Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про стягнення з відповідача-1 заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2015 року по 31.05.2020 року у розмірі 35\~588, 50 грн.; солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2020 року по 31.08.2024 року у розмірі 44\~888, 67 грн.; з яких: 28\~817, 34 грн. - послуга з постачання теплової енергії за період 01.06.2020 р. по 31.08.2024 р.; 793, 80 грн. абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 р. по 31.08.2024 р.; 8\~991, 94 грн. послуга з постачання гарячої води за період 01.01.2022 р. по 31.08.2024 р.; 460, 08 грн. - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 р. по 31.08.2024 р.; 1\~284, 66 грн. - послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 р. по 31.08.2024 р.; 417, 82 грн. послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 р. по 31.08.2024 р.; 2\~986, 02 грн. - інфляційних втрат та 1\~137, 01 грн. 3 % річних. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова. Відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , теплопостачання в яку здійснює КП «Харківські теплові мережі». Вказані послуги відповідачі своєчасно не оплатили, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість. За таких обставин, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 11.10.2024 року Московський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі № 643/11741/24, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою від 18.12.2024 року Московський районний суд м. Харкова здійснив перехід з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження без повідомленням сторін за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 80 477, 17 грн. до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначив на 23.01.2025 року 20.01.2025 року відповідачем-1 подані письмові заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту яких, відповідач-1 зазначає, що відповідач-1 та відповідач-2 є власниками 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] . У зв`язку з цим, відповідач-1 вважає, що вони повинні сплачувати заборгованість за надані послуги за 1/2 частину квартири. 23.01.2025 року розгляд справи відкладено на 13.03.2025 року у зв`язку з перебуванням судді Новіченко Н.В. у нарадчій кімнаті. 13.03.2025 року судове засідання відкладено на 23.04.2025 року за клопотанням представника позивача. 23.04.2025 року представником позивача подані додаткові пояснення у справі, відповідно до змісту яких, представник позивача зазначає, що у зв`язку з наданням відповідачем-1 додаткових доказів у справі виникла необхідність коригування розміру позовних вимог шляхом перерахування заборгованості. Таким чином, загальна заборгованість відповідачів перед позивачем складає 44 734, 55 грн., з яких: за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 по 31.08.2024, складатиме 32 202, 92 грн.; 396, 90 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.08.2024; 642, 33 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.08.2024; 8 991, 94 грн. за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2015 по 31.08.2024 ; 230, 04 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.08.2024; 208, 91 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.08.2024; інфляційні втрати в сумі 1 493, 01 грн.; 3% річних в сумі 568, 50 грн. та судові витрати в сумі 3\~108, 00 грн. 23.04.2025 року відповідачем-1 подано заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. 23.04.2025 року судове засідання відкладено на 09.05.2025 року за клопотанням представника позивача. 29.04.2025\~року представником\~позивача подано\~уточнені письмові\~пояснення,\~відповідно до\~змісту яких\~представник позивача\~зазначає,\~що в\~ході розгляду\~справи відповідачем-1\~до суду\~було надано\~пакет відповідних\~документів,\~у зв`язку\~з чим\~виникла об`єктивна\~необхідність щодо\~коригування розміру\~позовних вимог\~шляхом перерахунку\~заборгованості з\~оплати комунальних\~послуг.\~Таким чином,\~загальна заборгованість\~відповідачів перед\~позивачем,\~яка підлягає\~стягненню,\~складає 44\~734,\~55\~грн.,\~з яких:\~заборгованість [PERSON] \~за послуги\~з постачання\~теплової енергії\~за період\~з 01.11.2015\~по 31.05.2020\~складає 17\~794,\~25\~грн.;\~заборгованість [PERSON] ,\~ [PERSON] за\~послуги з\~постачання теплової\~енергії за\~період з\~01.06.2020\~по 31.08.2024,\~складає 14\~408,\~67\~грн.;\~396,\~90\~грн.\~за абонентську\~плату за\~Індивідуальним договором\~з постачання\~теплової енергії\~за період\~з 01.06.2022\~по 31.08.2024;\~642,\~33\~грн. за послугу\~з технічного\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем теплопостачання\~за період\~з 01.07.2022\~по 31.08.2024;\~8991,\~94 грн. за послуги\~з постачання\~гарячої води\~за період\~з 01.11.2015\~по 31.08.2024\~;\~230,\~04\~грн. за абонентську\~плату за\~Індивідуальним договором\~з постачання\~гарячої води\~за період\~з 01.06.2022\~по 31.08.2024;\~208,\~91\~грн.\~за послугу\~з технічного\~обслуговування внутрішньобудинкових\~систем постачання\~гарячої води\~за період\~з 01.07.2022\~по 31.08.2024; інфляційні втрати в сумі 1 493, 01 грн.; 3% річних в сумі 568, 50 грн., та судовий збір в сумі 3\~028, 00 грн. Щодо заяви відповідача-1 про застосування строків позовної давності, представник позивача зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався до 30.06.2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» який набрав чинності, 02 квітня 2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та по теперішній час. Таким чином, враховуючи переривання строку позовної давності у зв`язку з частковими сплатами боргу відповідачем з оплати комунальних послуг за період з жовтня 2019 по листопад 2024 (включно) та те, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався з 12 березня 2020 р., а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину, також строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану то період заборгованості з 01 жовтня 2016 року по 30 листопада 2024 року не виходить за строки позовної давності. З огляду на викладене, представник позивача зазначає, що у разі застосування судом строків позовної давності заборгованість відповідача-1 за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017р. по 31.05.2024р. складає 13\~281, 90 грн. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 4273-IX від 26.02.2025 змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Представник позивача у судовому засіданні 09.05.2025 року підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх. Відповідач-1 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. Крім того, просив суд застосувати позовну давність до спірних правовідносин. Відповідач-2 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог. У судовому засіданні 09.05.2025 року після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 19.05.2025 року. ІІІ. Встановлені судом обставини. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідач-1, відповідач-2 є власниками спільної сумісної власності 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS] , та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач. Проте, взяті на себе обов`язки з оплати наданих послуг відповідачі належним чином не виконували, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача складає: -заборгованість відповідача-1 за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2015 року по 31.05.2020 року у розмірі 35 588, 50 грн.; -заборгованість відповідача-1 та відповідача-2 за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2020 року по 31.08.2024 року 28\~817, 34 грн., абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 р. по 31.08.2024 р. - 793, 80 грн., послуга з постачання гарячої води за період 01.01.2022 р. по 31.08.2024 р. - 8 991, 94 грн., абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 р. по 31.08.2024 р. - 460, 08 грн., послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 р. по 31.08.2024 р. - 1 284, 66 грн., послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 р. по 31.08.2024 р. - 417, 82 грн. ІV. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Суть розглянутого спору полягає у спонуканні відповідачів до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати вартості наданих Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2015 року по 31.08.2024 року. Приймаючи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, кореспондуючі права та обов`язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням норм Цивільного кодексу України, які регламентують правовідносини у сфері надання послуг, а також іншими відповідними нормативно-правовими/підзаконними актами у сфері теплопостачання. За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі -Закон від 24.06.2004 № 1875-IV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем цих послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 1 ст. 19 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг було покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон від 09.11.2017 № 2189-VIII) також передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відтак, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Матеріали справи свідчать, що відносини між сторонами у спірний період не були врегульовані договором, що, між тим, не скасовує передбачений покладений на споживача обов`язок зі щомісячного розрахунку за фактично спожиту теплову енергію безвідносно до наявності або відсутності укладеного зі споживачем договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідач-1 зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 09.09.2015 року, а відповідач-2 з 22.05.2020 року, і є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач. При цьому, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідач-1, відповідач-2 є власниками лише 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежів за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] споживач [PERSON] ), за відповідачем-1 значиться заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 року по 31.05.2020 року в сумі 35\~588, 50 грн. Крім того, згідно відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежів за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] споживач [PERSON] ), за відповідачами значиться заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01.06.2020 року по 31.08.2024 року в сумі 28\~817, 34 грн. Також, згідно відомостей про нарахування та оплату за послуги з постачання гарячої води за відповідачами значиться заборгованість за період з 01.01.2022 року по 31.08.2024 року в сумі 8\~991, 94 грн. На виконання вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» Урядом прийнято постанову від 01 вересня 2021 року № 928 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808. Згідно з внесеними змінами, змінено концепцію застосування до споживачів комунальних послуг плати за абонентське обслуговування та змінено склад витрат, які включаються до плати за абонентське обслуговування. Так, статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач оплачує виконавцю комунальної слуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги. Зокрема, абонентська плата включає такі витрати: з укладення договору про надання комунальної послуги; з здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами; з нарахування та стягнення плати за спожиті комунальні послуги; з обслуговування та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до п. 30 індивідуального Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. Абонентська плата нараховується щомісячно, у фіксованому розмірі, з розрахунку за один особовий рахунок з моменту укладання індивідуальних договорів, якщо рішенням органів місцевого самоврядування не зазначене інше. Згідно відомості про нарахування та оплату за обслуговування внутрішньобудинкових систем (далі - ВБС) теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] споживач [PERSON] ), значиться заборгованість за період з 01.07.2022 року по 31.08.2024 року за обслуговування ВБС теплопостачання в сумі 642, 33 грн., та за обслуговування ВБС постачання гарячої води в сумі 208, 91 грн. Згідно відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] споживач [PERSON] ), значиться заборгованість за період з 01.06.2022 року по 31.08.2024 року за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії в сумі 396, 90 грн., за обслуговування по послузі з постачання гарячої води в сумі 230, 04 грн. Однак, при здійсненні вказаних вище розрахунків представником позивача не було враховано, що відповідачі є власниками лише 1/2 частини квартири. З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що заборгованість відповідача-1 за послуги теплопостачання за період з 01.11.2015 року по 31.05.2020 року складає 17 794, 25 грн., а заборгованість відповідача-1 та відповідача-2 за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.06.2020 року по 31.08.2024 року складає 14 408, 67 грн., за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 року по 31.08.2024 року - 396, 90 грн.; за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 року по 31.08.2024 року - 642, 33 грн., за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2022 року по 31.08.2024 року - 4\~495, 97 грн., за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 року по 31.08.2024 року 230, 04 грн., за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 року по 31.08.2024 року - 208, 91 грн. Відповідачами вищевказані розрахунки позивача не спростовано, контррозрахунку не подано. Оскільки відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , то вони в силу приписів ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ч. 3 ст. 9 Закону від 09.11.2017 № 2189-VIII, ст. ст. 541, 543 ЦК України несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачами всупереч вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України надані позивачем послуги оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат в сумі 2\~986, 02 грн. та 3% річних в сумі 1\~137, 01 грн. за період з 01.05.2019 року по 31.01.2022 року суд вважає їх арифметично невірними та такими що не повністю відповідають положенням чинного законодавства в силу в силу допущених методологічних помилок при визначенні бази нарахування (базою нарахування стала сума боргу без врахування того, що відповідачі є власниками лише 1/2 частини квартири). За розрахунком суду розмір інфляційних втрат складає 1\~493, 01 грн., а 3 % річних - 568, 50 грн. за період з 01.05.2019 року по 31.01.2022 року, які підлягають стягненню з відповідачів. Разом з тим, відповідачем-1 подано заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність, відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього випливають, позовна давність обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Як зазначалось судом раніше, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» який набрав чинності, 02 квітня 2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того, 17.03.2022 року набрав чинності Закон України № 2120-IX від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України № 3450-IX від 08.11.2023 у розділі "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України пункт 19 викладено у такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Внаслідок дії вищевказаних Законів України усі вимоги, за якими припинився (сплив) трирічний строк загальної позовної давності під час дії карантину та воєнного стану на момент звернення позивача до суду з даним позовом були продовжені. За таких обставин, з огляду на зроблену відповідачем-1 заяву про застосування строку позовної давності, суд заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача-1 заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.11.2015 року по 31.05.2020 року задовольняє частково та стягує з відповідача-1 заборгованість у розмірі 13\~281, 90 грн. за період з 01.04.2017 р. по 31.05.2020 р., а в іншій частині відмовляє у задоволенні таких позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконували взяті на себе обов`язки з оплати наданих позивачем послуг з теплопостачання, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. V. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно задоволеній частині позову.

Outcome: partial