Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 31 січня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1417159. Відповідач не виконала свого обов`язку з повернення кредитів, наданий кредит в строк, передбачений договором, не повернула. 14 жовтня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та позивачем укладено договір факторингу №14102024, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором. Крім того, 31 січня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №7536900. Відповідач умови договору не виконала, кредитні кошти у передбачені строки не повернула. 27 вересня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27092024, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вищезазначеним договором. Також 20 лютого 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено договір позики №79768787. Відповідач умови договорів не виконала, кредитні кошти у передбачені строки не повернула. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №79768787. Просить стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами у загальному розмірі 118 112,50 грн та сплачений судовий збір. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач надала відзив, згідно з яким не погоджується з позицією позивача щодо невиконання нею зобов`язання за кредитним договором №1417159. Зазначає, що позивач просить стягнути з неї заборгованість у сумі 118\~112,50 грн, проте ним не додано розрахунок заборгованості, відомості про надання коштів за кредитним договором, виписки з рахунку позичальника, не зазначено, скільки коштів внесено позичальником на рахунок погашення боргу, яка сума кредиту видана. Текст кредитного договору не містить чітких умов щодо строку кредитування та суми кредиту, відсутні відомості про те, чи продовжував позичальник строк дії договору, не додано первинні бухгалтерські документи на підтвердження перерахування коштів на рахунок відповідача. Просить відмовити у задоволенні позову. Процесуальні дії у справі. 19 березня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 20\~березня 2025 року з метою визначення підсудності суддя скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру. 24\~березня 2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 31 січня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний договір №1417159 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,50% в день. Пунктом 6.4 договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 1\~050,00 грн на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 77,00 грн, починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Граничний розмір сукупної суми неустойки обмежується сумою, визначеною відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (п. 6.4.3 договору). Кредитором виконано обов`язок з надання кредитних коштів. Відповідач зобов`язалася повернути суму кредитів, сплачувати нараховані проценти на суму кредитів в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконала. 14 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено договір факторингу №14102024, за у мовами якого до позивача перейшло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №1417159 на суму 55 475,00 грн. 31 січня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №7536900, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 10\~000,00 грн строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою 2,20% в день та зниженою 2,11% в день. Умови договору відповідачем також не виконувалися. 27 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу №27092024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором №7536900. Розмір заборгованості відповідача перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 33 100,00 грн. 20 лютого 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем укладено електронний договір позики №79768787. За умовами договору відповідач отримала кредит у розмірі 8 500,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,50% в день. Відповідач зобов`язалася повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконала. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 27 до вищезазначеного договору факторингу від 19 липня 2024 року до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики №79768787 на суму заборгованості 29 537,50 грн. Отже, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» придбало право вимоги за вищезазначеними кредитними договорами до відповідача. Заборгованість відповідача за кредитними договорами не погашена. Згідно з наданими позивачем витягами з реєстрів боржників заборгованість становить у загальному розмірі 118 112,50 грн, з яких: -за кредитним договором № 1417159 від 31 січня 2024 року 55 475,00 грн, з яких: 7 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 44 975,00 грн заборгованість за відсотками, 3\~500,00 грн заборгованість за пенею; -за кредитним договором №7536900 від 31 січня 2024 року 33 100,00 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 23\~100,00 грн заборгованість за відсотками; -за кредитним договором №79768787 від 20 лютого 2024 року 29\~537,50 грн, з яких: 8 500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 21 037,50 грн заборгованість за відсотками. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі\~статтею 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550\~ЦК України\~передбачено,\~що \~право на\~неустойку виникає\~незалежно від\~наявності у\~кредитора збитків,\~завданих невиконанням\~або неналежним\~виконанням зобов`язання. Проценти\~на неустойку\~не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За\~статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2\~ст.\~639\~ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, згідно з ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3\~ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2\~ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено\~статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~частиною 5,\~якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитних договорів з первісними кредиторами, правонаступником яких є позивач, після підписання яких між сторонами договорів виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання повернути кредиторам кошти відповідно до умов договорів і сплатити відсотки за користування ними. Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копії вищезазначених кредитних договорів, укладених відповідачем з первісними кредиторами, копії договорів факторингу, витяги з реєстрів боржників. Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування, виникла заборгованість. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість повністю не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований і відповідач не надала суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Власний розрахунок заборгованості не надала. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на відсутність в матеріалах справи первинних документів. При цьому аналіз доводів у відзиві дає підстави вважати, що відповідачем висловлено заперечення, які стосуються договору № 1417159, інші укладені нею з первісними кредиторами договори відповідачем у відзиві не згадуються. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У відповідності до п. п. 1.2 п.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції (платіжні доручення, касові та меморіальні ордери, рахунок-фактура, накладні, чеки, квитанції тощо). Згідно з п.п.14 п.3 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2008 року, первинний документ документ, який містить відомості про операцію. Відповідно до п.46 Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті. Згідно з п.62 цього ж Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. У відповідності до п.63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить відповідні реквізити. Відповідно до п.35 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, первинні бухгалтерські документи, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок. На спростування тверджень позивача не надала виписку з клієнтського рахунку, яка може слугувати первинним документом та містити відомості про рух коштів на рахунку відповідача. Доводи про недоведеність факту переказу відповідачу кредитних коштів за договором № 1417159, які викладені відповідачем у відзиві, не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються письмовими доказами у справі довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 05 листопада 2024 року про перерахування коштів на рахунок відповідача. Доказів зворотного відповідачем не надано. Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність у договорі чітких умов щодо строку кредитування та суми кредиту. Тобто, позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами. Водночас, до позову не додано розрахунки заборгованостей за кредитними договорами, вчинені первісними кредиторами, з яких видно, за який період нараховані проценти за користування кредитом та яка процентна ставка застосовувалася при такому нарахуванні. З огляду на те, що договори укладені у 2024 році, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року,\~на них\~поширюються вимоги,\~передбачені ч.\~5\~ст.\~8 Закону України «Про споживче кредитування», щодо\~максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач посилається на те, що після набуття прав вимоги за кредитними договорам ним не здійснювалися нарахування штрафних санкцій, і просить стягнути суми заборгованостей у тих розмірах, у яких вони відступлені первісними кредиторами. Оскільки позивачем не розкрито механізм нарахування первісними кредиторами процентів, зокрема розмір процентної ставки та період нарахування, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування процентів, як і самостійно здійснити розрахунок процентів, у зв`язку із відсутністю відомостей про період нарахування. Самостійне визначення судом періоду стягнення є виходом за межі позовних вимог, що є неприпустимим. Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення процентів за договорами є необґрунтованими. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню основних сум кредиту за договорами та пені за договором №1417159 в сумі 29000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 743,37 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial