Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

У травні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та позивачем, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції від 03.06.2006, актовий запис серія [NUMBER]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції від 03.06.2006, актовий запис 246. Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В позовні заяві позивач зазначає, що життя з відповідачем не склалося, з часом відносини погіршилися, спільний побут між подружжям не ведеться та шлюбні відносини не можуть бути поновлені, примирення та подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного просить суд позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 головуючим суддею у справі визначено Блащука А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. 20.05.2025 до Подільського районного суду м. Києва від відповідача у справі [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач просив суд пришвидшити розгляд справи, час для примирення між сторонами не надавати, розгляд справи проводити без його участі. Крім того, зазначив, що майнові спори між ним та позивачем відсутні, оскільки передав у особисту приватну власність позивача 100 000 (сто тисяч) долларів США. 20.05.2025 року до Подільського районного суду м. Києва від позивача у справі [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, з проханням пришвидшити розгляд справи. Час для примирення між сторонами просила не надавати. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилася. Повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності. Матеріали справи досліджено відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 ст. 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, що передбачено ст. 16 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 03.06.2006 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 246, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у подружжя народились діти [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Судом беруться до уваги доводи позивача, викладені в позовній заяві та позиція відповідача у справі, викладена в заяві від 16.05.2025 (надійшла до суду 20.05.2025). При цьому судом враховується позиція Верховного Суду, викладена у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18 (61-3235св19), згідно з якою закріплена статтею 111 СК України норма щодо необхідності вжиття заходів до примирення подружжя є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Крім того, суд виходить з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Таким чином, з`ясувавши взаємостосунки сторін, мотиви розірвання шлюбу, позицію сторін у справі, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, а тому суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При розподілі судових витрат суд керується ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved