Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Порхун О.П. звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 50,1 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивачка [PERSON] має у власності житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 313 від 11.09.2024 року. Позивачка звернулась до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності на її житловий будинок. Проте, рішенням державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77462327 від 25.02.2025 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою позивачки у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: не подано документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, для реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилась державна реєстрація прав власності, згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому, позивачка не змогла надати державному реєстратору документ, що посвідчує її право власності на земельну ділянку під її житловим будинком через те, що вона не може її приватизувати, оскільки у період воєнного стану в Україні заборонена приватизація земельних ділянок, окрім приватизації земельних ділянок, власниками житлових будинків, які на них розташовані. У зв`язку з чим, у [PERSON] виникло безвихідне становище, а саме, вона не може зареєструвати право власності на будинок, через те, що не є власником земельної ділянки під ним, і відповідно не може оформити належним чином земельну ділянку, оскільки не зареєстровано право власності на будинок. За вказаних обставин, позивачка [PERSON] звернулася за захистом своїх порушених прав до суду. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 07.05.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі до підготовче засідання. У підготовче засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Порхун О.П. не прибули, представник позивачки адвокат Порхун О.П. надіслала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Тетіївської міської ради у підготовче засідання не прибув, через канцелярію суду подав клопотання, у якому зазначив, що Тетіївська міська рада визнає позав у повному обсязі. Разом з тим, просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі доказив їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 6 архівного фонду №Р-22 «Теліжинецька сільська рада с. Теліженці Тетіївського району Київської області» на 2016-2023 роки за гр. [PERSON] , рахується житловий будинок в [ADDRESS] . Рік побудови житлового будинку 1982, загальна площа 73,7 кв.м., житлова площа 50,1 кв. м. Житловий будинок розташований на не приватизованій земельній ділянці 0,25 га., що підтверджується випискою, виданою 11.09.2024 року № 313 Кашперівським старостинським округом виконавчого комітету Тетіївської міської ради (а. с. 16). На цей житловий будинок позивачка [PERSON] замовила технічний паспорт, який був виготовлений 13.08.2024 року комунальним підприємством «Тетіївське бюро технічної інвентаризації» виконавчого комітету Тетіївської міської ради (а. с. 9-15). Із інформаційної довідки комунальним підприємством «Тетіївське бюро технічної інвентаризації» виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 410 від 26.08.2024 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року правовстановлюючий документ на нерухоме майно (житловий будинок), за адресою: [ADDRESS] , в БТІ не зареєстровано (а. с. 8). Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77462327 від 25 лютого 2025 року, державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовила у проведенні реєстраційних дій за заявою позивачки, оскільки подані нею документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: не було подано документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, для реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилась державна реєстрація прав власності, згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а. с. 17). Наразі позивачка [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право власності на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує речове право на земельну ділянку під цим будинком. Водночас, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право власності на земельну ділянку під цим будинком, оскільки право власності на житловий будинок не зареєстровано і відповідно вона не є власником цього будинку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинен забезпечити поновлення саме порушеного права особи, яка звернулася за судовим захистом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» для проведення\~державної реєстрації\~прав власності\~на індивідуальні\~(садибні)\~житлові будинки,\~садові,\~дачні будинки,\~господарські (присадибні)\~будівлі і\~споруди,\~прибудови до\~них,\~що були\~закінчені будівництвом\~до 5\~серпня 1992\~року та\~розташовані на\~територіях сільських,\~селищних,\~міських рад,\~якими відповідно\~до законодавства\~здійснювалося ведення\~погосподарського обліку,\~і щодо\~зазначених об`єктів\~нерухомості раніше\~не проводилася\~державна реєстрація\~прав власності,\~подаються: 1)\~виписка із\~погосподарської книги,\~надана виконавчим\~органом сільської\~ради (якщо\~такий орган\~не створений\~-\~сільським головою),\~селищної,\~міської ради\~або відповідною\~архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Відповідно до\~підпункту 5\~розділу Х\~Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом. Отже, враховуючи наведені вище норми права, оцінюючи надані докази, беручи до уваги визнання відповідачем позову, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку, що відсутність у позивачки [PERSON] документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинком, що розташований за адресою:\~ [ADDRESS] , не позбавляє її права набути права власності на вказаний будинок, втім в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити належним чином це право, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved