Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 62 873,88 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своєчасно не оплачував надані йому за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим за період з 01.01.2012 по 31.12.2023 у нього утворилась заборгованість на суму 62 873,88 грн., що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді від 16.02.2024 відкрито провадження в справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 25.03.2024 від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач [PERSON] заперечує стосовно позову, прохав відмовити в повному обсязі (а.с.51). 29.04.2024 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме інформації стосовно нарахувань за послугу опалення споживачу [PERSON] (а.с.65). 01.05.2024 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 72-77). 17.01.2025 та 11.02.2025 представником надано клопотання про надання доказів (а.с.128-184, 188-220). 08.04.2025 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог (а.с.228-232), яка судом не прийнята до розгляду через порушення процесуального порядку її пред`явлення, який передбачено ст. 49 ЦПК України. 08.04.2025 судом постановлено ухвалу про закриття провадження за частиною позовних вимог на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Представники позивача в судових засіданнях підтримували позовні вимоги, в поясненнях вказували на те, що відповідачу було зроблено перерахунок з врахуванням опалювальної площі та наявності рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04.02.2020, про яке зазначав відповідач у своєму відзиві на позов. Відповідач в судових засіданнях, заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд про застосування позовної давності. Вказав на те, що договір він з позивачем не укладав, на його переконання розрахунку заборгованості до позову не додано, що позбавило його можливості надати свій розрахунок заборгованості. Разом з тим останній не заперечував того, що він є власником квартири [ADDRESS] . Про сплату ним житлово-комунальних послуг відповідач не зазначав. При цьому, відповідач зазначав про те, що територія м.Запоріжжя є зоною бойових дій, тому позивач не повинен був нараховувати будь-яку заборгованість до закінчення воєнного стану. В судове засідання, призначене на 21.05.2025 о 10.00 не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся, причини неявки не повідомив. Разом з тим, суд приймає до уваги те, що відповідач достеменно обізнаний про наявність цивільної справи та її розгляду Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя, тому він як учасник справи повинен проявляти обачність, і, оскільки вирішується питання про його права та обов`язки, повинен цікавитися рухом справи та результатами розгляду такої справи. Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну «МТМ»,\~предметом його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну\~та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Право Концерну «МТМ» на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 5 від 29 січня 2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі», відповідно до якого з 01 січня 2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну. Згідно Рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28.04.2011 «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну. Основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. 02.10.2021 на виконання вимог\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.11.2021 типовий індивідуальний договір № 601322033 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] є укладеним між позивачем та відповідачем. Відповідно п. 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати надану послугу в строки та умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Згідно п. 33 Договору підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десть днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Згідно п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за рахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до п. 38 Договору споживач не звільняєтеся від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. [PERSON] , [INFO] , з 23.01.2001 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, яка надана Управлінням державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у листі № 04-07/836 від 14.02.2024 (а.с.33-34). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 352082543 від 27.10.2023, на підставі договору купівлі-продажу, 282, 06.02.2008 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гедіковою Г.І., [PERSON] набув права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , дата прийняття рішення про державну реєстрацію від 13.02.2008 (а.с.27-28). Отже, судом встановлено, що позивачем надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . З позовної заяви та доданих до неї довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунку суми заборгованості встановлено, що загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися Концерном «МТМ» за адресою:\~ [ADDRESS] , за період з 01.01.2012 по 31.12.2023\~складає 62873,88 грн. За вказаний період було зроблено перерахунок опалювальної площі, а саме при зверненні з позовною заявою розрахунок заборгованості було здійснені відповідно до площі квартири 63,4 кв.м., тоді як повинно було бути 61.6 кв.м, оскільки в квартирі встановлено розподільний прилад обліку, то площа квартири не має значення, однак розрахунок місць загального користування/загально будинкових здійснюється відповідно до площі. На таку невідповідність у своєму відзиві вказував і відповідач. Також зазначені обставини підтверджуються актом б/н від 07.12.2015 про зняття показань приладів обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] ; довідкою № 10 від 11.04.2019 про те, що станом на 30.04.2010 по квартирі [ADDRESS] , на момент укладання прямих договорів з КП «МТМ» на постачання теплової енергії зафіксовані показання теплолічильника 30 Дж; копією технічного паспорту квартири [ADDRESS] , згідно якому корисна площа складає 61,6 кв.м (а.с.52-55). Крім того відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі № 335/2259/19 від 04.02.2020 за позовом КП «МТМ» до [PERSON] , позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з відповідача за період 01.01.2012 по 30.06.2018 в розмірі 32 400\~53 грн.. При розгляді цієї справи відповідач вже звертав увагу позивача на розбіжності у площі опалювального житлового приміщення та надавав технічний паспорт на зазначену квартиру. Тому представникам позивача достеменно було відомо про зазначені обставини під час розгляду такої справи. Разом з тим період нарахування заборгованості повинен проводитися з врахуванням початку опалювального періоду. Тому, суд погоджується з тим, що за період з 01.11.2018 по 31.12.2023 існувала необхідність здійснення перерахунку заборгованості. Претензій від відповідача щодо якості наданих послуг за вказаний період до позивача не надходило. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, власність зобов`язує нести тягар утримання майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). За змістом\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Частиною 1\~ст. 639 ЦК України\~передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 2\~ст. 642 ЦК України\~якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст.\~67,\~68,\~162 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1\~ст.625 ЦК України). Споживач житлово-комунальної послуги зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. За правилами ст. ст.\~19,\~25 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст.81 ЦПК України). Також з матеріалів справи вбачається, що протягом спірного періоду відповідач, споживаючи комунальні послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій (передбачених пунктом 37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пунктом 56 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року № 690, та статтею 27, 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Аналогічні висновки були зроблені у постановах Верховного Суду у справах від 29 листопада 2019 року № 645/5401/17 та від 31 жовтня 2019 року № 465/5138/15-ц. Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Оскільки відповідач не виконував свого обов`язку зі своєчасної сплати за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, не спростував розрахунок заборгованості, зроблений позивачем, а також не заперечував факту здійснення ним оплат за них не в повному обсязі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є обґрунтованими. Разом із тим, відповідачем [PERSON] , заявлено про застосування строку позовної давності, оскільки відповідач звернувся до суду з порушенням загального строку у три роки. Представник позивача надавали заперечення щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, але також в своїх поясненнях зазначили, що певний період, за який висунуті позовні вимоги вже був предметом розгляду суду і відображений у його рішенні від 04.02.2020. Так, згідно розрахунку заборгованості, який відповідачем належними та допустимими доказами не спростований, заборгованість за надані у квартиру за адресою: [ADDRESS] , послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.01.2012 по 31.12.2023 становить 62873,88 грн. При цьому, з врахуванням наявності рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/2259/19 від 04.02.2020, належний період починається з початком опалювального періоду в 2018 році та до 31.12.2023. Тобто, Концерн «Міські теплові мережі» повинен був нараховувати заборгованість за централізоване опалення та постачання гарячої води за період з 01.11.2018 по 31.12.2023. З позовом про стягнення вказаної суми заборгованості позивач звернувся до суду 12.02.2024 (згідно штампу з відміткою суду). Згідно зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). За ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Як встановлено судом, відповідач зобов`язаний щомісяця здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, а відтак вказані зобов`язання відповідачем з оплати житлово-комунальних послуг виникали щомісяця. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги повинна була вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Тобто, з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17. Пунктом 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~продовжено на строк дії карантину. Вказаний закон набрав чинності з 02 квітня 2020 року. Пунктом 1\~постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~установлено на всій території України карантин з 12.03.2020. З огляду на вищевикладене карантин в Україні безперервно було встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року. З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 12.02.2024. Строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у\~Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~щодо продовження строку позовної давності, з 02.04.2020. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5\~статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог Концерну «МТМ», строк позовної давності, до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. Тобто строки звернення з вимогами обраховуються з березня 2017 року. Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку, що позивач щодо його вимог за період з 01.11.2018 по 31.12.2023, строк позовної давності не пропустив. За ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У вказаній справі відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, про що зазначено у відзиві. Разом з тим, з урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, задоволенню підлягають позовні вимоги у межах строку позовної давності, з урахуванням вимог п. 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України,\~і стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~заборгованість за\~надані послуги\~з централізованого\~опалення у\~період з\~01.11.2018\~по 31.12.2023,\~яка у\~загальному розмірі\~становить 30200,08 грн. (30590,49 грн. нараховано 390,41 грн. перерахунок = 30200,08 грн.). Статтею 64 Конституції України\~передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно зі\~ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п.20 ч.1\~ст.106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу. Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного\~Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.12.2023 №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг»\~п.1\~постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206\~Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану\~викладено у новій редакції: Установити,що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених\~наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285); припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (додати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених\~наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 №285); стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022 з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб, або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених\~наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 № 285); нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24.02.2022 за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, відповідно до вказаної постанови від 29.12.2023 №1405, яка набрала чинності 30.12.2023, з 30.12.2023 Урядом скасовано дію зазначеного мораторію. \~Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309\~«Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, втратив чинність з 20.03.2025 у зв`язку з набранням чинності наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025\~ № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786. Таким чином за період з 24.02.2022 по 30.12.2023 діяв\~наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, згідно з яким територія Запорізької міської територіальної громади визнана територією можливих бойових дій з 01.02.2023. Наразі відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025\~ № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» територія Запорізької міської територіальної громади також є територією можливих бойових дій. Відомостей про те, що відповідач у період з 24.02.2022 по 31.12.2023 надавав виконавцю комунальних послуг у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб, або інші документи, що підтверджують його відсутність у житловому будинку, в яких він є споживачем на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), суду не надано. Тому підстав для застосування положень зазначеного законодавчого акту у суду немає. Крім того, у відповідності з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1163,48 грн. (48,03%).

Outcome: partial