Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі\~ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 17.04.2024 укладено Кредитний договір (оферти) № 17.04.2024-100001711. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн.,що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 17.04.2024, строком на 38 дні. Відповідно до договору та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 4 000,00 грн. строком на 38 днів, [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу відповідач. свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 8620 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., по процентам в розмірі 3720 грн. та неустойки 900грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З урахуванням викладеного, ТОВ «Споживчий центр»\~\~просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву та подання клопотання про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін. Клопотань не надходило. Судом встановлено, що 17.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладено кредитний договір № 17.04.2024-100001711. Сума кредиту 4000 грн. Строк на який надається кредит 38 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 24.05.2024 року (п.п. 2, 3,4 Заявки). Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4000 грн підтверджено квитанцією сервісу LiqPay, платіж 2451061756 від 17.04.2024 року на платіжну карту, призначення платежу: видача за договором № 17.04.2024-100001711. (а.с28) Зазначені реквізити банківської карти у квитанції LiqPay співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у договорі (заявці). Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 17.04.2024-100001711, заборгованість відповідача складається із основного боргу 4000,00 грн, процентів 3720,00 грн., неустойки 900,00 грн., а всього 8620,00 грн. Згідно п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч.1 ст.203\~ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. У підписаному відповідачем кредитному договорі № 17.04.2024-100001711визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами\~ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст.\~629\~ЦК\~України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Водночас згідно з вимогами ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не оспорив, хоча мав таку можливість. Щодо стягнення неустойки за вищевказаним договором, суд зазначає наступне. Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час. Враховуючи викладене, нарахування позивачем неустойки за невиконання зобов`язань не відповідає вимогам вищевикладених нормативно-правових актів, тому у цій частині позовних вимог слід відмовити. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем в сумі 2422,40 грн. і документально підтверджені платіжною інструкцією №СЦ0002344 від 24 січня 2025 року, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial