Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Заявник подав до суду вище вказану заяву посилаючись на ті обставини, що в 2014 році працюючи в м. Одесі познайомився з [PERSON] , з якою почав разом проживати. Згодом [PERSON] завагітніла, а [INFO] народила дитину сина [PERSON] . Заявник відзначає, що внаслідок своєї завантаженості на роботі не зміг з [PERSON] подати до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про внесення відомостей щодо нього як батька дитини. Тому в актовий запис про народження дитини відомості про батька цієї дитини були внесенні у відповідності до ст. 135 СК України. При цьому, заявник також зауважує, що з 2016 року постійно розмовляв з [PERSON] щодо внесення до актового запису про народження дитини відомостей про нього як її батька, але вона постійно знаходила виправдання та намагалася уникнути цієї розмови, внаслідок чого відповідна заява не була подана до органів реєстрації актів цивільного стану. [INFO] [PERSON] померла. В свою чергу, як зазначає заявник, дитина з народження називає його батьком і навіть сама [PERSON] за життя казала сину та знайомим, що заявник є його біологічним батьком. При цьому, рішенням органу опіки та піклування від 22.04.2024 року дитина влаштована на тимчасове проживання разом із заявником, внаслідок чого знаходиться на повному його утриманні, а заявник влаштував дитину до місцевої школи. У зв`язку з чим на теперішній час позивач змушений подати до суду в порядку окремого провадження відповідну заяву, в якій просить суд встановити факт визнання його батьківства у відношенні [PERSON] , [INFO] , і зобов`язати Балтський ВДРАЦС внести до актового запису про народження останнього відповідні зміни шляхом зазначення відомостей про нього, як його батька, зокрема змінивши прізвище малолітньої дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », а її по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 28.06.2024 року ухвалою суду (а.с.17) відкрито провадження за вказаною заявою та справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження. 17.07.2024 року ухвалою суду (а.с.33-36) у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено комунальній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я України, яка своїм листом від 03.09.2024 року № 2750-11 (а.с.43) повідомила суду про залишення без виконання експертизи у зв`язку з неприбуттям заявника разом з дитиною до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків. 11.10.2024 року ухвалою суду (а.с.66-70) у даній справі було повторно призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено комунальній установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я України. 12.05.2025 року на адресу суду від Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України надійшов висновок експерта № 246 складений за результатом проведення в період з 04.04.2025 року по 05.05.2025 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи (а.с.75-80), проведеної на підставі ухвали суду від 11.10.2024 року. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, шляхом надіслання судової повістки на номер його телефону, про що свідчить довідка 12.05.2025 року про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.85). При цьому, 29.05.2025 року заявник подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої\~особи \~органу опіки\~та піклування\~Затишанської селищної\~ради Роздільнянського\~району Одеської\~області в\~судове засідання\~не з`явився,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання дана\~заінтересована особа\~була своєчасно\~повідомлена належним\~чином,\~у відповідності\~до вимог\~ч.2,\~4-5,\~8\~п.2\~ст.\~128\~ЦПК України,\~шляхом доставки\~судової повістки\~до його\~електронного кабінету\~13.05.2025\~року,\~про що\~свідчить довідка\~про доставку\~електронного документа\~(а.с.88). Представник заінтересованої особи Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання дана заінтересована особа була своєчасно повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставки судової повістки до його електронного кабінету 13.05.2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.87). При цьому, в раніше поданих клопотаннях від 29.06.2024 року № 1082/24.18-21 (а.с.40) і від 04.07.2024 року № 1105/24.18-21 (а.с.38) керівник даної заінтересованої особи та від 18.09.2024 року № 1532/24.18-21 (а.с.51) і від 08.10.2024 року № 1662/24.18-21 (а.с.63) представники даної заінтересованої особи просили суд про розгляд справи без представника відділу. Згідно положень\~першого речення\~ч.3\~ст.\~294\~ЦПК України\~справи окремого\~провадження розглядаються\~судом з\~додержанням загальних\~правил,\~встановлених цим\~Кодексом,\~за винятком\~положень щодо\~змагальності та\~меж судового\~розгляду. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст.\~223\~ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. [INFO] у [PERSON] народилася дитина син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Фрунзівському районі Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області від 10.11.2015 року (а.с.5), актовий запис № 231. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00041761059 від 10.10.2023 року (а.с.6), відомості про батька до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , були внесені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області від 22.04.2024 року (а.с.7), актовий запис № 95. \~ \~ \~ \~22.04.2024 року Службою у справах дітей Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області було видано наказ № 5/2024 (а.с.8), згідно якого [PERSON] 22.04.2024 року влаштовано на тимчасове проживання та до подальшого влаштування до [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки КЗ «Сербівський ліцей» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 25.04.2024 року № 31 (а.с.9), [PERSON] навчається в зазначеному закладі у другому класі з 23.04.2024 року. Згідно підсумків висновку експерта № 246 від 05.05.2025 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, проведеної Державною спеціалізованою установою «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України, відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу від матері і один батька. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК зразка рідкої крові громадянина [PERSON] та\~зразка рідкої\~крові дитини [PERSON] встановлено: для кожного з досліджених STR-локусів в генотипі дитини [PERSON] , [INFO] , виявляється алель умовно батьківського походження, який формально співпадає з алелем у генотипі передбачуваного батька громадянина [PERSON] , [INFO] . Проведена оцінка вірогідності результатів генетичного аналізу вказує на те, що такий збіг можна вважати закономірним, тобто зумовленим кровним спорідненням між заявленим передбачуваним батьком та дитиною, з ймовірністю не нижче 99,99 %. Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,99 %; таким чином, батьківство практично доведене. Нормативно-правове застосування Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Згідно ч.4 ст. 12 \~ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до пунктів 1 і 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно абзацу другого ч.1 та ч.2 ст.130 СК України, заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього\~Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій\~статті 128 цього Кодексу. При цьому, ч.3 ст. 128 СК України передбачає, серед осіб, особу, яка вважає себе батьком дитини. Також, згідно абзаців третього - четвертого пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Висновки суду щодо доведеності факту батьківства: Ураховуючи зазначене суд вважає, що наявність кровного споріднення між [PERSON] , [INFO] , і дитиною [PERSON] , [INFO] , доведено належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом, а саме висновком експерта за результатом проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яка на сьогодні є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, а відтак доводи викладені заявником [PERSON] у змісті своєї заяви поданої до суду в порядку окремого провадження на обґрунтування встановлення факту свого батьківства стосовно дитини народженої [PERSON] фактично знайшли своє доказове підтвердження. У зв`язку з чим суд вважає, що заява в частині основної вимоги про встановлення факту батьківства є обґрунтованою, а тому в цій частині заява підлягає задоволенню, що надасть можливість заявнику підтвердити його зв`язок з дитиною внаслідок їх кровного споріднення, як між батьком та сином. щодо неприйняття доказів: Водночас копії письмових заяв [PERSON] від 10.06.2024 (а.с.10) і [PERSON] від 03.06.2024 року (а.с.11), суд оцінює як неналежні і недопустимі докази, встановлення факту батьківства, оскільки вважає їх недопустимими доказами цієї обставини з огляду на наступне. Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, ч.2 ст. 128 СК України передбачає, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Крім того, у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року № 3 роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок по застосуванню статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Однак, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що встановлення факту кровного споріднення між батьком і дитиною не може вважатися об`єктивним за відсутності висновку судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-текст є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, параграф 34, від 07 травня 2009 року). Аналогічні висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїх постановах від 02.03.2020 року у справі № 530/1231/16-ц та від 18.11.2020 року у праві № 159/3926/18. При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що норма ч.2 ст. 128 СК України існує в редакції з часу набрання даним кодексом чинності, тобто ще з 01.01.2004 року, в той час як рішення у справі Калачова проти Російської Федерації № 3451/05 було ухвалено лише 07 травня 2009 року. Відповідно до ч.4 і 8 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України. Тому суд з приводу доказування у справах даної категорії надає перевагу саме позиції висловленій Європейським судом з прав людини та вважає, що за умов наявності можливості отримати і надати суду для його дослідження такого вагомого доказу як висновок молекулярно-генетичної експертизи, то факт батьківства не може доводитись показаннями свідків. щодо вимоги про внесення до актового запису про народження відповідних відомостей про батька дитини: Відповідно до ч.1 ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У відповідності до положень підпункту 2.16.4 пункту 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Крім того, відповідно до положень першого абзацу пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року № 3, резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства (материнства) має містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Таким чином суд вважає необхідним навести у змісті резолютивної частини даного рішення також те, які зміни необхідно внести до актового запису про народження внаслідок задоволення позову в частині визнання батьківства. Згідно ч.4 ст. 148 СК України, за заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У зв`язку з вище зазначеним суд, за умов задоволення основної вимоги про встановлення факту батьківства, вважає за можливе задовольнити також і похідну вимогу про внесення змін в актовий запис про народження дитини, яка не досягла віку чотирнадцяти років, щодо її прізвища. щодо вимоги про зобов`язання органу ДРАЦС вчинити певні дії: Окрім згаданої вище похідної вимоги заявником в заяві поданій у порядку окремого провадження також було заявлено похідну вимогу про саме зобов`язання Балтського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни в актовий запис про народження пов`язані із встановленням батьківства. Однак, відповідно до ч.1\~ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Крім того, як вже відзначалось вище, у відповідності до положень підпункту 2.16.4 пункту 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, який затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Таким чином дане рішення про встановлення факту батьківства само по собі є підставою для внесення органом ДРАЦС відповідних змін до актового запису про народження. У зв`язку з чим вимога заявника про зобов`язання органу ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження може бути предметом судового рішення виключно у випадку оскарження бездіяльності органу ДРАЦС щодо виконання судового рішення про визнання батьківства, а тому її заявлення разом із вимогою про встановлення факту батьківства є безпідставним внаслідок своєї передчасності. Тому судом за результатом розгляду справи в порядку окремого провадження не може бути ухвалено рішення про зобов`язання органу ДРАЦС вчинити певні дії, а відтак суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вимоги в частині зобов`язання органу ДРАЦС вчинити дії.

Outcome: partial