Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є матір`ю відповідача по справі, проживає від нього окремо, має поважний вік (75 років), хворіє, постійно потребує медикаментозного лікування, в зв`язку з чим значну суму коштів витрачає на придбання ліків. Крім того є інвалідом ІІ-ї групи з 2004 року, хоча отримує мізерну пенсію, якою не може забезпечити в повній мірі власних потреб на харчування, лікування та придбання одягу та ліків, так як майже вся пенсія витрачається на сплату комунальних платежів. За таких обставин позивачка потребує додаткової допомоги на своє утримання, яку відповідач належним чином не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою. А тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення із свого працездатного сина аліментів на її утримання. Ухвалою суду від 12.09.2024 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги ствердила та просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд проводить судовий розгляд за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Нормами ст. 51 Конституції України визначено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно з даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.12.2012 року Золотоніським РС УДМС в Черкаській області, [PERSON] народилась [INFO] у с. Перервинці Драбівського району Черкаської області. Як убачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.07.2018 року [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2018 року розірвали шлюб, про що Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 38. Відповідно до Довідки серії МСЕ № 044069 від 23.04.2004 року [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання безстроково. Як встановлено судом [PERSON] народилась [INFO] , що стверджується даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.12.2012 року, тобто станом на час розгляду справи позивачу виповнилося повних 76 років. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.1981 року [PERSON] народився [INFO] у м. Золотоноша, його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Отже з матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком відповідача, має поважний вік, є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Згідно із ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При визначені розміру аліментів на утримання батька відповідачів, суд враховує матеріальне становище відповідачів, оскільки вони є працездатним та матеріально забезпеченими, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище, як підставу для відмови в задоволенні позову чи інші обставини, які впливають чи можуть вплинути на його матеріальний стан, а відповідно і спроможність надавати відповідну допомогу своємк батькові суду не надали. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких суд\~встановлює\~наявність\~або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~вирішення\~справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідачі до суду не направив жодного заперечення на спростування доводів позивача, не повідомив суд про поважні причини неможливості сплачувати аліменти на утриманні матері у заявленому розмірі. Таким чином суд констатує, що матеріали справи доказів, які спростовують доводи позивача, не містять. Отже, суд приходить до обґрунтованого висновку, що відповідач, маючи працездатний вік, мають можливість утримувати свою матір, яка є особою похилого віку та інвалідом ІІ групи, а тому потребує матеріальної допомоги. Враховуючи обставини зазначені вище, суд вважає, що позивач по справі безумовно потребує допомоги від свого сина, та враховуючи, що останній має можливість та зобов`язаний надавати допомогу, суд приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог. Нормами ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: approved