Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

В січні 2025 року\~Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»\~(далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, унаслідок чого підписав Заяву про приєднання до Умов та правил банківських послуг від 15.01.2013 року. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 75000,00 грн шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії, строком на 12 місяців з пролонгацією, з процентною ставкою у розмірі 40,8% річних. Згідно з умовами Договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку № [NUMBER] , зі строком дії 05/25. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі, встановленому Договором. Відповідач користувався кредитним лімітом, однак припинив повертати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, внаслідок чого станом на 22.12.2024 року виникла заборгованість у розмірі 65072,27 грн, яка складається з: 51241,02 грн заборгованість за тілом кредиту, 13831,25 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також стягнути з останнього судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 30 січня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 27 лютого 2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у справі. Представник позивача до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.01.2013 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача (ПАТ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач АТ КБ «Приватбанк») з метою отримання кредитної картки «Універсальна Голд» зі встановленим на неї кредитним лімітом, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, на підставі якої погодився з тим, що дана Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між відповідачем та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті Приватбанку. (а.с. 40-41) Також відповідачем [PERSON] була підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 06.05.2021 року, з метою отримання кредиту безготівковим шляхом у вигляді відновлювальної кредитної лінії строком на 12 місяців з пролонгацією на споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 42,0% річних для карт «Універсальна» та 40,8% річних для карт «Універсальна Голд». (а.с. 30-39) Також відповідачем [PERSON] 06.05.2021 року був підписаний Паспорт споживчого кредиту, що міститься основні умови кредитування. (а.с. 26-29) Як вбачається з Виписки за договором №б/н за період 01.05.2021-22.12.2024 по банківській картці № [NUMBER] , відкритої на ім`я [PERSON] , [INFO] , відповідач активно користувався кредитними коштами. Баланс на кінець періоду на картці становив мінус 65072,27 грн. (а.с. 42-54) Відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості за Договором №б/н від 06.05.2021, укладеного між Приватбанком та [PERSON] , станом на 22.12.2024 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 65072,27 грн, з яких: 51241,02 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13831,25 грн - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с. 55-65) За ч. 1 ст. 634 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За правилами ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Одночасно дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, оплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Виконання відповідачем договору вбачається із Виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Положеннями ч. 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, згідно з вимогами ст. 526-530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Крім того, за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Судом встановлено що між сторонами був укладений Кредитний договір на підставі якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок, на який встановлено кредитний ліміт. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Із наданої позивачем Виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримавши кредитні кошти, активно користувався ними, та не виконував взятий на себе обов`язок зі своєчасного їх повернення та сплати відсотків за користування кредитними коштами. У зв`язку із неналежним виконання взятих на себе кредитних зобов`язань у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Так, відповідно до наданого позивачем Розрахунку заборгованості за Договором №б/н від 06.05.2021, укладеного між Приватбанком та [PERSON] , станом на 22.12.2024 року заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» становить 65072,27 грн, з яких: 51241,02 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13831,25 грн - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с. 55-65) Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів на спростування обставин справи та власного розрахунку заборгованості за кредитним договором до суду не надав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню та з відповідача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №б/н від 15.01.2013 року у загальному розмірі 65072,27 грн, з яких: 51241,02 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13831,25 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved