Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 12 вересня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання подружжя мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Зазначає, що у зв`язку з викладеним, шлюбні відносини між ними припинились та з вересня 2022 року разом вони не проживають та не ведуть спільного господарства. Вважає, що за таких обставин примирення з відповідачем неможливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. У зв`язку з викладеним просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області з 12 вересня 2014 року (актовий запис №134), що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Сторони з вересня 2022 року разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведеться. Відповідно до\~ст. 56 СК\~кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4\~ст. 56 СК\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~ст. 109 СК\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку з чим шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться. З огляду на те, що у сторін спільне життя не склалось, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved