Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, вказуючи на те, що 20 серпня 2009 року, між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . Донедавна у нього з відповідачкою були хороші, теплі, сімейні відносини. Однак уже більше року у них з`явились різні погляди на життя, і, як наслідок постійні сварки. Починаючи з вересня 2023 року відповідачка повідомила, що в неї є інший чоловік з яким вона хоче створити нову сім`ю та переїхала проживати до м. Борислава Львівської області. З тих пір вони проживають окремо, він з дочками в с. Уріж Дрогобицького району Львівської області, а дружина в м. Бориславі Львівської області. Відповідачка зовсім не цікавиться життям дітей, які залишились проживати зі мною, не телефонує до дітей, не утримує їх, не приймає участі у вихованні, і з тих пір діти знаходяться повністю на його утриманні. Отже, відповідачка відмовилася від своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичне та моральне виховання дочок та не забезпечує їх матеріально. Для забезпечення потреб дітей в нормальному харчуванні, лікуванні, одязі, тощо, необхідна матеріальна допомога і відповідачки, як матері дитини. Оскільки відповідачка повністю самоусунулась від виховання та утримання дітей, не підтримує жодних відносин з ними, як мати, вважає, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання дитини. Просить суд стягувати з відповідачки [PERSON] аліменти на його користь на утримання дочок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] по 2000,00 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Розірвати шлюб між ним та відповідачкою та визначити місце проживання дочок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує та утримує дітей [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ухвали судді Бориславського міського суду Львівської області від 04.04.2025 року по справі відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 07.05.2025 року закрито підготовче засідання у справі, призначено справу до судового розгляду. Від позивача надійшла до суду заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Також вказав, що ознайомлений з відзивом відповідачки. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради Подставек Г. до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та визнають. Від відповідачки до суду 01.05.2025р. надійшов відзив на позов в якому остання зазначила, що вона дійсно не проживає з відповідачем з вересня 2023 року, на даний час має стосунки з іншим чоловіком. Причиною розпаду сім`ї стала саме байдужість відповідача до неї як до жінки, відсутність нормального подружнього життя, чоловік зовсім не приділяв їй належної уваги, нехтував подружніми обов`язками. Діти дійсно проживають з татом, це їх позиція яка є категоричною, тому вимоги щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей визнає в повному обсязі. Вимоги в частині стягнення аліментів визнає частково, в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки вважає, що позивач може самостійно утримувати дочок. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились та надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 20 серпня 2009 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №404 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.10-11). Суду представлений Акт обстеження умов проживання від 10.02.2025, складений посадовими особами служби у справах дітей виконавчого комітету Бориславської міської ради, в якому вказано, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з татом [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дітей створено такі умови: діти мають окремі спальні місця, шафу для одягу, куток дозвілля. Стосунки традиції сім`ї - сім`я [PERSON] не повна, батько один проживає з дітьми, мати дітей з сім`єю не проживає, не цікавиться життям дітей. Батьки не ведуть спільне господарство (а.с.13). Суду також представлений Акт фактичного проживання сім`ї №23 від 05.02.2025 року, складений комісією в складі старости с. Уріж, с. Винники, с. Мокряни та с. Підмонастирок про те, що проведено обстеження фактичного проживання [PERSON] [INFO] . Комісією встановлено, що [PERSON] [INFO] та діти [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані в [ADDRESS] але фактично без реєстрації проживає з дітьми за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З наданої суду психологічної характеристики виданої Комунальною установою Інклюзивно-ресурсний Центр від 17.02.2025р. [PERSON] та [PERSON] виховуються в неповній сім`ї, на даний момент проживають з батьком [PERSON] . У сім`ї панує дружня атмосфера, сприятливий морально-психологічний клімат. Діти з теплотою відгукуються про активний відпочинок та проведений час з батьком. Зі слів дівчат, вони мають бажання проживати постійно з татом, відчувають від нього любов, довіру та турботливе ставлення. Батько не перешкоджає спілкуванню дітей з мамою, не забороняє бачитися з нею та не чинить перешкод у зустрічах з нею (а.с.18). Суду також представлені характеристики батька [PERSON] надані класними керівниками дітей [PERSON] та [PERSON] на запит начальника служби у справах дітей Бориславської міської ради Подставек Г., з яких вбачається, що [PERSON] відповідальний, турботливий, радіє успіхам дітей, комунікує з педагогічним колективом та класними керівниками. Робить все можливе для щастя і успіху своїх дітей. Він є цінним членом шкільної спільноти та заслуговує на похвалу (а.с.16-17). Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка визнала позовні вимоги, суд вважає неможливим в подальшому зберегти сім`ю, оскільки шлюб сторін носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 СК України кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Відповідно до чч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Враховуючи вищевикладене, суд стягує з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця на кожну дитину,але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до частин першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним. У всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Частиною 5 ст.19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дітей, що остання сама підтверджує у наданому відзиву на позов де зазначає, що мешкає з іншим чоловіком та визнає, що діти перебувають на вихованні та утриманні батька, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп., а також на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн.20 коп.

Outcome: approved