Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

У серпні 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20.12.2023-100000490\~від 20\~грудня 2023\~року в розмірі 11 380 грн. та судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 20 грудня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 20.12.2023-100000490 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн. строком на 42 дні зі сплатою відповідних процентів за ставками «Економ», «Стандарт». ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 30 січня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 11 380 грн., що складається з заборгованості: по тілу кредиту - 6000 грн., по процентам - 5380 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 15 серпня 2024 року цивільну справу за матеріалами позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано за підсудністю до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2024 року справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано на розгляд до Носівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28 січня 2025 року. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2025 року відкладено розгляд справи до 26 березня 2025 року для здійснення повторного виклику відповідача. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року відкладено розгляд справи до 27 травня 2025 року у звязку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце судового засідання. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у судове засідання не зявилася, у позовній заяві просила розглядати справу у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подала. Суд не ухвалює заочне рішення у справі, оскільки відсутня згода позивача на ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20 грудня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 20.12.2023-100000490 частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта); заявка кредитного договору № 20.12.2023-100000490; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №20.12.2023-100000490. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у сумі 6000 грн. строком на 42 дні з дати його надання. Дата повернення кредиту 30 січня 2024 року. Сплата процентів: за ставкою «Економ» у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; за ставкою «Стандарт» у розмірі 2,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Графік платежів: проценти, розраховані за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного, чергового періоду відповідно; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти; сума кредиту в розмірі 6000 грн. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит. Неустойка 150 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 912,5 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Сторони визначили, що спосіб ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ. Також, у Договорі вказана адреса вебсайту кредитодавця https://sgroshi.com.ua/ua. У Договорі зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу, а саме: 4149-49ХХ-ХХХХ-0575. Договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором Е116. Відповідно до квитанції № 2405916016, АТ КБ «ПриватБанк» за допомогою платіжної системи LiqPay 20.12.2023 на картку [NUMBER] перераховані грошові кошти у сумі 6000 грн. Назва платника «Швидкий кредит», сайт sgroshi.com.ua. З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 20.12.2023-100000490 від 20 грудня 2023 року вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 11 380 грн. з яких: 6000 грн. - основний борг, 5380 грн. - проценти (нараховані за період з 20 грудня 2023 р. по 30 січня 2024 р.). [PERSON] під час укладення Договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку та встановлено її особу. Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з\~ статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~ електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором укладеним між позивачем та відповідачем передбачено порядок повернення виплати (кредиту), сплати процентів. Згідно зі ст. 610 ЦК України\~ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.\~141\~ЦПК України у звязку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved