Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Представник\~ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення в електронній формі 23.01.2025, в якій просив суд: стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №22032000502465 від 02.04.2021 у загальному розмірі 62 040 грн. 33 коп., що включає: залишок простроченого кредиту 35 814 грн. 33 коп., залишок прострочених комісій 26 226 грн. 00 коп.; стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 7\~200 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 02.04.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000502465, який складається із публічної частини договору (Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами та доповненнями, затверджений банком та розміщений на офіційному сайті банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua, далі УДБО) та індивідуальної частини. Підписанням кредитного договору у формі заяви відповідно до ст. 642 ЦК України, клієнт акцептує публічну пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладання УДБО і беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі погоджується з тим, що може обирати будь-які послуги передбачені УДБО. Кредитний договір разом з УДБО та заявою-згодою складають єдиний договір. Клієнт зазначеною заявою підтвердив, що перед поданням цієї заяви ознайомився та згодний з тарифами банку та умовами УДБО, що знаходиться на офіційному сайті банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua та/або в установі банку. Також клієнт зазначив, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть вноситися в УДБО. За умовами кредитного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 37 200 грн. 00 коп. строком на 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 02.04.2026, зі сплатою процентів за користування ним за фіксованою ставкою у такому розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у % від суми кредиту і її розмір встановлений у певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Одночасно з укладенням кредитного договору, [PERSON] уклав з ПрАТ СК "ПЗУ Україна Страхування життя" договір добровільного страхування життя від 02.04.2021, розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 7200 грн., вигодонабувачем за цим договором страхування є банк. За умовами п.1.5 кредитного договору, клієнт доручив банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі страхового платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування. У розділі 2 кредитного договору сторонами узгоджено порядок погашення заборгованості за договором. Так, згідно з п.2.1-2.2 кредитного договору зазначено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів обов`язковий платіж. Дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 кредитного договору. У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні кредитного договору банком була доведена до відома позивальника інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом позивальника під текстом договору, а також під текстом паспорту споживчого кредиту. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 37 200 грн., з яких також за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна Страхування життя" страховий платіж від імені позивальника в сумі 7200 грн. У подальшому, позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково, сплативши банку лише 19 800 грн., у тому числі востаннє 02.03.2022. У зв`язку з початком війни на підставі самостійного рішення банку як кредитора у кредитному зобов`язанні, з 01.03.2022 були запроваджені «кредитні канікули», умови яких передбачали перенесення строку платежів за кредитом на погашення суми основного боргу (тіла кредиту) на майбутні періоди. Тривалість «кредитних канікул» визначалась банком індивідуально для кожного клієнта і відображена у виписках по рахунках. Зокрема, протягом строку дії «кредитних канікул» банк: не здійснював операцію по нарахуванню і винесенню на прострочку щодо сум належних з клієнта платежів на погашення основного боргу за договором; комісія і проценти за користування кредитом нараховувалась банком і підлягали сплаті в строки, передбачені графіком погашення, що наведений у розділі 4 кредитного договору, проте також не виносились на прострочку до закінчення строку «кредитних канікул». З урахуванням наведеного вище, зазнав фактичних змін графік платежів клієнта з повернення основного боргу (тіла кредиту). У зв`язку із тим, що протягом строку дії «кредитних канікул» [PERSON] правомірно не сплачував кошти на погашення основного боргу, кінцевий строк виконання зобов`язань його перед банком з повернення основного боргу продовжився і мав спливати не в дату закінчення строку кредитування, що була встановлена кредитним договором, а пізніше пропорційно строку тривалості «кредитних канікул», але лише за умови належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Однак, [PERSON] ні протягом строку «кредитних канікул», ні після його закінчення належним чином умови кредитного договору №22032000502465 від 02.04.2021 не виконував і не сплачував всі узгоджені платежі на його погашення, у зв`язку з чим банк на підставі положень підрозділу Особливості надання та користування Банківською послугою «Кредит готівкою» розділу УМОВИ НАДАННЯ СПОЖИВЧИХ КРЕДИТІВ, що викладені в УДБО, прийняв рішення вимагати дострокового погашення всієї заборгованість за кредитним договором, шляхом відправки текстового повідомлення на основний номер телефону позичальника, як це передбачено УДБО. Клієнт зобов`язаний в строк не пізніше 30 календарних днів з дня отримання зазначеного повідомлення банку погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. З урахуванням зазначеного, термін виконання зобов`язань клієнта з погашення всієї заборгованість за кредитним договором №22032000502465\~від 02.04.2021\~ настав достроково 27.09.2023. Після вказаної дати банк не здійснював нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту та не нараховував штрафні санкції. Станом на 27.09.2023 заборгованість за кредитним договором №22032000502465 від 02.04.2021 склала 62 040 грн. 33 коп. та включає: залишок простроченого кредиту 35 814 грн. 33 коп., залишок прострочених комісій 26 226 грн. 00 коп. Разом з тим, 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №22032000502465 від 02.04.2021, укладеним із [PERSON] , перейшло до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ». Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22032000502465 від 02.04.2021, сформованої первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» станом на 10.04.2024 заборгованість [PERSON] становить 62 040 грн. 33 коп. та включає: залишок простроченого кредиту 35 814 грн. 33 коп., залишок прострочених комісій 26 226 грн. 00 коп. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Банк Кредит Дніпро» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Оскільки відповідач не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» як дійсного кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно із клопотанням представника позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» - адвоката Маслюженка М.П., викладеним у позові, останній просив справу розглядати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, тим самим не заявив про свою участь в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи неодноразово повідомленим належним чином усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України. Правом на подання відзиву на позов не скористався, причини неявки суду не відомі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк та неявку в судове засідання, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 02.04.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22032000502465, який складається із публічної частини договору (Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами та доповненнями, затверджений банком та розміщений на офіційному сайті банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua, далі УДБО) та індивідуальної частини. Підписанням кредитного договору у формі заяви-згоди №1170798 відповідно до ст.642 ЦК України, [PERSON] акцептує публічну пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладання УДБО і беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі погоджується з тим, що може обирати будь-які послуги передбачені УДБО, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості). Кредитний договір разом з УДБО та заявою-згодою складають єдиний договір. Клієнт зазначеною заявою підтвердив, що перед поданням цієї заяви ознайомився та згодний з тарифами банку та умовами УДБО, що знаходиться на офіційному сайті банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua та/або в установі банку. Також клієнт зазначив, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть вноситися в УДБО. За умовами кредитного договору №22032000502465 [PERSON] отримав кредит у сумі 37 200 грн. 00 коп. строком на 60 місяців з кінцевою датою повернення кредиту 02.04.2026, зі сплатою процентів за користування ним за фіксованою ставкою у такому розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у % від суми кредиту і її розмір встановлений у певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування, а саме: з 02.04.2021 до 01.08.2022 4,5% від суми кредиту, з 02.08.2022 до 01.11.2023 3,5% від суми кредиту, з 02.11.2023 до 01.02.2025 2,5% від суми кредиту, з 02.02.2025 до 02.04.2026 1,4% від суми кредиту. Відповідно до п.1.4 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] , відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро». Одночасно з укладенням кредитного договору, [PERSON] уклав з ПрАТ СК "ПЗУ Україна Страхування життя" договір добровільного страхування життя №TS-22032000502465 від 02.04.2021, розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 7 200 грн., вигодонабувачем з договором страхування є банк. За умовами п.1.5 кредитного договору, клієнт доручив банку в дату надання кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку клієнта в сумі страхового платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування. У розділі 2 кредитного договору сторонами узгоджено порядок погашення заборгованості за договором. Так, згідно з п.2.1-2.2 кредитного договору зазначено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів обов`язковий платіж. Дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 кредитного договору. У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні кредитного договору банком була доведена до відома позивальника [PERSON] інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом позивальника під текстом договору, а також під текстом паспорту споживчого кредиту (додаток №1 до кредитного договору). Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір укладений сторонами правочину у простій письмовій формі, містить елементи договору приєднання, відповідає вимогам ЦК України. Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, після його підписання у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у АТ «Банк Кредит Дніпро» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини стосовно виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору, дійсність якого є доведеною обсягом наявних у справі доказів. У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань та їх розмір. Судовим розглядом також встановлено, що після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника [PERSON] грошові кошти в сумі 32 700 грн., з яких також за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна Страхування життя" страховий платіж від імені позивальника в сумі 7 200 грн. 02.04.2021, що підтверджується виписками по рахунку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Натомість позичальник [PERSON] виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково, сплативши банку 1\~385 грн. 67 коп. на погашення тіла кредиту, у тому числі востаннє здійснено ним платіж 02.03.2022 у сумі 125 грн. 97 коп., 18\~414 грн. на погашення комісії, у тому числі востаннє здійснено ним платіж 04.07.2022 у сумі 1\~674 грн., а також на погашення процентів 0 грн. 33 коп., що слідує з наданого позивачем розрахунку заборгованості. При цьому, усі здійснені відповідачем платежі хронологічно відображені як у виписці по рахунку, так і в повному обсязі зараховані на погашення складових кредитного боргу. Оскільки відповідач не навів власного контррозрахунку суми боргу, не надав первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені ним платежі, виходячи з обсягу наявних у справі доказів суд вважає доведеним факт сплати відповідачем коштів на погашення кредиту у загальному розмірі 19\~800 грн. 00 коп. (з розрахунку: 1\~385 грн. 67 коп. тіло + 0,33 грн. проценти + 18\~414 грн. комісії), а відтак і заявлені суми боргу за кожною із складових: залишок простроченого кредиту 35 814 грн. 33 коп., залишок прострочених комісій 26 226 грн. 00 коп. У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором. У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19 зауважено, що при вирішенні даної категорії справ суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Разом з тим, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд не може погодитись із законністю та правомірністю нарахування комісії за користування кредитними коштами, та, як наслідок, правильністю зарахування сплачених відповідачем коштів на погашення кредиту за кожною зі складових, виходячи з такого. Із матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір №22032000502465 від 02.04.2021 є споживчим. У п.1.2 кредитного договору, п.2 паспорта споживчого кредиту та Графіку платежів встановлено, що під час користування кредитом позичальник оплачує банку щомісячно комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості у % від суми кредиту, а її розмір встановлений у певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування, а саме: з 02.04.2021 до 01.08.2022 4,5% від суми кредиту, з 02.08.2022 до 01.11.2023 3,5% від суми кредиту, з 02.11.2023 до 01.02.2025 2,5% від суми кредиту, з 02.02.2025 до 02.04.2026 1,4% від суми кредиту. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за розрахунково-касове обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1, ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Таким чином, суд зауважує, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку\~споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Додатково суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивачем не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем [PERSON] безпосередньо при укладенні оспорюваного кредитного договору. Позаяк, з аналізу змісту договору вбачається, що сплату відповідної комісії банк покладає на позичальника попри те, що дії, за які вона справляється, вчиняються на користь банку, а не позичальника, зокрема, послуги щодо списання та зарахування коштів з метою повернення кредиту, розрахунково-касове обслуговування кредиту, що за логічним змістом є абсурдним. Відтак, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків з цього приводу дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 194/1387/19. Нікчемний правочин (ч.2 ст.215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/ встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц). По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим, на чому акцентовано увагу Верховним Судом у постанові від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17. До правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Тобто, правовим наслідком недійсності договору є по своїй суті «нівелювання» правового результату породженого таким договором (тобто вважається, що не відбулося переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав взагалі) (постанова Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 148/2112/19). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування комісії в сумі 26 226 грн. 00 коп. за кредитним договором №22032000502465 від 02.04.2021, а тому вважає, що позовні вимоги в цій частині є такими, що не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Оскільки із сплачених відповідачем коштів на погашення кредиту АТ «Банк Кредит Дніпро» на погашення комісії було зараховано 18 414 грн. 00 коп., відтак, зважаючи на неправомірність нарахування комісії та нікчемність положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, суд вважає за необхідне вказану суму зарахувати на погашення тіла кредиту. За результатами проведеного арифметичного перерахунку судом встановлено, що заборгованість за тілом кредиту підлягає зменшенню до 17\~400 грн. 33 коп. (з розрахунку: 35\~814,33 18\~414). Згідно з ч.1\~ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Так, 11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №22032000502465 від 02.04.2021, укладеним із [PERSON] , перейшло до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», свідченням чому є копія договору факторингу, акти приймання-передачі реєстру боржників, платіжні інструкції про внесення плати за договором факторингу, виписка з реєстру боржників, де вимоги до [PERSON] за вказаним договором включені за порядковим №810 у загальному розмірі 62\~041 грн. 02 коп. Відповідно до приписів ст.ст.514, 516\~ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється\~без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як слідує з розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22032000502465 від 02.04.2021, сформованої первісним кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро», всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо первісним кредитором. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. Враховуючи, що АТ «Банк Кредит Дніпро» як первісний кредитор свої зобов`язання за договором перед [PERSON] виконало у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність звернення до суду.\~ Підсумовуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, істотність їх порушення, часткову обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» як правонаступника АТ «Банк Кредит Дніпро» в результаті відступлення прав вимоги, заборгованості за кредитним договором №22032000502465 від 02.04.2021 у розмірі 17 400 грн. 33 коп., що є заборгованістю за простроченим тілом кредиту. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у справі пропорційно частині задоволених вимог (28%), що складає 678 грн. 27 коп. судового збору та 2\~016 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Вимог про відшкодування інших процесуальних витрат сторонам не заявлено.

Outcome: partial