Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зобов`язання відповідачів звільнити належний позивачу гараж № [NUMBER] загальною площею 0,0062 га, який розташований за адресою: м. Теплодар, вул. Комунальна, 12 в гаражно-будівельному кооперативі «Лада». Також позивач просив стягнути з відповідачів солідарно нанесені йому збитки у вигляді недоотриманої орендної плати за користування належним йому гаражем за 2023-2024 роки у сумі 207620,64 грн.. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що позивач є членом гаражно-будівельного кооперативу «Лада». В кооперативі йому було виділено місце під гараж і № [NUMBER] , загальною площею 0,0062 га. На вказаному місці в 2006 -2007 роках був побудований капітальний гараж. Вказаним гаражем з моменту його будівництва позивач користувався, правовстановлюючих документів на нього не оформляв. У 2023 році йому стало відомо про те, що вказаним гаражем заволодів громадянин [PERSON] .. Незважаючи на неодноразові прохання повернути позивачу належний йому гараж, вказана особа продовжувала їм користуватись, при цьому не маючи жодного дозволу та не сплачуючи оренду плату за користування вказаним гаражем. У 2025 році звернувся до органів Національної поліції України з вимогою посприяти звільненню гаражу відповідачем. Проте листом від 13.01.2025 року № 61/659 позивачу було повідомлено, що нібито належний позивачу гараж № [NUMBER] побудувала науково-виробнича господарська асоціація «ЕЛКО» відповідно до ради засновників від 27.01.1999 року та передала його для подальшої реєстрації права власності на нього громадянину [PERSON] .. З огляду на вказане позивачу було запропоновано звернутись до суду для вирішення спірного питання. Позивач посилаючись на те, що він є членом кооперативу, сплачує членські внески та податок на землю, яка знаходиться під гаражем, користується гаражем № [NUMBER] в кооперативі «Лада» на законних підставах, а тому має право вимагати звільнення гаражу іншими особами та сплати на його користь відповідачами орендної плати за 2023-2024 роки, у загальному розмірі 207620 грн. 64 коп.. Представник відповідача Кобилянського В.О. звернувся до суду із відзивом на позов, в якому зазначив, що відповідач позов не визнає, оскільки позивачем не доведено факт перебування майна, що є предметом спору, в його власності (чи законному користуванні). Крім того, позивачем не доведено факт перебування майна, що є предметом спору, у власності ГБК «Лада». Позивачем не доведений факт будівництва гаражу ним особисто. Позивачем не надано доказів щодо сплати ним членських внесків, оскільки довідка ГБК «Лада» не може бути належним та допустимим доказом цього факту, а також факту сплати позивачем земельного податку. До того ж, зазначена довідка не містить відомостей про те, що саме позивач побудував спірний гараж. До того ж, позивач не відзначає, хто саме, на його думку, є власником чи титульним користувачем спірного майна. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про те, що позивач не має права вимагати усунення порушень щодо майна, з приводу якого ані в нього, ані в ГБК «Лада» немає жодних правовстановлюючих документів. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що надані до суду документи повністю підтверджують право позивача на гараж, а відповідачем [PERSON] не надано жодного доказу щодо будівництва гаражу, що він є членом ГБК «Лада» та має відношення до кооперативу або гаражу. В запереченнях на відповідь на відзив відповідач [PERSON] зазначив, що довідка кооперативу та список членів кооперативу не є належними доказами належності гаражу позивачу, а тому він не має право вимагати усунення перешкод у користуванні майном, належність якого ним не доведена. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, однак із будь-якими заявами до суду не звертався та в судове засідання не з`явився. Голова ГБК «Лада» в судовому засіданні та в поясненнях зазначив, що дійсно, громадянин [PERSON] , з 2005 року по теперішній час є членом кооперативу ГБК «Лада». Довідки та інші документи, що були надані позивачем разом з позовною заявою видавались ГБК «Лада», вони є дійсними та відповідають реальному стану речей. В даному кооперативі в 2005 році, члену кооперативу [PERSON] було виділено місце під гараж № [NUMBER] загальною площею 0,0062 га. На цій ділянці в період 2006-2007 роках був побудований капітальний гараж, однак належним чином гараж не зареєстрований. Всі членські внески та земельний податок за відповідну земельну ділянку у період з 2005 року по теперішній час членом кооперативу [PERSON] були сплачені в повному обсязі. З 2023 року вказаним гаражем користувався громадянин [PERSON] , який повідомив голові, що він домовився з членом кооперативу [PERSON] про те що він, тимчасово буде користуватися гаражем та сплачував за період користування від імені члена кооперативу [PERSON] членські внески та податок на землю. В грудні 2024 року, член кооперативу [PERSON] викликав працівників поліції та заявив про те, що він не передавав цей гараж в користування громадянину [PERSON] .. Після цього керівництву ГБК «Лада» стало відомо про те, що [PERSON] використовує цей гараж без відома та погодження з членом кооперативу [PERSON] .. Суд заслухавши позивача його представника та представника відповідача [PERSON] , голову ГБК «Лада», розглянувши матеріали справи приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що [PERSON] є членом кооперативу ГБК «Лада» з 2005 року по теперішній час. [PERSON] виділено місце під гараж № [NUMBER] , загальною площею 0,0062 га. На місці № 5 в гаражному кооперативі [PERSON] побудовано будівлю гаражу, однак право власності на таку будівлю позивачем не зареєстроване належним чином. Позивач сплачує членські внески та частину податку на землю, яка відповідно до державного акту на право постійного користування землею від 29 грудня 1999 року передана в користування ГБК «Лада», загальною площею 0,32 га, для розташування індивідуальних гаражів. З 2023 року гаражем № [NUMBER] в ГБК «Лада» користується [PERSON] , який сплатив кооперативу обов`язкові внески за [PERSON] за 2023-2024 роки. Позивач в обгрунтування позовних вимог послався на Закон України «Про кооперацію» та статті 317, 319, 321 та 391 ЦК України. Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Статтею 5 Закону визначено, що законодавство про кооперацію базується на нормах Конституції України і Цивільного кодексу України, цього Закону, інших нормативно-правових актів з питань кооперації. Згідно статті 10 названого Закону членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Статтею 19-1 Закону визначено, що член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про кооперацію» земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. Землі загального користування дачного кооперативу безоплатно передаються йому у власність із земель державної або комунальної власності відповідно до закону. Так, ГБК «Лада» передано у постійне користування земельна ділянка 0,32 га Теплодарською міською радою для розташування на ній індивідуальних гаражів. Як вбачається з наданих до суду документів, а саме розрахунків податку на землю та членських внесків ГБК «Лада» за 2022 рік, 2023 рік та за 2024 рік за кожним членом кооперативу закріплене місце під гараж, яке має свій номер та певну площу. Так, за [PERSON] закріплено місце № 5 загальною площею 0,0062 га. Останні два роки та станом на момент розгляду справи судом, місцем № 5 користується громадянин [PERSON] , що підтвердив в судовому засіданні голова ГБК «Лада». У 2022 та на початку 2023 року [PERSON] користувався гаражем на законних підставах, оскільки, як зазначив позивач, він сам дозволив таке користування. Однак, в кінці 2023 року та протягом 2024 року [PERSON] звертався до [PERSON] із вимогою про звільнення гаражу та місця під гараж № [NUMBER] , оскільки має намір сам користуватись місцем під гараж. Звернення [PERSON] до [PERSON] з приводу звільнення гаражу підтвердив в судовому засіданні голова ГБК «Лада» та не заперечував представник відповідача [PERSON] .. При цьому представник [PERSON] зазначав, що [PERSON] вважає, що гараж № [NUMBER] в ГБК «Лада» належить йому та він має право ним розпоряджатись, однак в підтвердження цього до суду не надано жодного правовстановлюючого документу, як і не надано доказів, того що [PERSON] є членом ГБК «Лада», що також підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. Відповідач [PERSON] до суду із відзивом на позов не звертався та жодних доказів до суду не надавав. Відповідно до\~ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано до суду докази на спростування тверджень позивача та пояснень третьої особи, суд з урахуванням вимог закону щодо належності та допустимості доказів, вважає доведеним стороною позивача той факт, що станом на 2025 рік громадянин [PERSON] користується місцем під гараж № [NUMBER] загальною площею 0,0062 га в ГБК «Лада» без правових підстав (тобто не існує будь-яких договірних або зобов`язальних відносин між [PERSON] та [PERSON] ), чим порушує право члена кооперативу [PERSON] на користування місцем під гараж, яке закріплено за ним, як за членом кооперативу та такі незаконні дії [PERSON] призвели до втрати з 2023 року [PERSON] доступу до майна кооперативу, право на яке визначено в статті 19-1 Закону України «Про кооперацію». При цьому відповідач [PERSON] оспорює право [PERSON] на користування гаражем № [NUMBER] в ГБК «Лада», оскільки вважає, що такий гараж належить йому, однак в підтвердження цього не надав до суду належні та допустимі докази. Одночасно відповідач [PERSON] посилається на статті 391, 321 та 317 ЦК України, як на підставу відмови позивачу в позові, оскільки позивачем не доведено право власності на гараж та на земельну ділянку під гаражем, а тому він не має права вимагати усунення порушення шляхом звільнення гаражу [PERSON] , тобто на думку представника відповідача позивачем не доведено порушення його права на користування гаражем або землею під гаражем. Однак, суд не погоджується із твердженням [PERSON] щодо недоведеності позивачем порушення його права [PERSON] , Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ефективність юридичного засобу захисту права людини це така його властивість, яка полягає у теоретичній спроможності та реальній здатності цього засобу забезпечити досягнення його соціальної мети захистити право людини. (роз`яснення надані в наукових працях) Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (пункт 5.6). (Постанова ВП ВС, від 21 вересня 2022 року, справа №908/976/19) Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 86). (Постанова ВП ВС, від 18 січня 2023 року, справа №488/2807/17) Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (пункти 5.6, 5.9). (Постанова ВП ВС, від 21 вересня 2022 року, справа №908/976/19). У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (пункт 58) (Постанова ВП ВС, від 12 липня 2023 року, справа №757/31372/18-ц). З аналізу позовної заяви [PERSON] та заяв по суті справи, а також наданих в суді пояснень, позивач, хоча і посилається на статті цивільного законодавства щодо захисту права власності, однак одночасно наполягає на захисті його права як належного користувача місцем № [NUMBER] в ГБК «Лада», оскільки саме він є членом гаражного кооперативу та йому виділено таке місце на законних підставах, тоді як [PERSON] займає таке місце без будь-яких правових підставах. Відповідно до ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію" визначено, що член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. З урахуванням зазначених вище норм цивільного законодавства та встановлених обставин справи вимога [PERSON] до [PERSON] в частині зобов`язання відповідача звільнити місце під гараж № [NUMBER] , загальною площею 0,0062 га, яке розташовано в ГБК «Лада» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому судом враховано, що звільнення [PERSON] місця під гараж № [NUMBER] в ГБК "Лада" є ефективним способом захисту прав позивача, оскільки відновлює його право на користування місцем, яке йому виділено як члену кооперативу. Разом з цим, вимога [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання [PERSON] звільнити гараж № [NUMBER] , загальною площею 0,0062 га, яке розташовано в ГБК «Лада» задоволенню не підлягає, оскільки як встановлено судом та підтверджено позивачем в судовому засіданні безпосередньо [PERSON] надав доступ до гаражу [PERSON] у 2022 році, а участь в спірних правовідносинах [PERSON] позивачем не доведена належними та допустимим доказами, тобто позивачем не доведено порушення його права користування гаражем [PERSON] .. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачів солідарно нанесених йому збитків у вигляді недоотриманої орендної плати за користування належним йому гаражем за 2023-2024 роки в сумі 207620,64 грн., суд зазначає наступне. В обґрунтування наявності підстав для стягнення збитків з відповідачів позивач посилається на главу 83 ЦК України, а саме ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Проте, як встановлено судом [PERSON] є членом ГБК «Лада» та за ним закріплено місце № 5. На зазначеному місці побудовано будівлю гаражу, однак жодних підтверджуючих документів щодо такої будівлі до суду не надано, отже позивачем не доведено, що [PERSON] та [PERSON] набули або зберегли майно позивача, яке належить йому на праві приватної власності, за його рахунок, без достатньої правової підстави, чим завдали йому збитки. За таких даних відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в зазначеній вище частині, за безпідставністю.

Outcome: partial