Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача,в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 50\~000 грн. та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.202 позивач надав у борг грошові кошти відповідачу у розмірі 50 000 грн., відповідач зобов`язується повернути борг у строк до 02.02.2024, даний факт підтверджується копією розписки, складеною та підписаною відповідачем 03.11.2023. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогами про повернення грошових коштів, відповідач ігнорував дані звернення та не вживав жодних дій для того аби виконати свої зобов`язання належним чином. Поведінка відповідача свідчить про систематичне ухилення від повернення боргу, а обставини за яких сталося отримання відповідачем грошових коштів свідчать про завідомо спланований умисний характер дій відповідача. Протягом зазначеного строку відповідач своє зобов`язання не виконав, борг не повернув. А відтак просить стягнути вказаний борг з відповідача.\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ 19.02.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті. Зобов`язано позивача [PERSON] надати суду до першого судового засідання оригінал розписки від 03.11.2023. Станом на момент розгляду справи позивачем не надано суду оригінал розписки від 03.11.2023. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зв`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідач в судові засідання 07.04.2025 та 27.05.2025 не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячиз наступного. Позивач звернувся до суду із позовом, в\~якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу у розмірі 50000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження вказаних вимог позивачем надано копію розписки від 03.11.2023, яка містить підпис [PERSON] про те, що він отримав у борг 50000, 00 грн. готівковим способом, які зобов`язується повернути до 02.02.2024. Відповідно до\~Постанови Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року у справі № 309/3458/14-ц,\~наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти. Однак, оригіналу боргової розписки від 03.11.2023 не надано, що унеможливлює встановлення факту наявності між сторонами позикових відносин, відповідно і зобов`язання відповідача з повернення коштів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Відповідно до ч. 6\~ст 95 ЦПК України,\~якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Як вже було зазначено, 19.02.2025 при відкритті провадження та призначені справи до розгляду ухвалою судді зобов`язано позивача [PERSON] надати суду оригінал розписки від 03.11.2023, однак станом на день розгляду справи оригінал розписки суду не надано, тобто судом вжито усіх передбачених процесуальним законом заходів, спрямованих на з`ясування обставин у справі. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст.\~4,\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оскільки позивачем, на вимогу суду, не надано оригіналу розписки, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти, тобто позивачем не доведено, наявності між сторонами позикових відносин, підтверджених належними доказами, суд дійшов висновку про відмову в позові. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed