Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у цивільному шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вона на даний час перебуває у декретній відпустці. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає. Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Габор В.В. надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимогах наполягала, з наведених у позові підстав, в разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач жодного разу у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.02.2024 виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області і Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), де зазначено батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом встановлено, що позивач офіційно не працює, перебуває на обліку в УПСЗН Лозівської міської ради та отримує допомогу при народженні дитини. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2025/001632283 від 04.02.2025, позивач [PERSON] зареєстрована разом з малолітньою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що судовим наказом Лозівського міськрайонного суду від 26.02.2025 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку, на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення віку повноліття. Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача, стягнення з нього судовим наказом аліментів на утримання малолітньої доньки, та те, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. Тому, з урахуванням викладеного, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог, та вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved