Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом в якому просять визнати за Позивачами [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на квартиру [ADDRESS] , яка складається в цілому із трьох жилих кімнат, маж 38,1 кв.метрів жилої площі, 66,2 кв.метрів загальної площі, по 1/2 частці за кожним позивачем. В обґрунтування позову зазначив, що є співвласниками спірної квартири, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, разом з тим здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно на праві спільної власності на квартиру не можливо у зв`язку з тим, що відсутні відповідні документи, що посвідчує право власності на майно. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивачі не можуть оформити свої права, вони змушена звернутися до суду з даним позовом. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. 12.10.2001 р. між Позивачами та громадянином [PERSON] укладений договір міни, відповідно до умов якого ми Позивачі отримали в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . Договір міни посвідчений нотаріально державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори Херсонської області Куліш Л.Г. 12.10.2001 р., зареєстрований в реєстрі за №3132. Відповідно до положень законодавства України, які діяли станом на дату укладання Договору, право власності Позивачів на Квартиру 25.10.2001 р. було зареєстроване в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, запис про реєстрацію записаний у реєстрову книгу №2 за реєстровим №541, що підтверджується Реєстраційним написом на правовстановлювальному документі. З метою подальшої реалізації права власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором позивач звернувся до реєстратора за внесенням відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте рішенням державного реєстратора було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно через те, що БТІ м. Скадовська, до якого реєстратор мав би направити запит, знаходиться на окупованій території, що унеможливлює проведення реєстратором реєстраційних дій. Відсутність інформації про зареєстроване право власності на Квартиру в електронному реєстрі власників нерухомого майна унеможливлює повноцінне здійснення прав власності власниками Квартири, розпорядження, спадкування у разі виникнення такого права. Таким чином у Позивачів відсутня можливість отримати відомості про раніше зареєстроване право власності на нерухоме майно. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. \~ \~ \~ \~ Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачами права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останнім. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підставою звернення позивачів до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачам, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачами в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивачів, які на законних підставах володіють належним їм нерухомими майном, проте не можуть це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачами судового збору суд покладає на позивачів, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved