Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнення судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що під час спільного проживання з відповідачем у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Донька знаходиться на повному його утримання. З червня 2024 року мати дитини не приймає участі у вихованні дитини, проживає окремо, батьківських обов`язків не виконує, не приймає участі в її утриманні. Вказані дії є підставою для позбавлення її батьківських прав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 03.01.2025 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.03.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подавала. З урахуванням вищевикладеного судом 25.04.2025 постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 15.05.2025 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 26.05.2025 о 08 год 20 хв. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин [INFO] народилася [PERSON] . Її матір`ю є [PERSON] - відповідач, батьком - [PERSON] , позивач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.16, 156-158). [PERSON] є вихованкою Чернігівського дошкільного навчального закладу №53, що підтверджується довідкою №20 від 25.12.2024. Мати дитини у дитячий садок не приходить, вихователі її не знають. Дівчину в садок приводить батько та бабуся (а.с.17). [PERSON] фактично проживає без реєстрації з 09.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Чернігівської міської ради (а.с.35). Новозаводський районний суд м. Чернігова 15.01.2025 видав судовий наказ №751/48/25 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до досягнення дитиною повноліття (а.с.35зв). Надалі 28.04.2025 державним виконавцем відкрито виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання вказаного судового наказу №751/48/25 (а.с.207-208). Згідно відомостей Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області від 06.03.2025 стосовно [PERSON] до Деснянського районного суду м. Чернігова направлено обвинувальний акт за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (а.с.95). Відповідно рапорту поліцейського офіцера громади ВВГ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 07.03.2025 за місце останнього проживання [PERSON] характеризується з незадовільного боку, веде антигромадський спосіб життя, притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, ч.1 ст.44 КУпАП, остання схильна до вживання наркотичних речовин (а.с.96). Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.03.2019 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 60 годин громадських робіт (а.с.116зв-118). Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.10.2023 [PERSON] закрито провадження у справі за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.119зв-120). Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.04.2024 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.146зв-148). До Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради надійшло повідомлення начальника СЮП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області щодо [PERSON] , яка веде асоціальний спосіб життя, до батьківських обов`язків ставиться безвідповідально, не піклується про дітей (а.с.216). Спеціалісти з Управління (Служба) у справах дітей неодноразово намагалися обстежити умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але двері будинку ніхто не відчиняв (а.с.211-215). У звязку з чим Управління (Служба) у справах дітей зверталася до ЧРУП ГУНП в Чернігівській області посприяти управлінню у доступі до приміщення для складання акту в проведення оцінки рівня безпеки дітей (а.с.217). Згідно подання Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області з 11.03.2024 в результаті спільного виїзду інспектора СЮП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, спеціалістів Управління (Служба) у справах дітей відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за невиконання батьківських обов`язків за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.218). Відповідно повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Дитяча поліклініка №1» Чернігівської міської ради від 20.03.2024, [PERSON] догляд за станом здоров`я дітей не здійснює, діти не оглянуті, на профілактичні огляди мати дітей не приводить (а.с.69). Також згідно відомостей Комунального некомерційного підприємства «Дитяча поліклініка №1» Чернігівської міської ради від 18.01.2024 вбачається, що у [PERSON] троє неповнолітніх дітей: дитина 2015 року народження проживає з батьком, дитина 2020 року народження не організована, проживає з матір`ю, але декларація з лікарем не укладена. Дитина 2024 року народження, лікарем не оглянута (а.с.220). Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №115 від 06.03.2025 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] (а.с.124-125). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його колишньою жінкою, а [PERSON] - його товаришем. Останній раз був у [PERSON] рік назад. Двері відчиняв її татусь, дома нікого не було. В будинку був безлад, їжі не було. Дітьми вона не займається. Наразі [PERSON] проживає у [PERSON] з червня 2024 року. З відповідачкою він не контактує. Має спільну дитину з [PERSON] - сина [PERSON] (10 років), який проживає разом з ним. Знає [PERSON] , як дуже безвідповідальну людину. [PERSON] спілкується зі своєю сестрою [PERSON] . Неодноразово до будинку, де проживає [PERSON] приїздила Служба у справах дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 2021 року знайома з відповідачкою. У 2022 році вони забирали дитину від [PERSON] . З [PERSON] мати не спілкується, не вітає з днем народження, до садочку не приходить. [PERSON] від матері за її згодою забрала бабуся у червні 2024 року. Декілька разів була у будинку, де проживає [PERSON] . Останній раз навесні приходила зі Службою у справах дітей. Іноді вони приходять до [PERSON] . Де працює [PERSON] їй не відомо, аліменти не сплачує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є бабусею третьої дитини [PERSON] . Останній раз бачила її місяць назад. Мати не піклується про своїх дітей. Вона залишала їх одних на сутки. Влітку 2024 року вона була на [ADDRESS] , де проживає [PERSON] . Там відсутня каналізація, світло, в будинку безлад. [PERSON] не заперечувала, щоб дитина проживала у [PERSON] . [PERSON] відповідачка не утримує, умов належних для проживання у неї немає. За дитиною доглядає [PERSON] та бабуся. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] є її сином. Наразі дитина [PERSON] проживає у них, утримує дитину її син, мати жодного разу не приходила. Спочатку забирали дитину на вихідні, а потім вона так і залишилася. Мати жодного разу не поцікавилася дитиною. Дівчинка має свою кімнату, ліжко. Дитина не бачила маму з минулого року, навіть не згадує про неї. Син проходив військову службу до липня 2024 року, звільнився за станом здоров`я. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п.16,17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідачка свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до доньки, не піклується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям та здоров`ям, не зверталась з питанням про повернення дитини. Відповідачка не приймає активних дій щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини, не змінює свого ставлення до дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітної [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлена батьківських прав. Окремо необхідно наголосити, що застосований захід не є безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачу позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Ураховуючи, що позивачем судовий збір не сплачено, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Позивачем заявлена вимога про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Згідно пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ч.ч.2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання юридичних послуг від 25.12.2024, укладений між позивачем та адвокатом Рясним В.Д. (а.с.9-10); додаток № 1 до договору від 25.12.2025 (а.с.11), акт наданих послуг від 27.12.2024 (а.с.13) та квитанцію про сплату коштів від 27.12.2024 на суму 10 000 грн (а.с.12). Відповідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу пов`язана з підготовкою процесуальних документів, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи відсутність клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, тому витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 10 000,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved