Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У березні 2025 року позивач ТОВ «Факторинг Партнерс», через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договорами № 555175056584 від 06 вересня 2022 року та № 4655417 від 26 вересня 2022 року у загальному розмірі 19982,40 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 06 вересня 2022 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 555175056584. Відповідно до умов договору, кредитодавець відкрив позичальнику кредитну лінію, у межах якої надав кредит з лімітом у розмірі 5200,00 грн., шляхом перерахування грошової суми на банківський рахунок позичальника. Заявлений строк кредитування складає 60 календарних днів. Стандартна фіксована процентна ставка 990,00% річних (2,71% на день) за кожен день користування кредитом. 18 грудня 2023 року укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитним договором №555175056584 до [PERSON] 26 вересня 2022 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено Договір позики №4655417. Відповідно до умов договору, ТОВ «Маніфою» надало позичальнику довгострокову позику в розмірі 2000,00 грн., шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером банківської картки [NUMBER] , строком на 80 днів, до 15 грудня 2022 року. Акційна процентна ставка, фіксована:1,10500% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій. Базова процентна ставка, фіксована: 2,20000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка, фіксована: 3,00000% на день . 08 лютого 2023 року укладено договір факторингу №08-02/2023 відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») права вимоги за кредитним договором №4655417 до [PERSON] 23 травня 2024 року укладено договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ»відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс»права вимоги за кредитним договором №4655417 до [PERSON] . В порушення умов договорів [PERSON] належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість у загальному розмірі 19982,40 грн., які позивач, покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, просить суд стягнути з відповідача. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2025 справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 09 квітня 2025 року надійшла відповідь щодо зареєтрованого місця проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 27 травня 2025 року. 23 травня 2025 року через канцелярію суду надійшла заява позивача про уточнення відомостей позовної заяви в частині ПІБ відповідача, згідно якої просила суд вважати правильним ПІБ відповідача у позовній заяві та у всіх доданих до неї додатках: [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. У прохальній частині позовної заяви просили суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилались відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою ». Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 06 вересня 2022 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 555175056584. Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит в межах кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно п.п. 3.1, 3.3, 3.4, 3.6, 3.8 договору, кредитодавець відкрив позичальнику кредитну лінію, у межах якої надав кредит з лімітом у розмірі 5200,00 грн., шляхом перерахування грошової суми на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів банківської платіжної картки позичальника. Датою повернення кредиту є 04 листопада 2022 року. Строк кредитування складає 60 календарних днів. Стандартна фіксована процентна ставка 990,00% річних (2,71% на день) за кожен день користування кредитом. Відповідно до заявки про ідентифікацію по договору № 555175056584 від 06 вересня 2022 року, [PERSON] було ідентифіковано ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія». Акцепт договору позичальником (підписаний одноразовим ідентифікатором) 7253. Згідно з повідомленням ТОВ Універсальні платіжні рішення», 06 вересня 2022 року перераховано кошти на суму 5200,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції і системі iPay.ua - 164936695. 18 грудня 2023 року було укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитним договором №555175056584 до [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 13662,40 грн., з яких: 5200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8462,40 грн. - сума заборгованості за відсотками. Судом встановлено, що 26 вересня 2022 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено Договір позики № 4655417. Відповідно до п.п. 2.1, 2.3, 2,4, 2,5 договору, ТОВ « Маніфою » надало позичальнику довгострокову позику в розмірі 2000,00 грн., шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок позичальника за номером банківської картки [NUMBER] , строком на 80 днів, до 15 грудня 2022 року. Акційна процентна ставка, фіксована:1,10500% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій. Базова процентна ставка, фіксована: 2,20000% на день - застосовується протягом першого розрахункового періоду. Основна процентна ставка, фіксована: 3,00000% на день - застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду. Згідно з повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення », 26 вересня 2022 року було успішно перераховано кошти на суму 2000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції і системі iPay.ua - [NUMBER] . 08 лютого 2023 року було укладено договір факторингу №08-02/2023 відповідно до якого ТОВ « Маніфою » відступило на користь ТОВ « Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») права вимоги за кредитним договором №4655417 до [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №08-02/2023 від 08 лютого 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ»набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 6320,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4320,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 23 травня 2024 року було укладено договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ»відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитним договором №4655417 до [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №23/05/24 від 23 травня 2024 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] 6320,00 грн. Відповідач не виконала свого зобов`язання. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Судом досліджені надані позивачем розрахунки заборгованості, з яких вбачається, що [PERSON] має заборгованість: - за договором кредитної лінії № 555175056584 від 06 вересня 2022 року, яка утворилася станом на 07 березня 2025 року в сумі 13662,40 грн., з яких: 5200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8462,40 грн. - сума заборгованості за відсотками; - за кредитним договором № 4655417 від 26 вересня 2022 року, за період з 08 лютого 2023 року по 07 березня 2025 року, в сумі 6320,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4320,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за використанням кредитних коштів знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» у розмірі 19982,40 грн., яка утворилась станом на 07 березня 2025 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ « Факторинг Партнерс » до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 02-09/2024-05 від 02 вересня 2024 року; тарифи на послуги; заявку на надання юридичної допомоги №12; витяг з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 28 лютого 2025 року, що складається з складання письмової (вивчення документації з посиланням на нормативно-правові акти) - 3000,00 грн. та позовної заяви - 6000,00 грн., а всього на загальну суму - 9000,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved