Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.\~В обґрунтування\~позову посилалася\~на ту\~обставину,\~що12 липня 2023 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб зареєстрований Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 227. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки, відсутність взаємної поваги та любові. Фактичні сімейні відносини у Сторін припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач вважає, що збереження сімї неможливе оскільки суперечить їх інтересам, та інтересам дитини. Тому представник позивача просила: - розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 227; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач та представник позивача,\~не з`явилися,\~представник позивача\~надала клопотання\~про розгляд\~справи без\~участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (надіслання судового виклику, та розміщення оголошення на сайті Судова влада України), причини неявки суду не повідомив, клопотань, відзив на позовну заяву не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Гайсинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 227, що підтверджується оригіналом свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 12 липня 2023 року (а. с. 5). Подружжя має неповнолітню дитину: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтво про народження та копією витягу із за стосунку «Дія» видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області Серія [NUMBER] від 23.06.2011 актовий запис №511, батьками дитини значаться: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14 15). [PERSON] фактично проживає [ADDRESS] , що підтверджується витягом із за стосунку «Дія» довідкою переселенця (а. с. 10). За витягом з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] зареєстрована за місцем реєстрації: [ADDRESS] (а. с. 16). Розглянувши вимогу про розірвання шлюбу, суд керувався наступним. Відповідно до ч. 1 ст.\~51\~Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, а також враховуючи що надії на збереження сім`ї немає, причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу обґрунтовані, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд керувався наступним. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Аліменти на дитину можуть бути присуджені як в твердій грошовій сумі, так і в частці від доходу платника. Спосіб стягнення визначається стягувачем (особою, яка звертається з позовом про стягнення аліментів), тобто із тим з батьків, з ким проживає дитина. Умовою для звернення до суду одного з батьків із позовом про стягнення аліментів на утримання дитиною є перебування дитини на утриманні такої особи. Отже, факт/обставина щодо того, з ким проживає дитина має значення для вирішення указаної справи, з огляду на те, що від її встановлення безпосередньо залежить наявність підстави для звернення позивача до суду із відповідною позовною заявою, відтак, ця обставина має бути обов`язково доведена позивачем. Оскільки позивач не надала підтвердження, що дитина є на її утриманні суд відмовляє в задоволені вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: partial