Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

ТОВ «Коллект\~Центр» звернулося\~до суду\~з позовною\~заявою, після уточнення позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №631048663 від 11.11.2018, у розмірі 34 502 (тридцять чотири тисячі п`ятсот дві) гривні 14 копійок, витрати за сплату судового збору у розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11.11.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] шляхом підписання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631048663, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався відкрив Позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 200\~000 гривень, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 11.11.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 26 %. Підписавши кредитний договір [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, у порядку передбаченому умовами договору. 17.05.2021між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було, укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 11.11.2018, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 18.05.2021між ТОВ «ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зокрема за договором (угодою) від 11.11.2018, що укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, у тому числі за кредитним договором №631048663 від 11.11.2018, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Позивач вказує, що загальний розмір, що підлягає стягненню станом 08.03.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 34 502 (тридцять чотири тисячі п`ятсот дві) гривні 14 копійок, з яких: 31 655 (тридцять одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 22 копійки - заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги відсутня; Заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) відсутня; 733 (сімсот тридцять три) гривні 70 копійок нараховані 3% річних; 2\~113 (дві тисячі сто тринадцять) гривень 22 копійки нараховані інфляційні втрати. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача усю суму заборгованості. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з мотивів викладених у ній. Відповідач у\~судове засідання\~вкотре не\~з`явилася,\~про розгляд\~справи повідомлялася\~своєчасно та\~належним чином,\~про що\~свідчать поштові\~конверти,\~які направлялися\~на адресу\~відповідача рекомендованим\~листом з\~повідомленням.\~Додатково відповідач\~повідомлялася шляхом\~направлення на\~її офіційну\~електронну пошту\~-\~є користувачем\~Електронного суду,\~усі документи\~у справі\~отримувала у\~електронному вигляді,\~про що\~свідчать відповідні\~довідки про\~доставку користувачу ЕС, сформована у автоматичному режимі з АСДС, а також шляхом оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті суду веб-порталу судової влади України (а.с. 76, 85, 97-99, 115-116, 123124, 128-131, 140-144-147). Вдзиву чи клопотання щодо розгляду справи до суду не подавала. У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлена судом про розгляд вказаної справи. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Матеріали справи свідчать, що 11.11.2018 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631048663 (оферта, акцепт, анкета заява, паспорт споживчого кредиту), за умов якого кредитодовець зобов`язався надати позичальнику [PERSON] , кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом у сумі 200\~000 гривень, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути використану суму в строк до 11.11.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 26,00% (а.с. 5-6). Так банк виконав свої зобов`язання договором №631048663 від 11.11.2018 надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 8 000 гривень, в порядку та на умовах, передбачених умовами договору, згідно паспорту споживчого кредиту загальна вартість кредиту становить 10 785, строк кредитування 12 місяців (зв.бік а.с. 6). Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 у справі №382/327/18. Суд приймає до уваги той факт, що відповідно до протоколу №2/2022 від 18.08.2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа банк», відповідно до умов, яких змінено назву банку з АТ Альфабанк» на АТ «Сенс Банк». Зазначена вище оферта із запропонованими банком умовами кредитування була акцептована АТ «АЛЬФА БАНК», свідченням чого є підписаний Банком відповідний Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №631048663 від 11.11.2018 та відповідна Заява-Анкета про акцепт пропозиції АТ «АЛЬФА БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «АЛЬФА БАНК» від 11.11.2018 підписана сторонами. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №631048663 від 11.11.2018 [PERSON] перед АТ «Сенс Банк» станом на 12.05.2021 мала загальну суму заборгованості у розмірі 36\~148 гривень 73 копійки (зв.бік а.с. 28). Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору про надання кредиту між його сторонами в письмовій формі, відповідає положенням законодавства, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] погодилася із умовами договору та підписала його. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та позикодавцем АТ «Альфа-Банк» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір. На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які підтверджують наступні обставини. 17.05.2021 було укладено договір №2 відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №631048663 від 11.11.2018 (а.с. 31-35). Згідно Договору\~факторингу,\~Фактор зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження Клієнта\~(ціна\~продажу)\~за плату,\~а Клієнт\~відступає Фактору,\~а Фактор\~набуває належне\~Клієнтові Право\~Вимоги до\~Боржників (які\~надалі,\~в залежності\~від контексту,\~іменуються «Боржники»\~або «Боржник»)\~за договорами\~ (надалі\~Іменуються «Основні\~договори» або\~«Основний договір»,\~в залежності\~від контексту), перелік яких міститься в \~ \~ \~ \~Додатку №\~1-1\~до Договору,\~що додається\~до даного\~Договору на\~паперовому носії. Сторони погодили, що за фактом відступлення Прав вимоги Фактор стає стороною усіх Основних договорів, укладених між Клієнтом та Боржниками, перелік яких міститься в Додатку 1-1 до Договору, в силу чого до Фактора переходять усі права, які належать Клієнту за Основними договорами, на умовах передбачених Основними договорами, в тому числі, але не виключно права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів. Право Вимоги, що відступається згідно даного Договору включає суму заборгованості за основного сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма \~ \~ \~ \~іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Право Вимоги вважається, відступленим Фактору з дати повної (остаточної) оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору. В дату здійснення повної (остаточної) оплати Фактором Ціни Прав Вимоги відповідно до п 4.2 цього Договору Сторони підцисують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановленою в Додатку № 2 до цього Договору (а.с. 31-35). Відповідно до платіжного доручення №253 від 17.05.2021 ТОВ «Флексіс» перерахував АТ «Альфа Банк» суму у розмірі 16\~500\~000 гривень в призначенні платежу зазначено оплата за право вимоги боргу згідно договору №2 від 17.05.2021 (зв.бік а.с. 33). Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно додатку є невід`ємною частиною Договору. Згідно Витягу з Додатку 1-1 до договору факторингу №2 від 17.05.2021 ТОВ «ФК «Флексіс» набуло прав вимоги за договором №631048663 від 11.11.2018 до боржника [PERSON] у загальному розмірі 36\~148 гривень 73 копійки (а.с. 36). 18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021 відповідно до якого ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №МТС-631048663 від 11.11.2018 (а.с. 37-44). Згідно Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно додатку є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (зв.бік а.с. 39-43). Згідно Додатку 1-1 до договору факторингу №18-05/21 від 18.05.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло прав вимоги за договором №631048663 від 11.11.2018 до боржниці [PERSON] у загальному розмірі 36 148 гривень 73 копійки (а.с. 42). 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №МТС- 630839834 (а.с. 45-50). Згідно Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно додатку є невід`ємною частиною Договору. Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 25-28). Таким чином 10.01.2023 до Позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №631048663 від 11.11.2018 року. Згідно реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 [PERSON] перед ТОВ «Коллект-Центр» має заборгованість у загальному розмірі 38 995 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 65 копійок, з яких: 31 655 (тридцять одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 22 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 4\~493 (чотири тисячі чотириста дев`яносто три) гривні 51 копійка пеня; 2\~846 (дві тисячі вісімсот сорок шість) гривень 92 копійки відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України (а.с. 29, 50). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №МТС-№631048663 від 11.11.2018. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634, ч. 2 ст. 639, ст. 207, ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642, ч.ч. 1, 2 ст. 1069, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного договору, який укладено між сторонами, договір про відступлення прав вимоги, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останньою не повернуті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених зазначеними вище кредитним договором, а також не спростовує факту наявності простроченої заборгованості та ненадає альтернативного розрахунку суми заборгованості, презумпція правомірності яких не спростована. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги. При цьому договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач ставить питання про стягнення заборгованності з відповідача у загальному розмірі 34 502 (тридцять чотири тисячі п`ятсот дві) гривні 14 копійок, з яких: 31 655 (тридцять одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 22 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 733 (сімсот тридцять три) гривні 70 копійок 3% річних; 2 113 (дві тисячі сто тринадцять) гривень 22 копійки інфляційні втрати. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості, або його часткового погашення не надала, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 34 502 (тридцять чотири тисячі п`ятсот дві) гривні 14 копійок. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень. Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третястатті 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження\~понесених витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~та їх\~відшкодування стороною\~позивача було\~надано:\~Договір про\~надання правової\~допомоги №02-01/2023\~від 02.01.2023 укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», розрахунок вартості послуг адвоката, платіжна інструкція №413000008 про перерахування на рахунок «Лігал Ассістанс» суми у розмірі 51\~000 гривень, в призначенні платежу зазаначено, що за надання правової допомоги згідно договру №02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги, заявки на надання юридичної допомоги № 857 від 07.02.2024 підписаної ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», з якого вбачається розрахунок вартості юридичних послуг адвоката по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: вартість послуги адвоката надання консультації з вивчення документів 2 години 4\~000 гривень, Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суд - 3 години 9 000 гривень; актом №1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024, яким сторонии погодили зазначений розмір вартості послуг адвоката, щодо надання у цій справі юридичної допомоги (зв.бік а.с. 61-66). З огляду на вищевикладене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення. Відтак, суд приходить до висновку, що сума витрачена на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 13 000 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр».

Outcome: approved