Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , ID паспорт № [NUMBER] , запис № 19480115-01299, орган що видав 6511, дата видачі 13.05.2021 року, дійсний до 13.05.2031, місце реєстрації: [ADDRESS] , адреса проживання: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно: житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що є власником спірного будинку, разом з тим здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно не можливо у зв`язку з тим, що відсутні відповідні документи, що посвідчує право власності на майно. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу від 18.05.1973 року за № 14, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, домовою книгою. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, у зв`язку з чим позивач з родиною вимушений був змінити місце проживання з [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи 14.09.2023 року № 7726-5002956974. З метою подальшої реалізації права власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором позивач звернувся до реєстратора за внесенням відомостей про право власності на житловий будинок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте рішенням державного реєстратора було відмовлено в державній реєстрації прав на нерухоме майно через те, що відповідно до надісланого запиту за № 01/05/2-07-39 від 11.02.2025 року до Херсонської обласної військової адміністрації та до КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» щодо надання інформації хто є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі яких документів було проведено реєстрацію права власності, вказавши технічні характеристики житлового будинку (загальну та житлову площу), в результаті отриманих відповідей інформація щодо вказаного об`єкту відсутня. Таким чином у Позивача відсутня можливість отримати відомості про раніше зареєстроване право власності на нерухоме майно, які зберігалися в КП «Херсонське БТІ» Херсонської обласної ради. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. \~ \~ \~ \~ Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останньому. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачем в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачами судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved