Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 24.07.2018 р. він взяв шлюб з відповідачем, згодом шлюб був припинений в результаті його розірвання на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2020 р. (справа 199/1387/20). [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої був зазначений позивач, втім, батьківство відносно цієї дитини позивач оспорює, оскільки відповідач зустрічалася з іншим чоловіком та намагалася приховати зраду, про те, що позивач не є батьком дитини він дізнався від відповідача. Позивач просив суд виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, як батька [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Дніпра з актового запису від 05.02.2019 р. №195, складеного Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). В окремо поданій суду заяві позивач просив суд про розгляд справи у його відсутності, просив суд задовольнити позов. Відповідач позов визнала, про що повідомила суд в окремо поданій суду заяві. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2025 р. прийнято до розгляду дану цивільну справу та відкрито провадження в ній. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, позивач та відповідач перебували у шлюбі з 24.07.2018 р., який був зареєстрований Солом?янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві,актовий запис №1449. [PERSON] народилася [INFO] , про що свідчить видане Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис від 05.02.2019 р. №195. Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України батьком дитини зазначений позивач. Позивач наголошує на тому, що він не є батьком дитини. Відповідач позов визнала. Правовідносини між учасниками справи виникли зі спору відносно батьківства дитини та регулюються ст.ст. 121 та 136 СК України. Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Особа, яка записана батьком дитини, відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України). Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа «Калачова проти Російської Федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Отже, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення у процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України. Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає в тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення. В той же час, як встановлено судом, відповідач позов визнала, про що повідомила суд в окремо поданій суду заяві. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даній справі визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому для суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову та виключення запису про позивача, як батька дитини, з актового запису про народження дитини. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнала, для суду в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України наявні підстави для повернення 50% судового збору (605 грн. 60 коп.), сплаченого позивачем при поданні позову 17.03.2025 р. (код квитанції 9372 8487-7543 5848).

Outcome: approved