим наказом Зарічного районного суду м.Суми від 23.05.2019 позивачем не надано. Також, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу, а стягнення аліментів у розмірі визначеному судовим наказом Зарічного районного суду м.Суми від 23.05.2019 не буде суперечити вимогам ст. 128 КзПП. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи положення ст. 182, 192 СК України, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed