Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

31.05.2022 року АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. 29.03.2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» надав позовну заяву в новій редакції зі зменшенням позовних вимог. 27.08.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», назву якого змінено на АТ «СЕНС БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії №110/11-0256, з додатковими угодами до нього, за умовами якого позичальник отримав у строкове платне користування 28800 доларів США, за умови процентів за їх користуванням у розмірі 13,5% річних, які в подальшому були збільшені до 14% річних та строком повернення до 26.08.2022 року (дод.угода від 16.07.2009 року). У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір №110/11/1-0256.1, з договором про внесення змін до нього від 16.07.2009 р., за умовами якого остання надала банк в іпотеку квартиру [ADDRESS] , загальною площею 52,3 кв.м., житловою 34,3 кв.м., що належала їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15.06.2022 р. приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Пахомовою Ж.М. р.№1504. В зв`язку з невиконанням зобов`язань позичальника за кредитним договором банк був змушений звернутися з позовом до суду та 17.10.2017 року заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі №200/10083/17 позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» були задоволені, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 24642,24 доларів США, у т.ч. 17921,51 дол.США заборгованість по кредиту; 6720,73 дол.США заборгованість по процентам., стягнуто судовий збір в сумі 9859,49 грн. Виконавчі листи у справі №200/10083/17 на примусове виконання не пред`являлися у зв`язку з їх втратою, спонукання позичальника щодо повернення коштів не дали позитивних результатів, тож заборгованість встановлена судовим рішенням не повернута кредитору. Слід зазначити, що 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Дія мараторію припинилася 23.09.2021 року, згідно Закону України «Про мараторій на стягненя майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (який втратив чинність 21 квітня 2021 р.) поновлює свою дію на п`ять місяців з дня набрання чинності Законом №1381-ІХ, тобто діє з 23 квітня 2021 року до 23 вересня 2021 року. За усталеною судовою практикою Верховного суду та Верховного суду України, при розгляді справ, пов`язаних з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», при визначенні введеного ним мораторію застосовується саме ст.263 ЦК України. Так, Верховний Суд прямо вказує «Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України)». Отже, саме такий мораторій є відстроченням виконання зобов`язання в розумінні ст. 263 ЦК України і зупиняє перебіг позовної давності за вимогами саме про звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо він виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №21 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинений короновірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. При цьому карантин на території України встановлено з 12 березня 2020 року (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу COVID-19» (назва в редакції, чинній на дату прийняття) від 11 березня 2020 року №211). У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-ІХ перелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Виходячи із взаємозв`язку норма права, які були прийняті органом законодавчої влади України під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19),цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України (12 березня 2020 року). Близькі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22) та від 26 вересня 2022 року у справі №372/3235/20 (провадження №61-6797св22). Відтак строк позовної давності визначений статтею 257 ЦК України для позивача продовжився на строк дії карантину з 12.03.2020 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2020 року, вищезазначений предмет іпотеки в порядку спадкування перейшов до [PERSON] . Слід зазначити, що набуваючи право власності на майно в порядку спадкування відповідач був обізнаний щодо наявності обтяжень іпотекою та забороною на нерухоме майно, однак ні він сам, ні позичальник не повідомив банк про смерть Іпотекодавця [PERSON] . Враховуючи, що майновий поручитель несе відповідальність в межах вартості майна, останній не скористався правом в добровільному порядку вивести з під обтяження іпотекою нерухоме майно сплативши його вартість та фактично приховав факт смерті первісного Іпотекодавця, чим порушив майнові права кредитора. У травні 2022 року АТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на майно, провадження у справі №182/2141/22 було відкрито ухвалою 28.07.2022 року. Відповідно до правових висновків Верховного Суду у справах, що пов`язані зі смертю позичальника та пред`явленням позовних вимог його правонаступникам має застосовуватись інший порядок визначення моменту, що зумовлює початок перебігу строку позовної давності. В таких випадках позовна давність має обраховуватись з дня, коли позивач дізнався, що саме відповідач набув право власності на предмет іпотеки, та отримав відомості про особу, до якої він може пред`явити свої вимоги. Іпотекодержателю стало відомо про перехід права власності на предмет іпотеки після смерті Іпотекодавця до відповідача лише 09.02.2022 року. Саме з цієї дати позивач дізнався про те, що існує особа, яка відповідно до ст.23 ЗУ «Про іпотеку» набула статус Іпотекодержателя. За таких обставин позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності. При цьому варто зазначити, що відповідно до інформаційної довідки №298715138 від 09.02.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 543073512116, була зареєстрована 20.07.2017 року на праві власності [PERSON] , приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Наявко І.М. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, при цьому наявні записи про обтяження іпотекою та забороною відчуження нерухомого майна по зобов`язанням перед кредитором. Тобто набувши право власності на квартиру ще у 2017 році відповідач свідомо ухиляється від свого обов`язку виконати зобов`язання за кредитним договором, власною бездіяльністю вчиняючи дії на шкоду кредитору. Позичальником умови кредитного договору в повному обсязі не виконані, заборгованість за основним зобов`язанням перед АТ «СЕНС БАНК» за кредитом згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії №110/11-0256 від 27.08.2007 року станом 12.04.2017 становить 24642,24 доларів США, у т.ч. 17921,51 дол.США заборгованості по кредиту; 6720,73 дол.США заборгованість по процентам, що встановлено заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.10.2017 р. у справі №200/10083/17 яким позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] були задоволені. Відповідач [PERSON] є особою,до якої перейшли права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором №110/11/1-0256.1 від 27.08.2007 року, тому невиконані кредитні зобов`язання, які забезпечені відповідним Іпотечним договором можуть бути погашені за рахунок предмета іпотеки квартири, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в межах її вартості, визначено при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №110/11-0256 від 27.08.2007 року, заборгованості, а саме: сума заборгованості за кредитом 17921,51 доларів США, сума заборгованості за відсотками 6720,73 долари США, на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно\~ЗУ «Про виконавче провадження»,\~за початковою\~ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності. Ухвалою суду\~від 28.07.2022\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду,\~відкрито загальне\~позовне провадження\~та призначено\~підготовче судове\~засідання (а.с.63). 11.10.2022 року від [PERSON] представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В якому останній просить застосувати строки позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі (а.с.84-88). Ухвалою суду від 28.03.2023 року залучено до участі у справі АТ «СЕНС БАНК», яке є правонаступником прав та обов`язків АТ «АЛЬФА-БАНК» (а.с.156-157). Ухвалою суду від 14.11.2023 року прийнято до свого провадження та продовжено розгляд справи за правилами загального провадження (а.с.205). Ухвалою суду від 24.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.44 том.2). 27.05.2024 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.62-63 том.2). Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved