Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач в інтересах малолітніх дітей звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вказав, що комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жашківської міської ради (протокол № 4 від 15.04.2025 року) прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, національність татарка, в якийсь час виїхала з АР Крим Україна на територію російської федерації згодом переїхала в республіку Казахстан. [PERSON] народила п`ятьох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] ; доньку - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням спеціалізованого міжрайонного суду по справам неповнолітніх міста Нур-Султан від 21.12.2021 № 7130-21-00-2/790 та рішенням судової колегії з цивільних справ міста НУР-Султана Республіки Казахстан справа №7199-20-00-2a/1025 від 02.03.2022 (копії рішень додаються) [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження № [NUMBER] , видане 22.07.2021 року відділом РАЦС апарата акіма района «Алмати» м. Нур-Султан, запис №10-562-22-0002017. Відомості про батька дітей у свідоцтві про народження не внесені.) відповідно до акта медичного закладу від 23.11.2022 залишений в медичному закладі без батьківського піклування. Був переданий під опіку державної установи «Відділ освіти міста Нур-Султана» та влаштований в Будинок дитини на повне державне утримання. Питання позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина не порушувалося, позовна заява до суду не подавалася. Посольство України в Республіці Казахстан звернулося з офіційним листом до Національної соціальної сервісної служби України щодо передачі дітей родини [PERSON] , які залишилися без законного представника на території Республіки Казахстан, уповноваженій особі для подальшого супроводження в Україну. Нацсоцсервісною службою України визначено Черкаську обласну військову адміністрацію, як орган опіки і піклування, який забезпечить влаштування дітей до сімейних форм виховання: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Виконавчим комітетом Жашківської міської ради вжито відповідних заходів для повернення дітей з КДП «Центр підтримки дітей, які потребують спеціальних соціальних послуг» та КДП «Спеціальний будинок дитини» м. Астана Республіка Казахстан в Україну та влаштування їх в сімейні форми виховання. З 18.07.2024р. діти влаштовані до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою [ADDRESS] . Враховуючи вищезазначене, орган опіки та піклування виконавчого комітету Жашківської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] , та відповідність його інтересам дитини. За вказаних вище обставин позивач звернувся до суду з даним позовом. 01 травня 2025 року на підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 20 травня 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача та заінтересованої особи [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з?явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. [PERSON] являється матір?ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Рішенням спеціалізованого міжрайонного суду по справам неповнолітніх міста Нур-Султан від 21.12.2021 № 7130-21-00-2/790 та рішенням судової колегії з цивільних справ міста НУР-Султана Республіки Казахстан справа №7199-20-00-2a/1025 від 02.03.2022 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 19). Відповідно до акта медичного закладу від 23.11.2022 [PERSON] , [INFO] , залишений в медичному закладі без батьківського піклування (а.с.5). Посольство України в Республіці Казахстан звернулося з офіційним листом до Національної соціальної сервісної служби України щодо передачі дітей родини [PERSON] , які залишилися без законного представника на території Республіки Казахстан, уповноваженій особі для подальшого супроводження в Україну (а.с.20). Рішенням Виконавчого комітету Жашківської міської ради від 27.08.2024р. № 241 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та на підставі рішення №187 від 11.07.2024 влаштовано в дитячий будинок сімейного типу на базі родини [PERSON] , [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.8, 21-22). Органом опіки та піклування Жашківської міської ради Черкаської області надано висновок від 29.04.2025р. №286/09-10 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3-4). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, не надає матеріальну допомогу своїй дитині, не приймає участі у її вихованні, не дбає про її духовний і моральний розвиток, не відвідує її і взагалі не цікавиться її життям, а тому суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Проаналізувавши та надавши оцінку встановленим вище обставинам, приймаючи до уваги те, що відповідач до суду не з?явилася та не надала будь-яких заперечень з приводу позбавлення батьківських прав, враховуючи насамперед інтереси дітей, суд вбачає небажання батька брати участь у вихованні своєї дитини та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подання заяви до досягнення нею повноліття. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved