Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

У квітні\~2025\~року Комунальне підприємство\~«Харківські теплові\~мережі» звернулося до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в обґрунтування якого зазначило, що КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова. Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року. 3 01 грудня 2021 року у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.uа 31\~жовтня\~2021\~року,\~відповідно\~до\~якого КП\~«Харківські\~теплові\~мережі» зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу, щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Виходячи з положень п. 4 Індивідуальних договорів, датою їх акцептування є 01.12.2021, тобто факт отримання послуг. Також з 01 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 серпня 2022 року. Згідно з умовами Публічних договорів, КП «Харківські теплові мереж» зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим договором, а саме щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги. Виходячи з положень статті 4 зазначених Публічних договорів датою їх акцептування є 01.12.2022, тобто факт отримання послуг. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати отриманих послуг у [PERSON] ,\~ [PERSON] станом на 01\~квітня 2025 року виникла заборгованості у сумі 34412,23 грн, з яких 33668,53 грн - за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.06.2013 до 30.09.2023, 373,20 грн - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023, 370,50 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 до 30.09.2023. Також позивачем, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за несвоєчасну оплату послуг з постачання теплової енергії та гарячої води відповідачами, за період з березня 2019 року до лютого 2022 року нараховано 1070,14 грн інфляційних втрат та 3% річних в сумі 404,63 грн. З метою захисту майнових прав, КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з цим позовом та просило суд стягнути з [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 46015,46 грн. Ухвалою суду від 25\~квітня 2025\~року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання, встановлено відповідачам строк 15 днів на подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі у відзиві на позовну заяву просили суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, врахувати. що положення Господарського кодексу України при вирішенні питання про стягнення штрафних санкцій. В судове засідання сторони не з`явилися, просили справу розглянути за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] ,\~ [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідкою про склад сім`ї) becc1622-6d8e-4ea1-af73-c0359594d49b від 18 квітня 2025 року. За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг не виконали, плату за спожиті послуги своєчасно та в повному обсязі не вносили, внаслідок чого станом 01\~квітня 2025 року утворилася заборгованості у сумі 34412,23 грн, з яких 33668,53 грн - за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.06.2013 до 30.09.2023, 373,20 грн - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023, 370,50 грн за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 до 30.09.2023. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачам послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачами оплати. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч зазначеним вище вимогам, відповідачами не надано належних та допустимих доказів належного виконання своїх обов`язків щодо своєчасної та в повному обсязі сплати вартості житлово-комунальних послуг, не спростовано розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги, не надано доказів ненадання або неналежного надання позивачем житлово-комунальних послуг, не надано власного контррозрахунку заборгованості, підтвердженого відповідними доказами. Водночас надані позивачем докази відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, у зв`язку з чим враховуються судом при вирішенні спору. Щодо заяви відповідачів про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Позивачем нарахована заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 34412,23 грн за період з 01 червня 2013 року по 30 вересня 2023 року. Датою звернення до суду з позовом є 23 квітня 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та закінчився 30 червня 2023 року. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21. З початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022 року, «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, зупиняються на строк дії такого стану. Отже, строк позовної давності щодо вимог КП «Харківські теплові мережі» слід обраховувати 12 березня 2017 року, оскільки з огляду на введення карантинних обмежень, а потім воєнного стану, з 12 березня 2020 року строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину, а з 24 лютого 2024 року строк позовної давності зупинено на період дії воєнного стану. Враховуючи приписи статей 256, 257 ЦК України, встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, а також беручи до уваги період сплати послуг з теплопостачання за лютий 2017 року (до 20 березня 2017 року), строк позовної давності позивачем не пропущено щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання період з лютого 2017 року до 30 вересня 2023 року у розмірі 30006,70 грн. З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання період 01 червня 2013 року до 31 січня 2017 року у розмірі 4405,53 грн у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Решта позовних вимог, а саме про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 лютого 2017 року до 30 вересня 2023 року у розмірі 30006,70 грн, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 у розмірі 373,20 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 до 30.09.2023 у розмірі 370,50 грн пред`явлені в межах строку позовної давності, тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Помилковими є посилання відповідачів на положення Господарського кодексу України, оскільки, по-перше, вони не регулюють спірні правовідносини, а, по-друге, Верховний Суд неодноразово зауважував, що закріплена у пункті 10 частини третьої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, у Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21, від 20 листопада 2024 року у справі № 463/6799/18. У зв`язку із простроченням відповідачами сплати послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, позивачем нараховано 1070,14 грн інфляційних втрат та 3% річних в сумі 404,63 грн. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3 % річних та індексу інфляції, оскільки позивачем правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, розрахунок здійснено відповідно до вимог закону, зокрема з урахуванням п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, та не спростовано відповідачем жодним доказом. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь КП Харківські теплові мережі заборгованості за послугу з теплопостачання за період з 01 лютого 2017 року до 30 вересня 2023 року у розмірі 30006,70 грн, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1070,14 грн та 3% річних в сумі 404,63 грн, заборгованості за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 у розмірі 373,20 грн, заборгованості за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 до 30.09.2023 у розмірі 370,50 грн, а всього заборгованості у розмірі 31481,47 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (87,72%), тобто у розмірі 2124,93 грн. Разом з тим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 89,62 грн в рахунок відшкодування інших судових витрат, оскільки витрати на отримання Довідки про склад сім`ї не пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, як того вимагає п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, тобто не є судовими витратами в розумінні ст. 133, 141 ЦПК України.

Outcome: partial