Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

27 лютого 2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.07.2020. Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні та вихованні. [PERSON] не бере жодної участі у вихованні, духовному розвитку, утриманні та матеріальному забезпеченні сина. Син є інвалідом з дитинства та навчається у КЗЛОР «Краковецька НРЦ». Кожного дня він відвозить сина у смт. Краковець на навчання та вечером забирає додому. Матір [PERSON] ніякої участі у вихованні та навчанні сина не бере, жодного разу не відвідувала навчального закладу, де він навчається. Більшість свого часу відповідачка проживає за кордоном. Оскільки відповідач [PERSON] самоусунулась від реалізації своїх батьківських обов`язків, життям та здоров`ям сина не цікавиться, участь у його вихованні та розвитку не приймає, а тому вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що відповідачка як на момент подання позовної заяви, так і на даний час не цікавиться життям сина [PERSON] , який є інвалідом з дитинства та хворіє на дитячий аутизм. Останній раз з ним спілкувалась в 2023 року, при цьому дитині вона чужа і він жодним чином не реагує на неї. [PERSON] потребує постійної опіки та догляду, оскільки навчається в КЗ ЛОР «Краковецький НРЦ», однак відповідачка, розуміючи тяжкість ситуації, жодної допомоги не надає. Просить позов задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не прибула, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Також про причини неявки суд не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подавала. 23.04.2025 [PERSON] подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає та просить проводити розгляд справи у її відсутності. Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області Дида І.С. в судовому засіданні підтримала висновок Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі 460/3376/19 від 14.07.2020 було розірвано. З свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] встановлено, що його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Свідоцтво видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яворівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №107. З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №267 від 20 лютого 2025 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є інвалідом з дитинства, законним представником якого є його батько [PERSON] , що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . З характеристики КЗЛОР «Краковецький НРЦ» встановлено, що [PERSON] є учнем 4 класу даного закладу. Учень, дитина-інвалід з інтелектуальним, когнітивним мовленнєвими, емоційно - вольовими порушеннями аутичного спектру, з порушенням соціальної адаптації. Володя слабо орієнтується в навколишньому середовищі, володіє навиками самообслуговування, але потрібен постійний нагляд та контроль дорослого. Дитина дуже прив`язана до батька, який бере активну участь у навчанні й вихованні сина, допомагає реалізуватись у житті, враховуючи вікові та індивідуальні особливості розвитку дитини. Є позитивним прикладом для наслідування. Доброзичливість стосунків, єдність почуттів та емоційних переживань, взаємне розуміння і любов - характеризують відносини сина та батька. Коли тато приїжджає - радості дитини не має меж. Відразу відчувається щирість почуттів та повне взаєморозуміння. Мати - [PERSON] жодного контакту із школою, де вчиться дитина не підтримує, із класним керівником не спілкується. З сім`єю не проживає. У вихованні та навчанні дитини участі не бере. Жодного разу не з`являлась на батьківські збори. З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області №126 від 10 квітня 2025 року встановлено, що Яворівська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно заяви [PERSON] від 13.02.2025, яка посвідчена приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Дидою І.М., відповідачка повідомила про свою відмову від батьківських прав та не заперечує про позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені також постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 761/24223/18. Як стверджує позивач та описано вище, відповідач [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , вона не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, протягом тривалого часу не займається його вихованням, не цікавиться навчанням, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, морально та матеріально не підтримує. Наведене, крім пояснень самого позивача, підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, зокрема, висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, суд враховує, що відповідачка проігнорувала судовий розгляд даної справи, будучи обізнаною про наявність справи в суді, в судові засідання не з`являлася, скерувала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, а також жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин суду не надала. Також суд вважає, що з врахуванням наведених вище обставин, на даний час відсутні підстави та передумови вважати, що можливо змінити у кращу сторону поведінку відповідачки, а також встановлені судом обставини свідчать про наявність вини у діях відповідачки щодо виникнення такої ситуації, а саме наявності факту свідомого нехтування нею виконання батьківських обов`язків щодо свого сина. З огляду на наведене, суд визнає поведінку [PERSON] ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Також, враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 Сімейного кодексу України, а саме що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Крім того, нормами ст. 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З врахуванням наведеного вище та зібраних і досліджених у справі доказів, суд вважає, що відсутні підстави та передумови для незгоди і відступлення від вказаного вище висновку органу опіки і піклування, оскільки, на думку суду, він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Крім того, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За подання позовної заяви [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 26 лютого 2025 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Згідно клопотання позивача [PERSON] , судовий збір останній просить залишити за ним.

Outcome: approved