Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

24.03.2025 представник позивача, за довіреністю у справі - Шкапенко Олександр Віталійович, звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», обґрунтовуючи тим, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкеті-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 25.01.2021, будучи клієнтом Банку, [PERSON] уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір №ABH0CT155101077362, щодо надання останньому кредиту в розмірі 60000,00 грн строком на 62 місяців, тобто до 24.03.2026, зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн(Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту).У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 60000.00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 24.03.2026, терміном на 62 місяці. Згідно п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 50,00 річних. Відповідно до п. 7 Договору позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0,00 грн. Банк виконав умови договору, а саме надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, а відповідач, в свою чергу, його порушив, чим спричинив заборгованість, яка станом на 23.03.2025 складає суму в розмірі 79035,75 грн, яка складається з: 53045,11 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25990,64 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією та 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти, тому, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість станом на 23.03.2025, за кредитним договором № АВН0СТ155101077362 від 25.01.2021, у розмірі 79035,75 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. 26.03.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 24.04.2025 10:00. 24.04.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 15.05.2025 11:00, згідно ч.2, ч.4 ст. 223 ЦПК України. Представник позивача, за довіреністю у справі Шкапенко Олександр Віталійович, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до позову додав клопотання, про розгляд справи у відсутності представника банку, позовні вимоги позивач підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.05.2025 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи, згідно ч. 4 ст. 223, ст.280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Встановлено, що 14.01.2021 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк», відповідно до якої відповідач підписавши дану заяву погодився з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується копією анкети-заяви та копією паспорта (а.с. 11, 26). Згідно положень Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 14.01.2021 [PERSON] просить вважати наведений зразок йогоцифрового підпису або його аналог (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкритті йому в Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. 25.01.2021 між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ABH0CT155101077362 (а.с. 14), відповідно до умов якої ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. У заяві клієнта №ABH0CT155101077362 від 25.01.2021 також зазначено що підписанням цієї заяви позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог чинного законодавства) та отримала їх примірник, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. 25.01.2025 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 12-13, 15). Згідно п.п. 1-6 Заяви клієнта №ABH0CT155101077362 від 25.01.2021 визначено: вид кредиту кредит, тип кредиту беззалоговий, мета отримання кредиту придбання товару, оплата послуг, сума кредиту становить 60000,00 грн, строк кредитування 60 місяців, процентна ставка фіксована 50% на рік, номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується кредит: [NUMBER] . Дана інформація також зазначена в паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка»\~ та в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, в яких також вказано, що розмір щомісячного платежу становить 2759,51 грн. Також, з копії меморіального ордеру від 25.01.2021 (а.с. 20), вбачається, що АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання виконало належним чином, адже банком видано кредит у розмірі 60000,00 грн на рахунок відповідача, згідно договору №ABH0CT155101077362 від 25.01.2021. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» від 25.01.2021 та заява клієнта №ABH0CT155101077362 від 25.01.2021 підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 14.01.2021, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Отже, підписанням заяви клієнта №ABH0CT155101077362 від 25.01.2021позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами договору, згідно якого сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 16-19), вбачається, що заборгованість за договором станом на 23.03.2025 становить 79035,75 грн, яка складається з: 53045,11 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25990,64 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, що також підтверджується наданою випискою по картковому рахунку [PERSON] (а.с. 21-24). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит, однак умови договору порушив. Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачем, суд дійшов висновку, про задоволення позову у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору (а.с. 1) у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved