Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 501139236 від 07.05.2019 року у розмірі 59016,01 грн., витрати на правову допомогу та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 07.05.2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено Угоду про надання кредиту № 501139236, відповідно до якої кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 48809,13 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 07.05.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 0,01%. АТ «АЛЬФА-БАНК» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Звертає увагу, що відповідно до Протоколу № 2/2022 від 18.08.2022 року Позачергових загальних зборів акціонерів АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК», відповідно до умов яких, змінено найменування Банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» на наступне: повне найменування Банку українською мовою - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК»; скорочене найменування Банку українською мовою - АТ «СЕНС БАНК». 17.05.2021 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236. 18.05.2021 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236. 10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023 відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за Договором № 501139236 від 07.05.2019 року. У порушення умов договору, відповідач не виконав свого обов`язку, в результаті чого, станом на день формування позовної заяви, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 501139236 від 07.05.2019 року, що підлягає стягненню з позичальника становить 59016,01 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 25259,52 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 31484,77 грн.; інфляційні збитки - 1686,26 грн.; 3 % річних - 585,46 грн. 16 жовтня 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву було залишено без руху з зазначенням недоліків та наданням позивачу строку для їх усунення. У встановлений строк позивач усунув виявлені недоліки. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року за позовом було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. 28.01.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив, що заперечує щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 13 січня 2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про перехід від спрощеного провадження без виклику сторін до загального позовного провадження. 13.03.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він звертає увагу, що банком у кредитному договорі № 501139236 від 07.05.2019 року була встановлена плата за ті послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно, відтак, умови вказаного пункту договору мають бути визнані несправедливими, а сам пункт 1(б) розділу «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501139236 від 07 травня 2019 року та Додатку № 1 до Угоди про надання споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування, підлягає визнанню недійсним. Вважає, що оскільки банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення підпункту (б) пункту 1 угоди про надання кредиту № 501139236 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з наведеним, просить суд визнати несправедливим та недійсним пункт 1 (б) розділу «Умови споживчого кредиту» Акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501139236 від 07.05.2019 року та здійснити перерахунок заборгованості за угодою № 501139236, зарахувавши сплачену позичальником комісію, а саме 5 платежів по 2098,79 грн. = 10493,95 грн. за розрахунково-касове обслуговування в рахунок погашення суми основного боргу за кредитом. Також, просить суд відмовити в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. 28.03.2025 від представника позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що інформація про нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування відображена у графіку платежів і паспорті споживчого кредиту, що підтверджує її належне розкриття перед укладенням договору. Відтак, така умова не може вважатися прихованою, нечіткою або непрозорою. Таким чином, умова щодо сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування є погодженою сторонами договору, укладеного у передбаченій законом формі, зміст якого відповідає вимогам цивільного та спеціального законодавства. Вважає, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є співмірною зі складністю даної справою, а зворотного відповідачем не доведено. Щодо заяви відповідача про неотримання копії позовної заяви з додатками суд зауважує, що відповідач повідомлявся про розгляд справи судом належним чином, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, за зареєстрованим місцем проживання. Окрім того, відповідач має зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС «Електронний суд», що дозволяє йому ознайомитися з усіма матеріалами справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що Судом встановлено, що 07 травня 2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено Угоду про надання кредиту № 501139236, що підтверджується копіями Анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501139236, Графіку платежів (Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 501139236), Паспорту споживчого кредиту та Довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб за підписами відповідача. Положеннями Анкети-заяви визначено, що підписанням цієї заяви відповідач: підтверджує акцепт Публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ «Альфа-Банк», на умовах, визначених в Публічній пропозиції та додатках до Договору, що розміщенні на веб-сторінці банку www.alfabank.ua; підтверджує, що в день підписання цього Акцепту отримав примірник Договору та всіх додатків до нього, ознайомлений з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами Банку. Відповідно до п. 1 Договору (оферти) під час користування Кредитом позичальник пропонує Банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та Договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме: а) за надання Кредиту 0,00 % від суми кредиту; б) за обслуговування Кредиту: за період з 1-го місяця по 4-й місяць користування кредитом - 0,00% від суми кредиту; за період з 5-го місяця користування кредитом по 24-й місяць користування кредитом - 4,30 % від суми кредиту. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору. Вони вказані на сайті Банку: www.alfabank.com.ua. Відповідно до п. 2 Договору (оферти) дата повернення кредиту - 07.05.2021 року. Відповідно до п. 3 Договору (оферти) Кредит надається позичальнику для: власних потреб у розмірі 42446,79 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346; оплати страхового платежу в розмірі 6112,34 грн. згідно з умовами комплексного Договору добровільного страхування ризиків Позичальника № 006.501139236.111 від 07.05.2019 року, спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «СК «Альфа Страхування» № [NUMBER] , відкритий в АТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346; оплати страхового платежу в розмірі 250,00 грн. згідно з умовами Договору добровільного страхування фінансових ризиків Позичальника за програмою «Альфа-Сервіс» № 107.501139236.111 вія 07.05.2019 року, спосіб оплати - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346. Підписанням цієї Оферти відповідач надав власну згоду Банку на передачу до Кредитного реєстру Національного банку України інформації у випадках, обсязі, строках та у порядку, передбачених чинним законодавством України, а також беззаперечно підтвердив. що перед укладенням Угоди «ознайомлений у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання Кредиту; з нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; зі змістом довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 501139236 від 07.05.2019 року) загальна вартість кредиту (за весь період користування) становить 90789,31 грн., з яких: погашення суми кредиту - 48809,13 грн.; проценти за користування кредитом - 4,38 грн.; розрахунково-касове обслуговування - 41975,80 грн. Суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом серед іншого включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відтак, відповідач при укладенні Угоди про надання кредиту № 501139236 був належним чином ознайомлений з інформацією щодо наявності та встановленого розміру комісії за розрахунково-касове обслуговування кредиту та погодився з таким, що підтверджується проставленням його підпису у наданих документах. Таким чином, АТ «АЛЬФА-БАНК» (наразі - АТ «СЕНС БАНК») свої зобов`язання за договором щодо видачі відповідачу кредиту на дання можливості розпоряджатися кредитними коштами виконало в повному обсязі, що підтверджується копією меморіального ордеру № 816285 від 07.05.2029 року та випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] . 17 травня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФЛЕКСІС» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» відступило на користь ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236 від 07.05.2019, що підтверджується копією Договору факторингу, копією платіжного доручення та Витягом з Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17 травня 2021 року. Відповідно до Витягу з Додатку 1-1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 2 від 17 травня 2021 року, ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 501139236 від 07.05.2019 на загальну суму 56744,29 грн. 18 травня 2021 року між ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236 від 07.05.2019, що підтверджується копією Договору факторингу, копією платіжного доручення та Витягом з Додатку 1-1 до Договору факторингу № 18-05/2021 від 18 травня 2021 року. Відповідно до Витягу з Додатку 1-1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 18-05/2021 від 18 травня 2021 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 501139236 від 07.05.2019 на загальну суму 56744,29 грн. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 501139236 від 07.05.2019, що підтверджується копією договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, копією Акта прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року та копією Акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 року. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників (Додаток № 3) до Договору № 10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 501139236 від 07.05.2019 року на загальну суму 59016,01 грн. У порушення умов договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № 501139236 від 07.05.2019 року, станом на 10.09.2024 року заборгованість відповідача становить 59016,01 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 25259,52 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 31484,77 грн.; інфляційні збитки - 1686,26 грн.; 3 % річних - 585,46 грн. Згідно ч. 1-3 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) висловлена наступна правова позиція: «ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04.07.2018 (справа № 14-154цс18)». Враховуючи те, що відповідач порушив зобов`язання за договором, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Ст. 137 ЦПК України детально описує порядок визначення та відшкодування вказаних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини - заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року; заявку на дання юридичної допомоги № 362 від 05.07.2024 року, якою сторони погодили вартість надання юридичних послуг по вказаній справі на загальну суму 16000,00 грн.; витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги у справі за позовом до [PERSON] від 05.09.2024 року на загальну суму 16000,00 грн; копію платіжної інструкції № 0459920000 від 12.09.2024 на оплату послуг з надання правової допомоги згідно договору № 01-07/2024 на загальну суму 112000,00 грн. Таким чином, дослідивши, надані на підтвердження надання позивачу правової допомоги та її розміру, документи, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку, про часткове задоволення заявлених витрат, тому позивач має право на відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved