Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого назначив, що на підставі договору купівлі-продажу № 2407 від 29.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського територіального округу Пусан Т.В., йому належить гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою [ADDRESS] , та земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0023 га, з кадастровим номером 5324087705:05:002:035, що також знаходиться за вищевказаною адресою. За згаданим об`єктом нерухомого майна ТОВ «Полтаваенергозбут» постачається електрична енергія. згідно договору № 42301298 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Гараж використовується позивачем та членами його сім`ї виключно для і забезпечення власних побутових потреб; електроенергія, що постачається до нього використовується для освітлення, живлення та заряджання побутових приладів. Зазначає, що він не с фізичною особою-підприємцем; за адресою розташування гаража не зареєстрована жодна фізична особа-підприємець чи юридична особа, ніхто не провадить професійну або господарську діяльність. Оскільки [PERSON] є фізичною особою та використовує гараж виключно для побутових потреб, то зазначає, що підстави вважати його непобутовим споживачем відсутні. Отже вартість послуг електричної енергії повинна розраховуватися як для побутового споживача. Проте, з невідомих йому причин, відповідач самовільно змінив тариф для нарахування за універсальні послуги з тарифу для побутових споживачів на тариф для малих непобутових споживачів. Враховуючи вищенаведене,\~просить суд\~визнати протиправними\~дії ТОВ\~«Полтаваенергозбут» щодо\~зміни тарифу\~надання послуг\~електричної енергії\~з тарифу\~для побутових\~споживачів на\~тариф для\~малих непобутових\~споживачів;\~зобов`язати\~відповідача поновити\~електропостачання за\~тарифом для\~побутових споживачів\~за об`єктом\~споживання-\~гараж №\~ [NUMBER] ,\~що розташований\~за адресою\~ [ADDRESS] ;\~стягнути на\~його користь\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу у\~сумі 4000,00\~грн.\~та витрати\~щодо сплати\~судової збору у розмірі 1211,20 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. 22.04.2025\~року від\~сторони відповідача\~надійшов відзив\~на позов,\~у якому\~не погоджуючись\~з позовними\~вимогами зазначили,\~що Відповідно\~до додатку\~№ 3\~постанови НКРЕКП\~від 26.10.2018р.\~№ 1268,\~ТОВ «Полтаваенергозбут»\~виконує функції\~постачальника універсальних\~послуг на\~території Полтавської\~області.\~За зверненням\~Позивача,\~між ним\~та ТОВ\~«Полтаваенергозбут» укладено\~договір про\~постачання електричної\~енергії постачальником\~універсальних послуг\~від 01.08.2024р.\~№ 42301298\~на предмет\~постачання електричної\~енергії до\~гаражу №\~ [NUMBER] \~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~При цьому,\~згідно додатку\~1\~до Договору\~«Заява-приєднання»\~постачання електричної\~енергії до\~Гаражу №\~4\~здійснюється на\~умовах комерційної\~пропозиції №\~13-УП,\~що є\~додатком №\~2\~до Договору.\~Згідно комерційної\~пропозиції №\~13-УП\~ціна за\~електричну енергію\~для малих\~непобутових споживачів\~розраховується відповідно\~до Постанови\~НКРЕКП від\~05.10.2018р.\~№1177\~«Про затвердження\~Порядку формування\~цін на\~універсальні послуги»\~(зі\~змінами).При\~цьому,\~що Договір\~з додатками\~підписано обома\~сторонами,\~позивач не\~заперечує факт\~укладання даного\~Договору та\~у своєму\~позові посилається\~на нього. Щодо\~застосування тарифу\~за електричну\~енергію для\~забезпечення потреб\~електроустановки [PERSON] ,\~розташованої в\~гаражі №\~ [NUMBER] ,\~за адресою:\~ [ADDRESS] , зазначають, що Положенням «Про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії», затвердженим Постановою КМУ від 05.06.2019р. № 483, встановлено Фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів. Постановою КМУ № 632 від 31.05.2024р. внесено зміни до Положення, відтак, з 01.06.2024 р. по 30.04.2025 р. включно встановлено Фіксовану ціну на електроенергію для побутових споживачів (індивідуальні та колективні), а також споживачів (цілі споживання), які визначені в абзацах одинадцятому- чотирнадцятому пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, а саме 4,32 грн за 1 кВт/год (незалежно від обсягу споживання). Відповідно до п. «г» абз. 1 п.п. 14.1.129-1 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України гаражі-гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки не є об`єктами житлової нерухомості, відносяться до об`єктів нежитлової нерухомості. З огляду на вищевикладене, у постачальника відсутні правові підстави постачати електричну енергію на об`єкт нежитлової нерухомості, тобто до належного позивачу гаражу за фіксованою ціною для побутових споживачів, адже даний гараж не охоплюється поняттям «об`єкт побутового споживача», а відтак, споживач, який має на праві власності такий об`єкт, не являється побутовим. 28.04.2025 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначили, що [PERSON] не є фізичною особою-підприємцем чи юридичною особою; використовує гараж виключно для побутових потреб; за адресою: [ADDRESS] жодна юридична особа чи фізична особа-підприємець не здійснює професійну та/або господарську діяльність. Відповідач не надав жодного доказу, який би свідчив про інше. Отже, підстав вважати [PERSON] непобутовим споживачем у ТОВ «Полтаваенергозбут» відсутня. Правила роздрібного ринку електричної енергії докладно регламентують механізм реалізації Закону, уточнюючи його зміст. Проте норми Правил мають тлумачитися у системному зв`язку з нормами Закону, та положення постанови НКРЕКП не можуть суперечити закону як нормативно-правовому акту вищої юридичної сили та нівелювати його норми, погіршуючи становище споживачів, які є власниками певних об`єктів нерухомого майна, зокрема, гаражів. Отже, дії відповідача зі зміни тарифу нарахування послуг лише на підставі змін до визначення «об`єкт побутового споживача» у Правилах роздрібного ринку електричної енергії не відповідають вимогам закону, засадам рівності, принципам розумності та справедливості та порушують права [PERSON] як споживача послуг. Постанова НКРЕКП має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України чи Законом України «Про ринок електричної енергії». Відповідно, факт сплати позивачем житлово-комунальних послуг за спожиту електричну енергію свідчить про виконання ним вимог норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а не про погодження (конклюдентну дію) діючого тарифу. Ухвалою суду від 28.04.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача- адвокат Гринь І.О. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача- Чудненко В.М. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що гараж є об`єктом нежитлового приміщення, а тому плата за електроенергію нараховувалася відповідно до встановлених тарифів для будівель такого типу. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначені у ст. 16 ЦК України. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Захист цивільних прав- це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права. [PERSON] просить визнати протиправними дії ТОВ «Полтаваенергозбут» щодо зміни тарифу надання послуг електричної енергії з тарифу для побутових споживачів на тариф для малих непобутових споживачів; зобов`язати відповідача поновити електропостачання за тарифом для побутових споживачів за об`єктом споживання- гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою [ADDRESS] Так,\~судом встановлено,\~що [PERSON] \~на підставі договору купівлі-продажу № 2407 від 29.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського територіального округу Пусан Т.В., йому належить гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою [ADDRESS] , та земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, площею 0,0023 га, з кадастровим номером 5324087705:05:002:035, що також знаходиться за вищевказаною адресою (а.с. 9-10, 11, 12). За згаданим об`єктом нерухомого майна ТОВ «Полтаваенергозбут» з 01.08.2024 року постачається електрична енергія згідно договору № 42301298 від 01.08.2024 року про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 13-17, 56-60) на підставі заяви-приєднання до вказаного договору від 01.08.2024 року (а.с. 22, 61). Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам регулюються Законом України від 13.04.2017 № 2019-VIII «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, Кодексом систем розподілу, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 311, Кодекс комерційного обліку електричної енергії та іншими нормативними актами зі змінами та доповненнями, та є однаковими для всіх споживачів. Споживачами електричної енергії за положенням статті 1\~Закону України\~«Про електроенергетику» є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору. У відповідності до статті 26\~Закону України\~«Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Крім того, за пунктом 3 Правил користування\~електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, з відповідними змінами та доповненнями, на підставі договору про користування електричною енергією, укладеного між споживачем і енергопостачальником, здійснюється споживання електричної енергії; такий договір розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об`єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією (абзац третій пункту 3 Правил користування\~електричною енергією для населення). Статтею 714\~ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. На виконання пункту 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень, ЗУ «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017р., АТ «Полтаваобленерго» відокремило зі свого складу постачальника електричної енергії ТОВ «Полтаваенергозбут», яке згідно виданої ліцензії на підставі постанови НКРЕКП № 575 від 26.06.2018 року, здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам та є окремою юридичною особою (а.с. 51). Відповідно до додатку № 3 постанови НКРЕКП від 26.10.2018р. № 1268, ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області (а.с. 52-55). ТОВ «Полтаваенергозбут» у своїх взаємовідносинах зі споживачами керується ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до п.13 розділу XVII «Перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. З метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам відокремлення оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого перевищує 100 тисяч, здійснюється з урахуванням вимог цього пункту, а саме: -суб`єкт господарювання, створений у результаті здійснення заходів з відокремлення з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам, у строк не пізніше ніж 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом зобов`язаний в установленому порядку отримати ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії; -упродовж семи років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання; -фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. За зверненням позивача, між ним та ТОВ «Полтаваенергозбут» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.08.2024р. № 42301298 (далі-Договір) на предмет постачання електричної енергії до гаражу № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . При цьому, згідно додатку 1 до Договору «Заява-приєднання» постачання електричної енергії до Гаражу №4 здійснюється на умовах комерційної пропозиції № 13-УП, що є додатком № 2 до Договору (а.с. 62-63). Згідно комерційної пропозиції № 13-УП ціна за електричну енергію для малих непобутових споживачів розраховується відповідно до Постанови НКРЕКП від 05.10.2018р. №1177 «Про затвердження Порядку формування цін на універсальні послуги» (зі змінами). Договір з додатками підписано обома сторонами, і стороною позивач цей факт не заперечується. Положенням «Про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії», затвердженим Постановою КМУ від 05.06.2019р. № 483, встановлено фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів (а.с. 64). Постановою КМУ № 632 від 31.05.2024р. внесено зміни до Положення, відтак, з 01.06.2024 р. по 30.04.2025 р. включно встановлено фіксовану ціну на електроенергію для побутових споживачів (індивідуальні та колективні), а також споживачів (цілі споживання), які визначені в абзацах одинадцятому- чотирнадцятому пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, а саме 4,32 грн за 1 кВт/год (незалежно від обсягу споживання). Згідно п. 62 ч. 1 ст. 1 Закону, абзац пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ, побутовий споживач-індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб-побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Постановою НКРЕКП №1272 від 05.10.2022 року внесені зміни до ПРРЕЕ, відповідно до яких побутові потреби-споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію) у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім нотаріальної, підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, зокрема діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, зі створення віртуальних активів (майнінгу) та надання інших платних послуг, у тому числі у сфері сільського зеленого туризму тощо. Об`єкт побутового споживача- квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на правах власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості (абц. пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ (зі змінами). Об`єкти житлової нерухомості- будівлі, зареєстровані згідно із законодавством як об`єкти житлової нерухомості, дачні та садові будинки (п.14.1.129 Податкового кодексу України). Згідно положень пункту 14.1.129-1 статті 14 Податкового кодексу України, об`єкти нежитлової нерухомості- будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. Відповідно до п. г) абз.1 п.п.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України гаражі- гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки не є об`єктами житлової нерухомості, відносяться до об`єктів нежитлової нерухомості. З огляду на вищевикладене, у постачальника відсутні правові підстави постачати електричну енергію на об`єкт нежитлової нерухомості гараж № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , за фіксованою ціною для побутових споживачів, адже даний гараж не охоплюється поняттям «об`єкт побутового споживача», а відтак, споживач, який має на праві власності такий об`єкт, не являється побутовим. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-НКРЕКП, Регулятор) неодноразово надавала роз`яснення щодо впорядкування відносин з приводу споживання електричної енергії в гаражах, враховуючи зміни до ПРРЕЕ, згідно постанови від 05.10.2022 року № 1272. На офіційному вебсайті НКРЕКП за посиланням: https://www.nerc.gov.ua/ у розділі «Сфери діяльності»-«Електроенергія»-«Населення»-«Договірні відносини з побутовими споживачами»-«Щодо впорядкування відносин щодо споживання електричної енергії в гаражах (наземних й підземних) та критих автомобільних стоянках в частині здійснення розрахунків за електричну енергію» 29.02.2024 р. о 11:07 опубліковано роз`яснення, згідно якого, електрична енергія, що використовується в гаражі, не відноситься до побутових потреб, а тому фіксовані ціни на електричну енергію, визначені у Положенні, для гаражів не застосовуються. Також за зверненням Постачальника, Регулятором було надано роз`яснення листом від 09.08.2024р. № 8872/17.2.1/7-244, де вказано, що відповідно до норм чинного законодавства, електрична енергія, спожита у гаражі, має бути сплачена за вільною ціною, у той час, як у гаражно-будівельному кооперативі на території, де розміщено сам гараж, електрична енергія, спожита на технічні цілі та освітлення території, оплачується за цінами, за яким постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам. Згідно ЗУ «Про НКРЕКП», Регулятор, як державний орган, здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері постачання електричної енергії. Для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції (п. 1 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про НКРЕКП»). Згідно пункту 1.1.1 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Таким чином, прийняті НКРЕКП від 05.10.2022р. № 1272 зміни до ПРРЕЕ, з дня набрання їх чинності, а саме з 12.10.2022р., є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку електричної енергії. Зі змісту наданого Позивачем договору купівлі-продажу від 29.12.2023р., реєстровий № 2407, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В., витягу з державного реєстру речових прав від 29.12.2023 р. індексний № 360508165 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] знаходитися об`єкт нерухомого майна, що визначено за типом об`єктів нежитлової нерухомості як гараж, а саме Гараж № 4. Вид об`єкта електрифікації та призначення використання електроустановок площадок вимірювання, в тому числі для окремого обліку споживання на непобутові потреби, відображаються в паспорті точки розподілу/передачі (абзац 3 пункту 2.3.12 глави 2.3 розділу ІІ ПРРЕЕ). Відповідно до пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I, абзацу 1 пункту 2.1.5 глави 2.1 розділу II ПРРЕЕ, паспорт точки розподілу електричної енергії (документ, в якому зазначаються технічні параметри точки підключення споживача) складається оператором системи розподілу. Постановою НКРЕКП від 16.11.2018р. № 1442 АТ «Полтаваобленерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії. При укладенні Договору позивачем було надано паспорт точки розподілу від 07.05.2024р., що є додаткам № 2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 1231511738, де зазначено, що вид об`єкта електрифікації, до складу якого входить площадка комерційного обліку, за адресою: [ADDRESS] - «Гараж» (а.с. 65). Щодо твердження сторони позивача про те, що ЗУ «Про ринок електричної енергії» не ставить в залежність вартість електричної енергії, що споживається від виду об`єкту споживання електричної енергії побутового споживача, та, що єдиним критерієм, який відрізняє побутового і небутового споживача, це мета використання електричної енергії, а саме для власних побутових потреб чи для професійної/господарської діяльності, суд зазначає наступне. ТОВ «Полтаваенергозбут» у своїх взаємовідносинах зі споживачами керується ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. та іншими нормативно- правовими актами, які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі- продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до ЗУ «Про правотворчу діяльність» від 24.08.2023 р. законодавство України- це взаємопов`язана та упорядкована система нормативно-правових актів України і чинних міжнародних договорів. Законодавство України структурується від актів вищої юридичної сили до актів нижчої юридичної сили (стаття 19 цього Закону). Водночас, хоча за ієрархією нормативно-правових актів Закон має вищу юридичну силу за ПРРЕЕ, норми останнього мають спеціальний характер та підлягають застосуванню у першу чергу. Згідно постанови від 07.06.2024 року по справі № 9918/907/22 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду виснував, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону. Згідно з принципом «Lex specialis» (лат.- спеціальний закон, спеціальна норма) за наявності розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон. Про перевагу норм «Lex specialis» над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і ЄСПЛ (пункт 69 рішення від 25.03.1999 у справі «Nikolova v. Bulgaria», заява N 31195/96 тощо) (п. 42). Якщо норми нормативних актів однакової юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною (п.43). Також постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.09.2024 р. по справі № 922/1970/19 визначено, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2020 №-р (II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Отже, у разі наявності норм загального та спеціального законодавства, останні мають перевагу над загальним (lex specialis derogat generali). Визначення терміну «побутовий споживач» міститься у Законі та ПРРРЕ. Водночас, визначення понять «побутові потреби» та «об`єкт побутового споживача» містяться у ПРРРЕ, що мають спеціальний характер та деталізують норми, які встановлені у загальному законі. Враховуючи відсилочний характер норми абзацу пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ, гараж є об`єктом нежитлової нерухомості та не відноситься до об`єктів побутового споживача, а тому споживання електричної енергії на такому об`єкті, не являється побутовими потребами. Виходячи із системного аналізу норм Закону та ПРРЕЕ, визначальною рисою, якою має володіти побутовий споживач-це використовувати електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб. При цьому, термін «побутові потреби» відсилає до визначення іншого терміну «об`єкт побутового споживача». Таким чином, Регулятором був змінений підхід до визначення об`єктів побутового споживача, шляхом внесення відповідних змін до ПРРЕЕ постановою НКРЕКП від 05.10.2022 року № 1272. Об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі гаражі, не охоплюються поняттям «об`єкт побутового споживача», а відтак, споживач, який має на праві власності або користування такі об`єкти, не являється побутовим. Отже, враховуючи Зміни, норми Положення про застосування фіксованої ціни на електричну енергію для побутових споживачів, не поширюють свою дію на відносини щодо постачання електричної енергії на об`єкт гараж за № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . Таким чином, враховуючи норми спеціального законодавства, а саме ПРРЕЕ, критерієм для визначення вартості електричної енергії є вид об`єкта споживання, що спростовує твердження Позивача. Позивач не являється побутовим споживачем у відносинах щодо постачання електричної енергії на Гараж № 4, у розумінні чинного законодавства він являється малим непобутовим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг. Універсальна послуга-постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України (пункт 93 частини 1 статті 1 Закону). Малий непобутовий споживач-споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт (пункт 42 частини 1 статті 1 Закону, абзац пункту 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ). Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг- домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг (пункт 1.1.2 глави 1.1 розділу I ПРРЕЕ). Згідно відомостей з паспорту точки розподілу від 07.05.2024 р., що є додаткам № 2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1231511738, та враховуючи, що інформація про зміну даних не надходила до Відповідача від оператора системи розподілу чи Позивача, Гараж № 4 має приєднану потужність за площадкою комерційного обліку 10,0 кВт, що не виходить за межі малого непобутового споживача. Щодо порядку формування ціни за електричну енергію згідно комерційної пропозиції № 13-УП. Відповідно до п. 5.1 Договору Постачальник формує ціну на універсальну послугу відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором або за цінами встановленими органами державної або виконавчої влади, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (п.5.2 Договору). Ціна на електричну енергію визначається Постачальником з дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 цього Договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором або встановленої органами державної або виконавчої влади. (п.5.3 Договору). Ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» і ПРРЕЕ та інших нормативно- правових актів. Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, сформована Постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, а також встановлена органами державної або виконавчої влади, повинна бути обов`язкова для Сторін з дати її введення в дію (п.5.5 Договору). Інформація про ціну (тариф) на електричну енергію Постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування, а у випадках передбачених п.5.5 Договору-застосовуються з дати введення її в дію (п. 5.6 Договору). Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.7 Договору). Відповідно до п. 3.1.5 ПРРЕЕ комерційні пропозиції, що розміщені на власному офіційному вебсайті Постачальника, є публічними. При цьому, відповідно до комерційної пропозиції № 13-УП, що є додатком № 2 до Договору, ціни на універсальні послуги ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» для малих непобутових споживачів розраховуються відповідно до Постанови НКРЕКП від 05.10.2018р. № 1177 «Про затвердження Порядку формування цін на універсальні послуги». Постачальник універсальних послуг формує ціни на універсальні послуги на розрахунковий місяць і оприлюднює їх та їх складові на своєму офіційному вебсайті в мережі Інтернет та на своїх інформаційних стендах у центрах обслуговування споживачів не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування (п. 1.6 Порядку формування цін на універсальні послуги). Згідно Порядку формування цін на універсальні послуги, ціна за електричну енергію розраховується за відповідною формулою. Відтак, на виконання вищевказаного, відповідач розраховує ціну на електричну енергію для малих непобутових споживачів за відповідний розрахунковий період (місяць) та щомісяця, не пізніше ніж за 20 днів до початку застосування нової ціни, оприлюднює дану інформацію на власному офіційному вебсайті за посиланням: https://www.energo.pl.ua/. При цьому, з урахуванням п. 3.2.4 ПРРЕЕ та п. 5.1 Договору, споживач вважається таким, що повідомлений про зміну ціни за електричну енергію, за умови розміщення такої інформації на власному офіційному вебсайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку застосування нової ціни. На виконання Договору, стороною відповідача направлялися рахунки на оплату за спожиту електричну енергію протягом серпня 2024р.-березня 2025р. (копії додаються), та у свою чергу Позивачем здійснювалась оплата за спожиту електричну енергію, що підтверджується платіжними інструкціями від 18.10.2024р. № 6530917778.1, від 01.11.2024р. № 659230465.1, від 01.12.2024р. № 673181718.1, від 11.12.2024р. № 677440197.1, від 24.12.2024р. № 684767300.1. (а.с. 70-72). Вказане свідчить про безумовну згоду Позивача із тарифом (ціною), що застосовується при розрахунках за спожиту електричну енергію у Гаражі №4. Таким чином, поведінка [PERSON] щодо оплати за спожиту електричну енергію, вартість за яку нараховується відповідно до Порядку формування цін на універсальні послуги, свідчить про визнання та погодження (конклюдентні дії) із застосованим тарифом. Так Верховний Суд у постанові від 23.10.2024 року по справі №908/1336/23 вказав на конклюдентні дії позивача зі сплати частини наявної заборгованості, вчиненням яких останній фактично визнав правомірність укладення спірного правочину та підтвердив свої наміри щодо його укладення і виконання. Отже, на підставі вищенаведеного, суд вважає, що ТВ «Полтаваенергозбут» було вірно застосовано тарифи при розрахунку вартості послуг з електропостачання об`єкта нежитлової нерухомості- гаража № [NUMBER] , що розташований за адресою [ADDRESS] Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позові, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються. Щодо тлумачення та аналізу позивачем законодавства у сфері енергетики, суд вважає, що позивач проводить власний аналіз діючого законодавства у сфері енергетики та надає висновки щодо законності, незаконності та відповідності тих чи інших законів та постанов НКРЕКП, що є помилкою, він не має таких повноважень (позивач бере на себе функцію органу конституційної юрисдикції України). З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам. У зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, також не підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: dismissed