Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 22.08.2017 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, у якому в них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що впродовж останніх років стосунки між ними погіршились, постійно виникають конфлікти, сварки, непорозуміння, що негативно впливає на формування поглядів на життя у дитини. Через різне бачення сімейних стосунків вони втратили інтерес один до одного, не можуть спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Сторони неодноразово намагались налагодити шлюбні відносини, однак, це не дало жодного результату. Більше 3-ох місяців вони спільно не проживають, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер, а його збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому вона просить вказаний шлюб розірвати, малолітню дитину залишити проживати з нею, залишити їй прізвище набуте при реєстрації шлюбу, « [PERSON] », а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які складаються із 1\~211,20 грн. сплаченого судового збору та 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~її представник, адвокат Марціновська Д.М. через систему Електронний суд подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача ( а.с. 29-31 ). \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, 15.05.2025 року він подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.33). \~ \~ \~ \~\~В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] сторони одружилися 22.08.2017 року. Шлюб зареєстровано Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 391 (а. с. 7). \~ \~ \~ \~Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно з даними посвідчення серії [NUMBER] призначено державну соціальну допомогу дитині з інвалідністю до 18 років [PERSON] , 2018 року народження, законним представником якої зазначено [PERSON] (а.с.12). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. \~ \~ \~ \~Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє вважають за доцільне шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~За таких обставин шлюб слід розірвати та залишити відповідачу прізвище « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. \~ \~ \~ \~Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. \~ \~ \~ \~\~Частиною 1 статті 9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. \~ \~ \~ \~Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. \~ \~ \~ \~Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, в також у разі звернення до суду органів та осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. \~ \~ \~ \~Матеріали справи не містять доказів того, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами малолітня дитина залишилася проживати з матір`ю. Також відсутні докази створення перешкод відповідачем у проживанні дитини з матір`ю до дати подання позову і позивач таких доказів не надала. \~ \~ \~ \~\~Питання щодо залишення дитини на проживання з матір`ю після розірвання шлюбу не є окремою позовною вимогою і нормами чинного законодавства, зокрема Сімейним кодексом України, під час розгляду спору про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питання щодо залишення дитини після розірвання шлюбу на проживання з одним із батьків. Безперечно, не можна вважати помилкою вирішення питання про залишення на проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Однак, вирішення такого питання є правом суду, а не обов`язком. \~ \~ \~ \~Судом також встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1\~211,20 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.6). \~ \~ \~ \~Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати. \~ \~ \~ \~Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., які не є позовними вимогами, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Водночас, за змістом ч.4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду\~\~\~від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження\~\~\~№ 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня\~\~2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня\~\~2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). \~ \~ \~ \~Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду\~\~від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). \~ \~ \~ \~Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved