Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернувся до суду з позовом про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні, в якій вказує, що з метою отримання довідки про надання (продовження) відстрочки заявник звернувся до [INFO] із заявою про видачу такої довідки та внесення відомостей про надання відстрочки до відповідного Реєстру. Листом від 28.02.2025 року за підписом начальника [INFO] , заявнику було повідомлено, що під час проведення перевірки підстав щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не представилось можливим встановити факт утримання [PERSON] , [INFO] . Для цього запропоновано заявнику надати на підтвердження даної обставини нотаріально завірену заяву від [PERSON] про те, що їх спільна дочка знаходиться у нього на утриманні. Такої заяви [PERSON] не має можливості отримати від матері [PERSON] , [PERSON] , так як вони перебувають у неприязних відносин та між ними на даний час існує судовий спір щодо поділу майна. Обставина утримання заявником своєї дочки [PERSON] є її свідоцтво про народження, довідка про відсутність заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, що підтверджується довідкою Коростишівського ВДВС про відсутність відкритих виконавчих проваджень про стягнення аліментів відносно нього, а також квитанціями про сплату аліментів. Вищевказані документи у повному обсязі свідчать про утримання позивачем доньки від попереднього шлюбу. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для підтвердження наявного у нього права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач просить встановити факт утримання [PERSON] , [INFO] , своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні вимоги викладені в позові підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, просила в задоволенні відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [INFO] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи належним чином повідомлений. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 листопада 2021 року по справі № 288/1962/21, яке набрало законної сили 06 грудня 2021 року, шлюб зареєстрований 01 листопада 1997 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Хмельницький), актовий запис № 59, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - розірвано. Після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини залишено « [PERSON] ». /а.с.6/ Згідно копій свідоцтва про народження виданого 20 червня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Попільнянського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 69, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] . /а.с.5/ Позивачем долучено до позовної заяви копії ухвал від 26 жовтня 2021 року по справі № 288/1981/21 та від 21 березня 2025 року по справі № 288/426/25. /а.с. 7-9/ Відповідно до копії Свідоцтва про народження виданого 28 січня 2023 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 5, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] . /а.с.10/ 22 листопада 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 64, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . /а.с.11/ [PERSON] в заяві посвідченої нотаріально приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мітніцьким Ю.Г. 10 лютого 2025 року, зареєстрована в реєстрі за № 178, зазначила, про те, що за домовленістю з [PERSON] , він бере участь в утриманні їхнього неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та добровільно сплачує кошти (аліменти) на утримання їхнього сина. /а.с.12/ 07 липня 2022 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис № 470, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб. /а.с.14/ Відповідно до\~копії Свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] виданого 01 листопада 2022 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 134, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] . /а.с.13/ Як вбачається з копії довідки Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області від 06 лютого 2025 року № 3257, при перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження, у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] . Крім того, відсутні будь які інші відкриті виконавчі провадження про стягнення штрафів, заборгованості, тощо, відносно [PERSON] . /а.с.15/ Відповідно до копії відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійний фонд України, форма ОК-7, за період 2021 - 2025 роки, страхувальник [PERSON] , за 2021 рік 19809.09 грн.; 2022 рік 80301.72 грн.; 2023 рік 84000.00 грн.; 2024 рік 97255.93 грн.; 2025 рік 8600.00 грн.. /а.с.19/ Також, Позивачем до позовної заяви долучено копії квитанції АТ «Укрпошти»: від 25 лютого 2025 року на суму 1660 гривень, призначення платежу: переказ коштів без відкриття рахунку (аліменти (грудень 2024), (лютий 2025), (січень 2025); платник: [PERSON] , отримувач: [PERSON] . /а.с. 16-17/ Відповідно до листа [INFO] від 28 лютого 2025, [PERSON] повідомлено, що під час проведення перевірки підстав щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не представилось можливим встановити факт утримання [PERSON] , [INFO] . Для цього запропоновано надати на підтвердження даної обставини нотаріально завірену заяву від [PERSON] про те, що їх спільна дочка знаходиться у нього на утриманні. /а.с.18/ Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивач звертаючись до суду\~посилається на те, що встановлення вказаного факту заявнику необхідно для підтвердження наявного у нього права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. При вирішенні питання захисту прав та інтересів позивача суд має виходити з обставин викладених в позовній заяви, зокрема щодо підстав звернення з позовом. Відповідно до висновку зробленого в постанові Верховного Суду від 13.10.2022 року у справі №755/1938/22,\~для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до приписів пункту 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. В порядку цивільного судочинства підлягають встановленню не будь-які факти, а лише ті, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав. \~ \~ \~ \~ У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України). Згідно ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України. За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 2, 5 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Правовідносини «утримання дітей», є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Вимогами ч. 1\~ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Тобто, Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У поданій заяві позивач зазначає, що неповнолітня дитина позивач проживає окремо від нього разом зі своєю матір`ю, проте він її утримує. В силу ст. 141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вимог наведеної норми позивач не надав суду доказів, що він утримує дитину від попереднього шлюбу. Надані суду письмові докази: свідоцтво про народження, лише свідчать про наявність у позивача дитини; довідка про відсутність заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, свідчить про те, що у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення аліментів та матір дитини не зверталася до суду з вимогою про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини; квитанції АТ «Укрпошти» від 25 лютого 2025 року на суму 1660 гривень, призначення платежу: переказ коштів без відкриття рахунку (аліменти (грудень 2024), (лютий 2025), (січень 2025); платник: [PERSON] , отримувач: [PERSON] , не свідчать про факт утримання дитини, оскільки переказ здійснений одноразово, не містить системності, враховуючи відсутності відомостей про переказ коштів за минулі роки та здійснений позивачем перед подачею 30 березня 2025 року позову до суду. Крім того, суд критично відноситься до обґрунтування мети, з якою позивач просить встановити зазначений факт. Частина перша ст. 319 ЦПК України зобов`язує суд у рішенні про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого зазначити мету встановлення факту. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення. За правилами п. 3 ч.1 ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, в тому числі жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Відповідно до п. 3 додатку №5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 для категорії осіб, які мають право на відстрочку відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", частини 1 пункту 3 (жінок та чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці) документами, що підтверджують право на відстрочку, є: свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності), та один з таких документів: свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше); рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні; свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька); інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки. Питання, які випливають з сімейних правовідносин сторін щодо реалізації батьківських прав та пов`язані з захистом прав та інтересів неповнолітньої дитини, за встановленими судом обставинами справи та заявлених позовних вимог, не можуть бути підставою для формального обґрунтування позивачем правовідносин, які регулюються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином, суд оцінюючи надані заявником докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає недоведеним факт перебування неповнолітньої дитини [PERSON] на утриманні [PERSON] . З огляду на викладене, заява про встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні, є не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1\~211. 20 гривень. Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed