Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11.06.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду №C-302-006958-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Позивач вказує, що 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право грошової вимоги до відповідача; 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) та з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №29/12-23, згідно умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості в розмірі 17078,47 грн. та суму судових витрат. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно. Надав заяву, в якій просить суд позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася судом відповідно до вимог\~ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не сповістила, у встановлений судом строк відзиву на позов не надала. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Хаджибейського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. Згідно\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.06.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем укладено угоду №C-302-006958-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до преамбули даної Угоди, її підписанням Позичальник приєднується до публічної пропозиції Банку про укладення Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку і розміщений на інтернет-сторінці Банку за адресою www.ideabank.ua. Також,\~в день підписання Угоди Позичальник надав Банку заяву про відкриття поточного рахунку приєднання до публічної пропозиції\~Договору комплексного банківського обслуговування, і приєднання до публічної пропозиції укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «ІДЕЯ БАНК». Крім того, Позичальник власним підписом підтвердив ознайомлення з Тарифами Банку на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб - нових клієнтів Банку. Всі вищевказані документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості Банку і Позичальника щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними і відповідно до приписів ст.633,\~634 ЦК України\~є за своєю суттю публічним договором та договором приєднання. Таким чином, Угода була підписана Позичальником власноручно, а від імені Банку Угода була підписна з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «ІДЕЯ БАНК». Згідно з п.1 Угоди банк відкриває Клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту платіжну картку. Пунктом 2 Угоди визначено, що Банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: - максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. - ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 5000,00 грн. - процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.00% річних. - розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється згідно з тарифами Банку та ДКБО. Таким чином, Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Угодою та ДКБО виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши Клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 5000,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією Відповідач виконав лише частково. Згідно виписки по рахунку Позичальника за весь строк з моменту укладення Угоди і до моменту звернення з цим позовом Позичальник сплатив Банку в рахунок погашення основного боргу та сплати процентів лише 1500,00\~гривень. Останній платіж здійснено 09.08.2019 року. Внаслідок чого у Позичальника сформувалась заборгованість перед Банком в загальній сумі 13363,94 гривень, що складається з: - заборгованості за основним боргом в сумі 5000,00 гривень, - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 8363,94 гривень. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) укладено договір факторингу №16/11-23, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» набуло право грошової вимоги до відповідача; 29.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) та з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) укладено договір факторингу №29/12-23, згідно умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). При цьому ч.1\~ст. 629 ЦК України\~передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Дана презумпція деталізується у\~ст. 525 ЦК України, яка встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а також у\~ст. 526 ЦК України, де зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З урахуванням викладеного, можемо стверджувати, що Угода про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-302-006958-19-980 від 11.06.2019 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та Позичальником є зобов`язанням і відповідно на нього розповсюджуються вищезазначені норми законодавства. Як передбачено п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1\~ст.513 ЦК України\~встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно до ч.1\~ст.13 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Одним із видів договорів, які передбачені\~ЦК України, та на підставі яких відбувається заміна сторони кредитора у зобов`язанні, є договори факторингу. Згідно із ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1\~ст. 1078 ЦК України). Отже, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» правомірно, у передбачений законом спосіб і формі, на підставі договору факторингу набуло право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №C-302-006958-19-980 від 11/06/2019 року, укладеним нею з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», а в подальшому таке право вимоги було у той же спосіб відступлене на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», яке є поточним кредитором за вказаним зобов`язанням. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частина 1, 2\~статті 536 ЦК України\~передбачено, що за користування чужими грошовими чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1056-1\~ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Дані норми законодавства підтверджують обов`язок [PERSON] виконати умови кредитного договору, а саме повернути кредит та сплатити проценти, які погоджені у кредитному договорі. Глава 61 Цивільного кодексу України\~містить норми, що визначають правові наслідки порушення зобов`язання та встановлюють відповідальність за його порушення. Як визначено уст. 610\~ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч.1,2\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до усталеної судової практики, зокрема викладеної у Постанові ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням чого для суду є очевидним, що [PERSON] , прострочивши узгоджені строки платежів за кредитним договором №C-302-006958-19-980 від 11/06/2019 року, порушила зобов`язання і має нести передбачену вищезазначеною нормою відповідальність і сплатити на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З урахуванням того, що остання видаткова операція за БПР Клієнта здійснена за рахунок кредитного ліміту відбулась 30.08.2019 року, то останній Платіжний період для внесення ОМП сплив 11.09.2019 року. З цієї дати вся заборгованість Позивальника є простроченою. Починаючи з цієї дати і до моменту відступлення прав за вказаним зобов`язанням (16.11.2023 року). Банк не проводив нарахування процентів на заборгованість, штрафних санкцій та пені. Беручи до уваги приписи п.18 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України\~поточний кредитор має право правомірно нарахувати і вимагати сплати індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 12/09/2019 і до 23.02.2022 року включно. Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, [PERSON] має також сплатити: інфляційні втрати в сумі 2730,36 гривень; три проценти річних в сумі 984,17 гривень. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наведених обставин та підтверджуючих дані обставини документів, з огляду на норми чинного законодавства суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,пов`язаних з розглядом справи,належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язаніі з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що судові витрати на правову допомогу позивача склали 5200 гривень 00 копійок. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні посвідчені копії: Договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, акту прийому-передач послуг №4 від 12.08.2024 року за Договором про надання правничої (правової) допомоги №1/04 від 01.04.2024 року, який містить Детальний опис виконаних робіт. Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг. Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України,\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені впостановах ВерховногоСуду. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.\~16,\~526,\~530,\~543,\~549-552,\~610,\~1054,\~1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved