Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

11 квітня 2025 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У позові зазначив, що відповідачка має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини внесені у відповідності до ст.135 СК України. Після народження дитина залишилася у відділенні КНП "Обласна клінічна лікарня" Миколаївської обласної ради, оскільки народилася завчасно, а відповідачка повернулася до с-ща [PERSON] . Відповідачка разом зі своїм співмешканцем є наркозалежною, веде антигромадський спосіб життя, немає постійного місця проживання, хоча на праві власності має житло, яке вона отримала як дитина-сирота, однак воно не придатне для проживання. [PERSON] не проявляє інтересу до дитини, не цікавиться її здоров`ям, не перебуває в лікарні разом з ним, умови для проживання та виховання дитини не створила, наміру забирати дитину з лікарні не має. На підставі зазначеного просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання сина, в розмірі 1/4 частини усіх її доходів та заробітків. Представник позивача [PERSON] в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, на їх задоволенні наполягала (а.с.57). Відповідачка в судове засідання також направила заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.58). Оскільки сторони\~направили заяви\~про розгляд\~справи за\~їх відсутності,\~відповідно до\~ч.2\~ст.247\~ЦПК Українифіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд дійшов наступного. Так з матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Березнегуватським відділом реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі 10 грудня 2024 року вбачається, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00048393292 від 10 грудня 2024 року, відомості про батька малолітнього [PERSON] записані у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України (а.с.8). Малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] за місцем реєстрації відповідачки [PERSON] . Про вказане свідчить витяг з реєстру територіальної громади від 19 грудня 2024 року (а.с.10). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] за адресою її фактичного проживання у співмешканця [PERSON] по [ADDRESS] від 09 грудня 2024 року, складеного фахівцями служби у справах дітей Березнегуватської селищної ради, вбачається, що на момент проведення огляду будинок хоча і перебував у задовільному стані, однак він не опалюється, через відсутність у власника коштів на опалення, потребує ремонту та генерального прибирання, для новонародженої дитини частково створені умови для її проживання та виховання (а.с.14). Як вбачається з виписки із картки розвитку новонародженого, виданої КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» Баштанської міської ради 04 грудня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , має клінічний діагноз: синдром дихальних розладів ДН ІІ ст., аспіраційна пневмонія (а.с.13). Відповідно до виписного епікризу з Будинку дитини, наданого КНП «Миколаївська обласна дитяча лікарня» Миколаївської обласної ради, новонародженому [PERSON] необхідне спостереження лікаря педіатра, інфекціоніста (а.с.23-24). З повідомлення директора КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» Баштанської міської ради від 05 грудня 2024 року, адресованого службі у справах дітей Березнегуватської селищної ради, вбачається, що [PERSON] , народився по дорозі до лікувального закладу з діагнозом синдром дихальних шляхів, аспіраційна пневмонія, абстинентний синдром, недоношеність з низькою вагою. В зв`язку з погіршенням стану здоров`я дитини, його переведено в реанімаційне відділення КНП «Обласна дитяча клінічна лікарня». Породілля [PERSON] систематично вживає наркотичні засоби, тому дитину необхідно взяти під соціальний супровід (а.с.12). Наказом служби у справах дітей № 70-р від 12 грудня 2024 року малолітнього [PERSON] взято на облік як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах (а.с.17). Рішенням виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради № 771 від 23 грудня 2024 року, за наказом Миколаївської обласної державної адміністрації управління охорони здоров`я №5-Л від 03 січня 2025 року, малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до філії комунального підприємства "Миколаївська обласна клінічна лікарня" Миколаївської обласної ради "Центр медичної реабілітації та паліативної допомоги дітям" (а.с.19,21). Відповідачка [PERSON] зловживає алкоголем та наркотичними засобами, проходити лікування від наркотичної залежності не бажає, новонароджену дитину в лікарні залишила, її станом здоров`я майже не цікавиться, проживає в с-щі Березнегувате разом зі співмешканцем, після закінчення лікування забирати дитину з лікарні не збирається, умов для проживання та виховання новонародженої дитини не створила. За інформацією т.в.о. директора Центру надання соціальних послуг Березнегуватської селищної ради від 04 квітня 2025 року № 165 сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 13 грудня 2024 року до 19 березня 2025 року, однак з вказаного супроводу її було знято, оскільки [PERSON] не виконала жодного пункту запланованих заходів та не виявила бажання співпрацювати (а.с.35). Висновком комісії з питань захисту прав дитини від 11 квітня 2025 року визначено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідачка не має наміру дбати про дитину, веде антигромадський спосіб життя, зловживає алкоголем, є наркозалежною та від лікування відмовляється (а.с.43-46.). Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої\~статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою\~статті 7 СК України\~передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша\~статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою\~статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої\~статті 164 СК України\~визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява\~\~\~№ 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06). З огляду на викладене суд доходить висновку, що наявними у справі доказами підтверджуються факти ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо її малолітньої дитини, вона не забезпечує її необхідним медичним доглядом, лікуванням та харчуванням, що негативно може вплинути на її фізичний і інтелектуальний розвиток, взагалі не приділяє дитині належної материнської уваги, байдуже ставиться до її життя та надала згоду на позбавлення її батьківських прав. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як ухилення відповідачки від догляду і виховання дитини, вони є результатом її винної поведінки, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, відповідачка не виявляє належного інтересу до дитини та наміру змінити свою поведінку на кращу не бажає. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки наявні у справі докази підтверджують, що перебуваючи з [PERSON] дитина буде знаходитись у небезпечному та неблагополучному для неї середовищі, яке становить загрозу її нормальному розвитку, здоров`ю та життю. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно \~частини 3 статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у частці від доходу її матері, батька і\~(або)\~у твердій\~грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. З огляду на викладене вище суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення з неї аліментів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1 та 6 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по сплаті на користь держави судового збору, в розмірі 6056,00 грн. за вимогу майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved