Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою про визнання безвісно відсутнім брата, [PERSON] , [INFO] . Вимоги заяви в судовому засіданні обґрунтувала тим, що вона, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними братом та сестрою. Народилися в с.Голубівка Ружинського (на даний час Бердичівського) району Житомирської області. Заявниця після одруження переїхала проживати до чоловіка в с.Зарудинці Ружинського району Житомирської області, а брат залишився проживати в с.Голубівка того ж району. Брат не був одружений та не мав дітей. Їхні батьки на даний час померли. В 2008 році брат пішов з дому ( ніби то поїхав на заробітки в Київську область) та пропав безвісно: з ним з того часу втрачений будь-який зв`язок, про нього немає жодних відомостей і його місце перебування не відоме. Всі результати пошуку, які вона здійснювала, виявилися безрезультатними. 04.09.2024р. звернулась з офіційною заявою до Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області стосовно зникнення брата і в Єдиний реєстр досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження за №120243060480000895 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України На даний час стоїть питання стосовно майна брата, а саме - на належну йому земельну частку (пай), яку до 2028 року необхідно виділити в натурі (на місцевості), а також на 1\\2 частку земельної частки (паю), яку брат успадкував після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .. Вона, як сестра [PERSON] , у випадку його смерті є його спадкоємцем за законом другої черги, а тому потреба у визнанні брата безвісно відсутнім викликана метою вирішення майнових прав. Тому вимушена звертатись до суду по питанню визнання брата безвісно відсутнім. Позивачка в судовому засіданні підтримала заяву з підстав викладених в заяві, просила суд їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена. Представник заінтересованої особи Ружинської селищної ради в судовому засіданні підтримала заяву, та не заперечувала щодо її задоволення. В подальшому\~ в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи у її відсутність Заслухавши пояснення заявниці, заінтересованої особи, свідків, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заявлених вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є сестрою [PERSON] , що підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданим 04.04.2000 року Ружинським РВ УМВС України в Житомирській області (а.с.6); свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 28.05.1966 року с.Голубівка Ружинського району Житомирської області (а.с.8); свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 18.08.1971 року Голубівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.9); та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим Зарудинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.10). Батько заявниці та [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] в с.Голубівка Ружинського району Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Голубівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.11). Мати заявниці та [PERSON] , [PERSON] померла [INFO] в с.Голубівка Ружинського району Житомирської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Ружинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.12) [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але у період з 2008 року по даний час за даною адресою не проживає що підтверджується довідкою №205 від 02.12.2014 року виданою Ружинською селищною радою Бердичівського району Житомирської області (а.с.13). Витягом з ЄРДР № 12024060480000895 від 04.09.2024 підтверджується внесення відомостей щодо зникнення [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] .(а.с.14). Згідно з матеріалами кримінального провадження № 12024060480000895 від 04.09.2024 року яке порушено за фактом зникнення [PERSON] ч.1 ст.115 КК України, [PERSON] оголошено у розшук 12.09.2024 року, у зв`язку з чим заведено оперативно-розшукову справу №0313114. Допитана як свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] є братом заявниці [PERSON] , його добре знає, так як проживали в одному селі, спілкувалися, Останній раз його бачила в жовтні 2008 року, він заходи до неї і повідомив, що їде на роботу в с.Плесецьке Київської області на пилораму. З того часу його більше не бачила, в селі він не з`являвся. Сім`ї в [PERSON] не було, дітей також не було. Крім заявниці, [PERSON] є ще один брат, але він проживає в Росії, давно не приїздив на батьківщину. На теперішній час місцезнаходження [PERSON] , не встановлено. Допитана як свідок [PERSON] повідомила, що весь час проживає в с.Голубівка, [PERSON] знає зі школи, працювали в колгоспі разом. Восени 2008 року заходив до них, спілкувався з її чоловіком, казав, що їде в с.Плесецьке Київської області на пилораму. З тих пір його не бачила. Проживав з батьками, після смерті матері проживав сам у будинку батьків. Відповідно до пункту 3 частини 2 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до положення ч. 1 ст.43 ЦПК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Вищенаведене в повній мірі відповідає висновкам, зробленим в постанові ВС/КЦС від 07.05.2018 р. у справі № 225/1297/17. Відповідно до чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, врахувавши наведені докази, які є належними та допустимими у розумінні стст. 76, 81 ЦПК України, зокрема пояснення свідка та зазначені письмові докази, судом достовірно встановлено, що відомості відносно проживання та перебування [PERSON] на території України з 01 січня 2009 року відсутні, як і відсутні докази його смерті. Доказів на спростування вказаних вище обставин судом протягом розгляду справи не виявлено та не встановлено. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, якКримінальний кодекс У країни,Кримінальний процесуальний кодекс України,Закони України «Про Національну поліцію`та «Проіоперативну-розшукову діяльність». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів . Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживанні; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержан ія останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другоїстатті 43 ЦК України; ґ) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливої причому вказана презумпція має спростовний характер. і Згідно висновків Верховного Суду у складі; колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3339/15-ц, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла). З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо зона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року, якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо, визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає доведеним той факт, що з 01 січня 2009 року відсутні відомості про місце перебування [PERSON] , що дає підстави суду визнати його безвісно відсутнім з 01 січня 2009 року. На підставі ст. 43, 44 ЦК України, ст. 293, 306 ЦПК України,

Outcome: approved