Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Представник позивача Тараненко Артем Ігорович, який діє на підставі довіреності (копія наявна в матеріалах справи), звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] (надалі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив суд стягнути з Відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №128771 від 22.01.2024 у розмірі 12 807,55 грн, а також судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Також представник позивача просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а у разі неявки представника позивача у судове засідання, провести розгляд за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Ухвалою від 01 квітня\~2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою суд за клопотанням позивача витребував інформацію від АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 22 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (надалі Первісний кредитор) та Відповідачем було укладено Кредитний договір № 128771 (надалі Договір) в електронній формі з використанням електронного підпису. Договір складається з індивідуальної та публічної частин, а також графіку платежів. Відповідач уклав Договір шляхом приєднання до публічної частини та акцепту індивідуальної частини, попередньо зареєструвавшись на сайті Первісного кредитора та пройшовши процедуру ідентифікації. Індивідуальна частина договору передбачала, що у випадку незрозумілості будь-якої інформації, Відповідач мав право відмовитись від підписання. Підписання індивідуальної частини Договору/акцепту здійснювалося шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого на номер телефону Відповідача. Згідно з умовами Договору (п. 2.1 індивідуальної частини), Первісний кредитор зобов`язався надати Відповідачу грошові кошти в сумі 6945,00 грн (п. 2.2.1 Договору) на строк, визначений п. 2.6 Договору, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом. Комісія за надання кредиту, згідно п. 2.5 індивідуальної частини, склала 1944,60 грн (28% від загальної суми кредиту) та підлягала сплаті одноразово в день укладення Договору. Грошові кошти були перераховані Відповідачу на його картковий рахунок, частина з них в розмірі 1944,60 грн була спрямована на погашення комісії. Загальний строк кредитування становив 70 днів, з 22.01.2024 р. по 01.04.2024 р. (п. 2.6 індивідуальної частини). Проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою 600,00 % річних (п. 2.3 індивідуальної частини). Первісний кредитор\~свої зобов`язання\~виконав,\~перерахувавши кошти\~Відповідачу,\~що підтверджується\~Довідкою №5\~від 11.11.2024. Згідно з інформацією, отриманою від АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду, відповідач має відкритий картковий рахунок у цьому банку та на нього, з огляду на інформацію про операції на рахунку, були переказані кошти за кредитним договором. Однак Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 12 липня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі Позивач) було укладено Договір факторингу № 12072024. Відповідно до умов цього договору, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 128771 від 22.01.2024. Факт переходу права вимоги підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу та платіжною інструкцією №3103 від 12.07.2024. Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на дату подання позову становить 12 807,55 грн. Ця сума складається з: заборгованості по кредиту (тілу) 6945,00 грн; заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 5461,55 грн; комісії за кредитним договором 401,00 грн. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку за період з 12.07.2024 по 25.02.2025. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним договором про надання банківських послуг. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК). Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Відповідач, у свою чергу, не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України. Виходячи із наведених правових норм, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача. Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. Нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, доказів протилежного сторонами до справи не надано. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved