Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) гривень щомісячно, починаючи з дня винесення судового рішення до досягнення дитиною 23-х річного віку або до закінчення дитиною навчання. Позов мотивовано тим, що спільна донька, яка досягла повноліття, продовжує навчання та перебуває на її утриманні. Відповідач у заявах по суті просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджує, що позивачкою не обґрунтовано вказаний нею розмір стягнення аліментів відповідно до вимог статті 200 СК України та не доведено всіх юридичних фактів, які є підставою для їх стягнення. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки позов підтримала з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 29.09.2005, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.08.2010 у справ №1-5682/10. В цьому шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 8), яка [INFO] досягла повноліття. Як видно із договору про надання освітніх послуг від 14.08.2023 (а.с. 9-10), [PERSON] навчається в Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка на платній денній формі навчання до 30.06.2027, вартість освітньої послуги 125471 грн за весь період навчання, по 31368 грн за один навчальний рік. Згідно з актом від 19.05.2025 [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із донькою [PERSON] . Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити частково, виходячи із таких міркувань. Вимогами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог статі 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Встановлено, що донька сторін [PERSON] [INFO] досягла повноліття та продовжує навчання на платній денній формі, у зв`язку з чим не може працювати та утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги. Суд враховує матеріальне становище позивачки, яка є працездатною, її майновий стан, особу відповідача, який є працездатним, його молодий вік. Суд вважає, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, та слід визначити розмір аліментів - частини усіх видів його заробітку (доходу). При цьому, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено, що він не має можливості надавати таку допомогу. Так, відповідач є працездатним, як стверджують сторони, постійно проживає в США, де мінімальна заробітна плата становить 7,25 доларів США на годину, що приблизно складає 297 грн. Тому, при організації свого життя для того, щоби працевлаштуватися, відповідач буде мати змогу утримувати свою доньку, яка не може сама себе забезпечувати у зв`язку із навчанням при цьому, доказів наявності інших утриманців не надано. Такий розмір аліментів приблизно відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання доньки та забезпечення її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому, суд враховує і обов`язок матері утримувати доньок. Суд відхиляє покликання представника відповідача на те, що батько відповідача допомагає внучці, оскільки, таких доказів не надано, а також, таке право дідуся передбачене частиною першою статті 257 Сімейного кодексу України та не впливає на обов`язок батька утримувати свою повнолітню доньку. Суд не бере до уваги покликання представника відповідача про те, що його довіритель робить грошові перекази, оскільки факт наявності позову свідчить про те, що є спір з приводу розміру утримання. Крім того, покликання представника відповідача на некоректний зміст позовних вимог, суд вважає безпідставним, оскільки некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід стосовно дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (постанова ВС від 02.10.2024 \~у справі №372/3733/22). Зважаючи на принцип дизпозитивності, а саме, що позивачка просила стягувати аліменти саме із дня ухвалення рішення, а не із дня пред`явлення позову, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення в межах заявлених вимог. Згідно частини першої статті 430 ЦПК України суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved