Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоу Айти Едьюкейшн» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 21.11.2023 року між ним та відповідачем було укладено ГІГ-Контракт № 21/11/23-22ГК, відповідно до умов якого виконавець зобов`язувався надавати визначені ГІГ-контрактом послуги для задоволення господарських потреб та за завданням Замовника. Як стало відомо позивачу, відповідач протягом тривалого проміжку часу незаконно отримував грошові кошти від клієнтів позивача на свій особистий банківський рахунок без наміру перерахувати їх позивачу. Загальна сума таких коштів склала 127430 грн. 29.07.2024 року між сторонами було укладено Угоду про врегулювання спору, відповідно до якої відповідач визнав факт порушення своїх договірних зобов`язань, вчинення ним протиправних діянь та суму незаконно отриманих коштів в розмірі 127430 грн. З огляду на часткове зарахування зустрічних однорідних вимог залишок заборгованості відповідача перед позивачем склав 79595,42 грн. Проте, у встановлений угодою про врегулювання спору строк відповідач кошти в розмірі 79595,42 грн. позивачу не повернув. 16.10.2024 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію із вимогою про повернення коштів в розмірі 79595,42 грн., яка була залишена відповідачем без реагування, що слугувало підставою для звернення до суду із позовом. Ухвалою судді від 08.04.2025 року справу прийнято до свого провадження, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла його письмова заява, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав,просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядок. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоу Айти Едьюкейшн» та [PERSON] було укладено ГІГ-Контракт № 21/11/23-22ГК, відповідно до умов якого виконавець зобов`язувався надавати визначені ГІГ-контрактом послуги для задоволення господарських потреб та за завданням Замовника. Перелік послуг визначено п. 1.2 Гіг-контракту: обробка вхідних та здійснення вихідних дзвінків, робота з CMR; перевірка пошти; робота з потенційними клієнтами замовника; виконання поставлених замовником планів; супроводження оформлення відносин з клієнтами замовника. Як стало відомо позивачу, відповідач протягом тривалого проміжку часу незаконно отримував грошові кошти від клієнтів позивача на свій особистий банківський рахунок без наміру перерахувати їх позивачу. Загальна сума таких коштів склала 127430 грн. 29.07.2024 року між сторонами було укладено Угоду про врегулювання спору, відповідно до п.1.2 якої відповідач визнав, що порушив умови ГІГ-контракту та здійсним шахрайські дії, а саме: незаконно отримував кошти від клієнтів компанії на свій особистий банківський рахунок, що завдало матеріальних збитків компанії. Сума визнаного боргу відповідачем згідно п.1.3 Угоди становить 127430,00 грн. Відповідно до п. 1.4 Угоди відповідач зобов`язався повернути незаконно отримані кошти у повному обсязі. За змістом п.2 Угоди сторони досягли згоди щодо припинення дії ГІГ-контракту з 29.07.2024 року. П.3.2 Угоди передбачено, що компанія визнає, що на момент припинення ГІГ-контракту згідно з п.2 Угоди має суму винагороди [PERSON] за надані послуги за ГІГ-контрактом станом на 29.07.2024 року у розмірі 47834,58 грн. Згідно з п. 3.3. Угоди сторони домовились щодо часткового зарахування зустрічних вимог та відповідач погодився, що сума винагороди за ГІГ-контрактом, зазначена в п.3.2 Угоди, яку компанія має виплатити [PERSON] , зараховується Компанією в рахунок погашення частин суми заборгованості щодо незаконно отриманих коштів. Відповідно до п. 3.4 Угоди на підставі часткового зарахування зустрічних вимог згідно з п.3.3 цієї Угоди особа визнає та зобов`язується повернути різницю коштів в розмірі 79595,42 грн. не пізніше 30.09.2024 року на банківський рахунок компанії. П. 7.1 Угоди передбачено, що у разі невиконання цієї вимоги Компанія залишає за собою право звернутися до правоохоронних органів та подати судовий позов про відшкодування збитків. У встановлений угодою про врегулювання спору строк відповідач кошти в розмірі 79595,42 грн. позивачу не повернув, у зв`язку з чим 16.10.2024 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію із вимогою про повернення коштів в розмірі 79595,42 грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист з відміткою АТ «Укрпошта», фіскальним чеком від 16.10.2024 року (фіскальний номер програмного реєстратора розрахункових операцій 4000771699). Однак відповідач відповіді на претензію не надав, вимог, зазначених у ній, не виконав. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 79595,42 грн. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. . Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у заподіянні шкоди встановлена, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача майнової шкоди. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч.1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості грунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума витрат по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved