Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Печенізької селищної військової адміністрації про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила, що її матір [PERSON] померла [INFO] . За життя [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 5,54 га, розташована на території Печенізької територіальної громади, яка увійшла до складу спадщини, що відкрилася після смерті матері позивача. На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] . За життя заповіт не складала. Її єдиним спадкоємцем першої черги є позивач [PERSON] , [INFO] , оскільки рідний брат позивачки - [PERSON] помер [INFO] . Позивач зазначає, що пропустила визначений законом строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з поважних причин. Зокрема, з 24 лютого 2022 року в Україні введено режим воєнного стану, внаслідок чого було зупинено роботу реєстрів та закрито доступ нотаріусів до таких реєстрів. У зв`язку з цим Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, інші нотаріуси по Чугуївському району та Харківській області перестали працювати. Призупинення роботи нотаріусів та обмеження доступу до реєстрів обмежило право позивача на подання заяви про прийняття спадщини у відведений законом термін. У зв`язку з цим позивач не встигла подати заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері до найближчої державної нотаріальної контори. Крім того, на момент повномасштабного вторгнення та по теперішній час позивач фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . При цьому, через активні бойові дії, які проходили на момент повномасштабного вторгнення та окупацію значної частини Харківської області, зокрема с. Новий Бурлук, та смт. Печеніги Чугуївського району Харкіської області, рух громадського транспорту між населеними пунктами тривалий час було зупинено. А через активні бойові дії та замінування доріг, взагалі рух транспорту був не можливий в цих районах. Найближчою нотаріальною конторою була Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, однак з 24.02.2022 року вона перебувала на простої та відновила свою роботу лише 12.01.2023 року. Скористатись послугами поштового зв`язку також не було можливим, з вищезазначених причин. З цих причин позивач не могла покинути територію села та надати необхідні документи до державної нотаріальної контори для вступу у спадщину, яка відкрилась після смерті матері у термін визначений чинним законодавством. У грудні 2024 року, з метою оформлення спадкової прави на вищевказане майно, позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори, проте листом Чугуївської державної нотаріальної контори їй повідомлено про те, що нею пропущено шести місячний строк на прийняття спадщини та роз`яснено про право звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач просила суд визначити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , тривалістю три місяці від дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області (адреса: Харківська обл, м. Чугуїв, вул. Старонікольська, 44; ел. пошта: zakon2015@ukr.net) наступні докази: - належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (за наявності); - Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , сформовану станом на дату отримання ухвали; - Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) щодо [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , сформовану станом на дату отримання ухвали. 16 квітня 2025 року до суду з Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 03 лютого 2025 року. Ухвалою суду від 05 травня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином. Представник відповідача просив справу розглянути за відсутністю відповідача, позивач причини неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася. Враховуючи положення ч. 1, 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджується наступними доказами: - Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 09 грудня 1969 року, актовий запис № 39, в якому зазначено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] ; - Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 22 грудня 2015 року № 000161377993, № 00016137948, № 00016137876 та від 11 листопада 2015 року № 00015997171, відповідно до яких [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу послідовно змінювала прізвище наступним чином: 22 жовтня 1977 року - з « [PERSON] » на « [PERSON] », 16 жовтня 1981 року - з « [PERSON] » на « [PERSON] », 12 жовтня 1984 року - з « [PERSON] » на « [PERSON] », 14 січня 1989 року - з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] у селі Новий Бурлук Чугуївського району Харківської області у віці 81 рік померла [PERSON] , [INFO] , про що 03 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис № 178, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 03 листопада 2021 року. [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 5,54 га, розташованої на території Печенізької територіальної громади, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серія Р1 №709255, виданим на підставі рішення Новобурлуцької сільської ради народних депутатів № 60 від 10.07.2002 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 302. Станом на 02 листопада 2021 року [PERSON] проживала одна за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою старости Новобурлуцького старостинського округу Віри Блохи від 11.12.2024 № 17-15/2837. Відповідно до Інформації, наданої завідувачем Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, із заявами про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 ЦК України строк спадкоємці не зверталися. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03 квітня 2025 року № 80716402 у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо відкритих спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03 квітня 2025 року № 80716413 у Спадковому реєстрі відсутні відомості про складені спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , заповіти та спадкові договори. 03 січня 2025 року [PERSON] звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області для прийняття спадщини, на що завідувач нотаріальної контори листом від 03 січня 2025 року № 13/01-16 повідомила, що у зв`язку з пропущенням заявником строку подачі заяви про прийняття спадщини, Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області не має права видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] . Одночасно заявнику роз`яснено про необхідність звернутися суду про поновлення строків або визнати право власності на спадкове майно. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У справі, що розглядається, встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом щодо спадщини своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 02 травня 2022 року. У визначений законом шестимісячний строк жодний спадкоємець, зокрема і позивач, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія РФ проти України. Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 року, дію якого продовжено і на цей час. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року (зареєстровано в МЮ України 23.12.2022 року за № 1168/39004) село Новий Бурлук, де проживає позивач, з 24 лютого 2022 року до 11 вересня 2022 року перебувало в тимчасовій окупації, а з 11 вересня 2022 року до теперішнього часу належить до територій можливих бойових дій. Таким чином, строк для прийняття спадщини закінчився під час перебування позивача в тимчасовій окупації, що свідчить про поважність причин пропуску строку. При цьому, суд враховує, що через активні бойові дії, які проходили на момент повномасштабного вторгнення та окупацію с. Новий Бурлук та смт. Печеніги Чугуївського району Харкіської області позивач не мала можливості без ризику для життя та здоров`я покинути тимчасово окуповану територію, оскільки рух громадського транспорту між населеними пунктами тривалий час було зупинено, дороги частково заміновано. На переконання суду, воєнні дії є різновидом непереборної сили найбільш критичного порядку. Їх вплив на цивільні відносини часто є настільки масштабним, що норми, які регулюють розгортання таких відносин в умовах мирного часу, під час дії воєнного стану виявляються абсолютно неадекватними реаліям поточного моменту. Встановлені в судовому засіданні в сукупності обставини свідчать про те, що [PERSON] з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , оскільки шестимісячний строк для вчинення цієї дії закінчився у травні 2022 року, тобто під час перебування с. Новий Бурлук, де проживає позивач, під тимчасовою окупацією російських військ. При цьому, після закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини і до теперішнього часу с. Новий Бурлук спочатку перебувало у тимчасовій окупації (до 11.09.2022), а на теперішній час перебуває на території можливих бойових дій (з 11.09.2022), що свідчить про подальше існування істотних перешкод для прийняття спадщини у встановлений законом строк та поважність причин пропуску цього строку. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставин справи, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] . Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та визначення [PERSON] додаткового строку 3 місяці для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] .

Outcome: approved