Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,26 га в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Ленінський шлях», село Велика Вісь, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0189752, виданого на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 20.06.1996 № 220 на ім`я [PERSON] та зареєстрованого 21.10.1997 за № 148 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , зазначивши, що право на вказане майно належало [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , котра померла [INFO] , не оформивши своїх спадкових прав, та спадщину після якої прийняла позивач. [PERSON] вказує, що вона зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у повній мірі не може реалізувати право на спадкування через втрату правовстановлюючого документа - сертифіката серії ЧН № 0189752. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою від 17.03.2025 по справі відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.04.2025. 10.04.2025 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29.04.2025 та витребувано докази. 29.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.2025. В судову засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі, від позивача надійшла також заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги викладені в позові підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Від нього надійшло клопотання про розгляд позовної заяви за його відсутності, стосовно задоволення заявлених вимог не заперечує. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до такого висновку. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що бабі позивача [PERSON] , за життя, належало право на земельну частку (пай) по КСП «Ленінський шлях», село Велика Вісь, в розмірі 5,26 га в умовних кадастрових гектарах у землях, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Викладене підтверджується повідомленням ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.02.2025 № 29-25-0.5-842/2-25, з якого вбачається, що [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0189752 по КСП «Ленінський шлях», село Велика Вісь Ріпкинського району Чернігівської області, на підставі розпорядження Ріпкинської райдержадміністрації від 20.06.1996 № 220. Сертифікат зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 148. Розмір земельної частки (паю) складає 5,26 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). При цьому [PERSON] державний акт на право власності на земельну частку не видавався. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті спадщину прийняла її дочка [PERSON] , котра померла [INFO] , водночас за життя остання не оформила своїх спадкових прав, а позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Стаття 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Враховуючи дату смерті [PERSON] [INFO] , дані спадкові відносини регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до частини 1 статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Отже, відповідно статті 529 ЦК УРСР 1963 року спадкоємицею першої черги за законом після [PERSON] стала її дочка, мати позивачки, [PERSON] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 05.10.1963 та посвідкою про народження [NUMBER] . Частиною 1 статті 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідні щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1, 2 статті 549 ЦК УРСР 1963 року). При цьому під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до [INFO] , допускається фактичний вступ у володіння нею. [PERSON] хоч і фактично прийняла спадщину після [PERSON] , що підтверджується довідкою Вербицького старостинського округу № 3 Ріпкинської селищної ради від 21.02.2025 № 25/16-05/01, проте не оформила своїх спадкових прав до самої смерті. [PERSON] померла [INFO] . Згідно частини 1 статті 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування з законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Отже, відповідно статей 1218, 1261 ЦК України спадкоємицею першої черги за законом всіх прав та обов`язків, що належали [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, стала її дочка [PERSON] (позивачка). Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачкою підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.11.2006 та свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.07.1968. Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка, як спадкоємець за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері, що підтверджується заведеною у приватного нотаріуса Чернігівського (раніше Ріпкинського) районного нотаріального округу Чернігівської області Моклигіної О.С. спадковою справою № 191/2017. Разом з цим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності колишнього КСП «Ленінський шлях», яке знаходиться в с.Велика Вісь Чернігівського (Ріпкинського) району Чернігівської області, що належало [PERSON] , матері спадкодавця, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, позивачеві було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. З копії Державного акта на право колективної власності на землю серії ЧН, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 18, вбачається, що він був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Ленінський шлях», село Велика Вісь, Великовіською сільською Радою народних депутатів Ріпкинського району Чернігівської області 06.09.1995, відповідно до рішення Великовіської сільської Ради народних депутатів. В матеріалах грошової оцінки сільськогосподарських угідь колективної власності КСП «Ленінський шлях» Ріпкинського району Чернігівської області, затверджених розпорядженням Ріпкинської районної державної адміністрації від 20.06.1996 № 220, на підставі якого в подальшому було виготовлено сертифікати на право на земельну частку (пай) по КСП «Ленінський шлях», в списку членів КСП [PERSON] зазначена під № 148. На підставі вказаного розпорядження на ім`я [PERSON] було виготовлено сертифікат на право на земельну часту (пай) по КСП «Ленінський шлях», село Велика Вісь, серії ЧН № 0189752, зареєстрований 21.10.1997 за № 148 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Зазначеним підтверджується набуття [PERSON] за життя права на земельну частку (пай) розміром 5,26 га в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Ленінський шлях», село Велика Вісь Чернігівського (раніше Ріпкинського) району Чернігівської області. [PERSON] до смерті не встигла отримати зазначений сертифікат. Позивачка стверджує, що також не оспорюється відповідачем, що [PERSON] за життя говорила позивачці, що після смерті [PERSON] сертифікат серії [NUMBER] , виготовлений на ім`я померлої, видали їй як спадкоємиці, але вона його загубила. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.02.2025 № 29-25-0.5-842/2-25 дійсно на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 20.06.1996 № 220 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0189752 по КСП «Ленінський шлях», село Велика Вісь, зареєстрований 21.10.1997 за № 148 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), який посвідчує право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 5,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Ленінський шлях», село Велика Вісь. Факт втрати оригіналу сертифіката на право земельну частку (пай), виданого на ім`я [PERSON] , підтверджується оголошеннями в газеті «Життя Полісся» від 27.02.2025 № 9 (10286). Частиною 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) не видавався, земельна ділянка у власність не передавалася, її межі на місцевості не виділялися. Зазначене підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 18.02.2025 № 29-25-0.5-842/2-25. Пунктом 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), форми яких затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 № 801 (801-95-п) «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)». Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але даний сертифікат було втрачено, то при вирішенні питання про право спадкування на земельну частку (пай) застосовуються положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно абзацу 2 пункту 1 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних ділянок (паїв)» № 899-ІV від 05.06.2003 основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Такими документами, також є: -свідоцтво про право на спадщину; -посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на встановлені обставини та безумовне визнання відповідачем позову, а також невстановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved