Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] ,\~про розірвання\~шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.11.2018 позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Тульчинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом № 162. Спільне життя позивача та відповідача не склалося, оскільки в них кардинально різні погляди на життя, та з листопада 2024 року шлюбні відносини фактично припинено та шлюб носить виключно формальний характер. Шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть та спільних дітей не мають, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з`явився. Від її представника адвоката Дунаєва І.Б. надійшла заява у якій просить справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява у якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27.11.2018 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між сторонами зареєстровано 27.11.2018, за актовим записом №165. При реєстрації шлюбу позивач не змінювала прізвище (а.с. 4). Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст. 110-113 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, за таких обставин, суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації шлюбу позивач не змінювала прізвище Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сплаченому останньою розмірі 1211,20 грн. Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. В матеріалах справи наявний ордер на надання правової (правничої) допомоги серії АВ № 1192894 від 27.03.2025 (а.с. 7) та квитанція № 27/03 від 28.03.2025 (а.с. 8), де визначено адвокатський гонорар у розмірі 5000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved