Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зобов`язання до вчинення дій. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач використовуючи власні акаунти в соціальних мережах, Facebook ( [INFO] ) та Telegram ([INFO]), опублікував допис, в якому оприлюднив конфіденційну інформацію щодо [PERSON] , а саме - [INFO] о 14:20 відповідачем опубліковано допис: « [INFO] » за посиланням: [INFO], [INFO] /. В наведеній публікації [PERSON] порушив немайнові права [PERSON] , у зв`язку з наступним: У публікації серед іншого йде мова про позивача, а саме - у заголовку та змісті допису від 31 грудня 2024?року відповідач оприлюднив наступну інформацію: « [PERSON] зі Свободи є партнером [PERSON] з ОПЖЗ через свого племінника [PERSON] . Чи проросійські феодали Львівщини будуть позбавлені громадянства України і награбовані активи будуть повернуті Українцям залежить лише від нас. Це не єдине чим здивую Вас у 2025 році, буде цілий список підставних осіб на кого [PERSON] записував бізнес, ось неповний перелік: [PERSON] - племінник, [PERSON] - швагро, [PERSON] - бухгалтер, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] … Варто зазначити, у 2025 продовжу свою малу боротьбу по висвітленні феодальних імперій та середовищ не лише [PERSON] , але і таких як: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Звісно будуть історії і інших нащадків партійців, таких як [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та його батько з братом, [PERSON] … список із Львів?ян котрі є прибічниками слуг народу, опзж, деколи відвертих партнерів росіян можна продовжувати довго, моя мала боротьба є доволі простою у кінцевій меті, хочу щоб Українці зрозуміли, ми ніколи не були бідними, ми пограбовані, далі буде гірше, якщо ми не будемо називати речі своїми іменами та не почнемо створювати школи державників. Якщо маєте інформацію про вище вказані прізвища та їхні імперії, пишіть на WhatsApp чи Signal [NUMBER] або на електронну адресу [INFO] Отож, щодо [PERSON] продовжуємо, як думаєте навіщо йому так необхідні були «свої мери»? Назвемо це ніжно, монополія на сміття. Хоча варто розуміти, що [PERSON] ніколи не вирізнявся хоробрістю та сміливістю і тому завжди намагався себе пов?язати як з діючою владою так і з опозицією, аби всюди мати якусь підтримку, ну а стосовно офіційно завірених партнерств він робить це обережно як Ви вже прочитали, через племінника [PERSON] та інших на кого записує бізнес. Деталі про [PERSON] і ОПЗЖ: тзов «Печерськ істейн» став правонаступником тзов «Брюховецький гай» в активах якого були землі у Києві, в березні 2020 року активи переписують на [PERSON] і на [PERSON] , який є батьком [PERSON] , а [PERSON] є депутатом 8 скликання ВР від ОПСЖ, також є власником «Укрмет» (найбільший експортер чорних металів з України) це був таємний бізнес [PERSON] , тобто [PERSON] через племінника, а [PERSON] через батька є фактично співвласниками земель у Києві, відповідно бізнес-партнерами. Тепер про мерів і сміттєвий бізнес: [PERSON] є партнером у «Біогаз енерджі» - хмельницьке сміттєзвалище., а друга компанія «Біогаз енерджі Тернопіль»., де 50% належать [PERSON] , а 50% тзов «Кліар енерджі» де акціонерами є [PERSON] , [PERSON] і [PERSON]. , пам?ятаєте хто це? Вірно, вони також є бізнес-партнерами у фірмі «Я Ваш лікар Волинь» разом із [PERSON] касиром чорної каси офісу [PERSON]. Ну і про спиртовий бізнес: Хоростківський спиртовий завод на Тернопільщині на 50% належить [PERSON] , 25% [PERSON] та [PERSON] , котрі стоять за групою компаній «технобудцентр» яка займається будівництвом та ремонтом доріг на заході України, а 25% [PERSON] . Про всіх партнерів вже у наступному році. Ви знаєте [PERSON] так багато позаписував на свого племінника [PERSON] , що аж хвилювання бере аби [PERSON] не вчинив так як свого часу [PERSON] вчинив по відношенні до [PERSON] ( [PERSON] ). Ну і щодо [PERSON] цікавий факт для тих хто ще вірить «слову [PERSON] », директором іподрому свого часу був [PERSON] , а давніше він же був юристом на Дрогобицькому НПЗ, тоді [PERSON] ( [PERSON] ) був де-факто власником Дрогобицького НПЗ, після того як [PERSON] вбили НПЗ наче б то продали, ну а юрист? А юриста «[PERSON]» потім директором на конюшню взяв. Далі буде… [PERSON] , [INFO] ». [PERSON] вважає, що внаслідок оприлюднення відповідачем інформації в соціальній мережі Facebook та Telegram були порушені його немайнові права, оскільки опубліковані дані відносяться до конфіденційної інформації про особу та не підлягають розголошенню без попередньої його згоди. Позивач наголошує, що він є приватною особою, яка не займає публічних посад і не пов`язана з діяльністю, яка могла б виправдовувати суспільний інтерес до розголошення подібної інформації. Тому [PERSON] вважає, що дії [PERSON] , спрямовані на публікацію персональних даних без отримання згоди, є грубим порушенням його прав. Особливо актуальним це порушення є в умовах воєнного стану, коли публікація конфіденційної інформації щодо особи може не лише завдати моральної шкоди, але й створити додаткові ризики для безпеки позивача та членів його сім`ї. [PERSON] категорично не погоджується з будь-яким оприлюдненням інформації про нього в засобах масової інформації або соціальних мережах без його прямої згоди. Позивач вважає, що такі дії відповідача були спрямовані на порушення його права на приватність. Зазначена публікація жодним чином не пов`язана з роботою чи діяльністю позивача, містить відомості про його ім`я, прізвище та родинні зв`язки. [PERSON] вважає, що відповідач, нехтуючи нормами закону, порушив гарантовані Конституцією України права на використання власного імені позивача, таємницю приватного життя. Публікації є авторським матеріалом і є їх першоджерелом. Відповідач є єдиним автором матеріалу, який і опублікував власні статті на своїй власній сторінці в Фейсбук. Підтвердженням факту розміщення відповідачем та поширення інформації щодо позивача в Facebook ( [INFO] ) та Telegram ([INFO]) є скріншоти статей, які відображають те, що бачить будь-який користувач соціальних мереж на екрані будь-якого гаджета. За результатами дослідження інформаційного наповнення сторінок в соціальних мережах: Facebook ([INFO]), Telegram ([INFO]), а також додаткових даних, можна зробити обґрунтований висновок, що сторінки в соціальних мережах, зазначені в позовній заяві, належать та адмініструються [PERSON] , і саме через ці сторінки особисто ним поширювались матеріали, які містять персональні дані та фото позивача, а також принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки автор сам підписує пости та у відео вказує, що автором є [PERSON] . На сторінках [INFO] розміщені фото, відео та дописи, які містять інформацію, пов`язану з особою [PERSON] . У профілях зазначено ім`я та прізвище, які повністю співпадають з особистими даними відповідача. Також, за результатами моніторингу, в дописах згадуються організації, діяльність яких пов`язана з відповідачем, зокрема ГО «Рабів до раю не пускають». [PERSON] є засновником і керівником низки організацій, таких як: «Рабів до раю не пускають» та інших. Ця інформація підтверджується відкритими даними (opendatabot.ua). У соціальних мережах відповідач постійно використовує назву цієї організації, що додатково підтверджує його причетність до сторінок. На Telegram-каналі відповідача (посилання: [INFO]) розміщено банківські реквізити, серед яких: ПриватБанк: [NUMBER], Монобанк: [NUMBER], PayPal: [INFO]. Ці реквізити підтверджують зв`язок зі [PERSON] , оскільки в платіжних доручення за зазначеними рахунками отримувачем коштів є саме відповідач, оскільки фінансові установи здійснюють відкриття рахунків із використанням офіційних даних клієнта за його особистою участю, або поданими ним документами можна встановити прямий зв`язок відповідача з даною соціальною мережею. На всіх зазначених акаунтах (Facebook, Telegram,) спостерігається однакова стилістика дописів, зміст повідомлень, пов`язаних із нібито громадською діяльністю відповідача, а також його висловлювання, спрямовані проти позивача. Це свідчить про єдине джерело адміністрування всіх акаунтів. Зібрані дані переконливо доводять, що сторінки у соціальних мережах, зазначені у позові, належать [PERSON] . Відповідач самостійно визнає свою ідентичність через публічне розміщення особистих даних, таких як ім`я, контактні дані, банківські реквізити та фото і відео з собою. Ці факти підтверджують його адміністративний контроль над зазначеними акаунтами, через які поширювалась конфіденційна інформація щодо позивача. В публікації висвітлюються персональні дані позивача, прізвище, ім`я, а також відомості про родинні зв`язки, сімейний стан та дані про особисті майнові відносини [PERSON] . Всі ці обставини є конфіденційною інформацією, стосуються особисто позивача та його приватного життя. Розкриття визначеної інформації шкодить його немайновим (особистим) правам та порушує таємницю його особистого життя. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.01.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 06.02.2025 року представником позивача усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 27.01.2025 року. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 18.03.2025 року представниця відповідача подала до суду відзив на позовну заяву. 24.03.2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить задовольнити позов. Додатково зазначив, що інформація відповідачем подається від себе без посилань на першоджерела. Персональні дані не можна поширювати навіть з офіційних джерел. Родинні зв`язки теж є інформацією, що стосується привтаного життя, та є конфіденційною інформацією. Представниця відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки такий є безпідставним та необґрунтованим. Вважає, що позивачем не надано доказів порушення його особистих немайнових прав та завдання у зв`язку з цим будь-якої шкоди, оскільки відсутні докази приниження ділової репутації Позивача або наявності втрат немайнового характеру. У даному конкретному випадку йде мова про переповідання інформації, але не про її створення, в якій відповідач виступав би автором. Позивачем не доведено, що поширення інформації в мережі Інтернет здійснено саме [PERSON] , оскільки не надано доказів того, що сторінки у соціальній мережі Facebook ( [INFO] ), а також Telegram-канал ([NUMBER]) належать як власнику саме відповідачу. Інформація, викладена у публікаціях, не була спрямована на втручання у приватне життя позивача, а мала на меті висвітлення діяльності публічних осіб, що становить значний суспільний інтерес. Позивач вважає, що внаслідок оприлюднення відповідачем інформації у соціальних мережах Facebook та Telegram були порушені його немайнові права, оскільки опубліковані дані відносяться до конфіденційної інформації про особу та не підлягають розголошенню без попередньої згоди [PERSON] . Водночас, зі змісту оскаржуваної публікації вбачається, що у тексті вжито « [PERSON] » та «племінник», отже в розумінні закону поширена інформація не є персональними даними, ані конфіденційною інформацією.Виходячи із наведених положень нормативно-правових актів та практики Верховного Суду, на які посилається сам позивач в обґрунтування позовних вимог, публікація не містить ані персональних даних [PERSON] , ані конфіденційної інформації щодо нього. у дописі зазначено словосполучення « [PERSON] », дане словосполучення містить лише ім`я та прізвище, без вказівки навіть по батькові. Також не зазначено інших відомостей (дата та місце народження, РНОКПП, зареєстроване/фактичне місце проживання, національність, освіта, релігійні переконання, стан здоров`я), які лише в сукупності з опублікованими відомостями могли б дати змогу ідентифікувати особу позивача та набути значення персональних даних в розумінні закону. Щодо вживання у публікації терміну «племінник», представниця відповідача зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про інформацію» до конфіденційної інформації про фізичну особу належить саме інформація про сімейний стан, але не йдеться про родинні зв`язки. Вказане дає змогу зробити висновок про те, що законодавець чітко відокремлює ці поняття і не вважає інформацію про родинні зв`язки конфіденційною. Таким чином, інформація про родинні зв`язки не є конфіденційною, оскільки вона прямо не віднесена до конфіденційних відомостей згідно із нормами чинного законодавства України. Адвокатеса зазначає, що поширення опублікованої в дописі інформації не порушує права на приватність у розумінні закону та практики Верховного Суду. Також, представниця відповідача зазначає, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. вимоги Позивача про розміщення спростування та видалення інформації з платформ Facebook та Telegram суперечить конституційному праву на свободу своїх поглядів та переконань. Застосування такого способу захисту як видалення інформації із соціальних мереж не тільки не переслідує основну мету - повідомлення про недостовірність поширеної інформації, або ж належний захист особистих немайнових прав, але й глибоко суперечить конституційному праву на свободу своїх поглядів та переконань. Тому використання його в даному випадку є надмірним і недопустимим. З наведених норм вбачається, що позов про захист своїх особистих немайнових прав вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує такі права. Разом з тим, позивач не вказує на те, що поширена інформація є недостовірною, не просить її спростувати, та взагалі не зазначає, у чому полягає порушення його особистих немайнових прав, дає лише відсилання на можливе їх порушення внаслідок поширення, не обґрунтовуючи, яким чином згадка у публікації нанесла йому шкоду, або ж принизила честь, гідність та ділову репутацію. Жодним судовим рішенням, інформацію, викладену в публікаціях, не визнано негативною, недостовірною чи такою, що принижує честь, гідність або ж ділову репутацію позивача. Інформація, зазначена у дописах, зокрема, щодо участі позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Печерськ Істейт» (код ЄДРПОУ 43572198), Товаристві з обмеженою відповідальністю «Біогаз Енерджі» (код ЄДРПОУ 40490909), Товаристві з обмеженою відповідальністю «Біогаз Енерджі Тернопіль» (код ЄДРПОУ 41926629) та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Хоростківський спиртовий завод» (код ЄДРПОУ 45267577) є достовірною та підтверджується відповідними довідками. Вказана інформація не є конфіденційною в розумінні закону та міститься у відкритих державних реєстрах Також, представниця відповідача зазначає, що застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що застосування судом способу захисту, обраного [PERSON] , повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права. Однак, у позовній заяві не наведено порушеного права, яке підлягає поновленню в обраний спосіб. Таким чином, поширення опублікованої в дописі інформації не порушує права на приватність у розумінні закону, а обраний позивачем спосіб захисту, на думку представниці відповідача, суперечить конституційному праву відповідача на свободу своїх поглядів та переконань, особливо з огляду на те, що позивачем взагалі не доведено порушення його прав. Позивач вважає, що саме відповідачем першочергово публічно поширено конфіденційну інформацію без згоди на те [PERSON] . Позивач стверджує, що публікації від [INFO] «є авторським матеріалом і є їх першоджерелом». [PERSON] зазначає, що вказане не відповідає дійсності, оскільки у відкритому доступі в мережі Інтернет на сайті новин «СТОПКОР» (www.stopcor.org) [INFO] було опубліковано статтю «[INFO]», в якій серед іншого, зазначено відомості про родинні зв`язки позивача, цитуємо: «Цікаво також, що до 2019 року директором «Успішної інвестиції» був [PERSON] - імовірно, племінник українського політика, екснардепа [PERSON] , дружина якого записана власницею елітного готельного комплексу «[INFO]» на Львівщині та володіє найдавнішим в Східній Європі готелем «[INFO]» (посилання на статтю - [INFO]). Відповідно до змісту спірних публікацій вбачається, що [PERSON] не є джерелом інформації, а є лише, якщо навіть припустити, що публікації належать відповідачу, переповідачем інформації, публічно заявленої засобами масової інформації невизначеному колу осіб Таким чином, в даному конкретному випадку йде мова про переповідання загальновідомої інформації, яка становить суспільний інтерес, а не створення інформації. Власна оцінка відповідачем інформації не має значення як оціночне судження, воно не визначає юридично статус позивача. Враховуючи, що відповідач не є безпосереднім джерелом цієї інформації, спірні публікації, незважаючи стилістику їх викладення щодо позивача, не можуть розглядатись як такі, що порушують особисті немайнові права позивача з вини відповідача. Представниця відповідача вважає, що позивачем жодним чином не доведено, що поширення інформації в мережі Інтернет здійснено саме відповідачем, оскільки: не надано доказів того, що сторінки у соціальній мережі Facebook а також Telegram-канал належать як власнику саме Відповідачу. Зважаючи на відсутність серед долучених до позовної заяви доказів встановлення позивачем особи автора, очевидним є те, що свій висновок про авторство оскаржуваних публікацій позивач робить виключно спираючись на інформацію наявну у самих публікаціях. Крім того, посилання Позивача на банківські реквізити, серед яких: ПриватБанк, Монобанк, РауРау жодними належним та допустимим доказом не підтверджується їх належність саме відповідачу. Інформація, висвітлена у публікації, в першу чергу стосувалася пана [PERSON] як публічної особи, зокрема, його діяльності як депутата та його можливого впливу в політичній та економічній сферах. Межі допустимої критики та обсяги поширеної на відкритих платформах в соціальній мережі Facebook та Telegram інформації щодо публічної особи, відомої в суспільстві, політичного діяча, є значно ширшими, якщо на момент поширення оспорюваної інформації така особа безпосередньо відігравала важливу роль у діяльності держави, а її дії становили суспільний інтерес. Відображення власної критичної оцінки суспільно-політичної діяльності публічної особи, висловленої у формі оціночних суджень, не підлягає спростуванню. Про це зазначив Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі №727/6401/20. Публікації очевидно стосувалися питань, що мають суспільний інтерес, зокрема можливих політичних і бізнесових зв`язків пана [PERSON] . Загальновідомою є інформація про те, що останній є колишнім народним депутатом та публічною особою, що само по собі означає підвищений рівень суспільної уваги до його діяльності. Обговорення його зв`язків, зокрема в контексті можливого політичного впливу та бізнес-інтересів, є абсолютно логічним та спрямоване на забезпечення прозорості в суспільно важливих питаннях. Наголошуємо на тому, що інформація про Позивача не подавалася як самостійний об`єкт обговорення, а лише у формі згадки в контексті аналізу бізнесових та політичних зв`язків [PERSON] , тобто в загальному контексті інформації, що становить суспільний інтерес. Ключчові фактори, які вказують на суспільний інтерес у публікаціях: - [PERSON] є публічною особою, що зумовлює підвищену увагу до його діяльності; - публікації стосувалася питань дослідження можливого політичного впливу, бізнесу та виявлення можливих непрозорих зв`язків, що є важливою інформацією для суспільства; - згадка про позивача була лише у зв`язку з Кривецьким, а не як окремий елемент публікації. Тобто, інформація, викладена у публікаціях, не була спрямована на втручання у приватне життя позивача, а мала на меті висвітлення діяльності [PERSON], як публічної особи. Тому такі відомості не можуть вважатися порушенням права на приватність або конфіденційність, оскільки вони мають суспільний інтерес і стосуються тем, що безпосередньо впливають на громадські інтереси. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши інші матеріали справи, встановив, що 31 грудня 2024?р. о 14:20 [PERSON] опубліковано допис: « [INFO] » за посиланням: [INFO], [INFO] /. У публікації оприлюднено наступну інформацію: « [PERSON] зі Свободи є партнером [PERSON] з ОПЖЗ через свого племінника [PERSON] . Чи проросійські феодали Львівщини будуть позбавлені громадянства України і награбовані активи будуть повернуті Українцям залежить лише від нас. Це не єдине чим здивую Вас у 2025 році, буде цілий список підставних осіб на кого [PERSON] записував бізнес, ось неповний перелік: [PERSON] - племінник, [PERSON] - швагро, [PERSON] - бухгалтер, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] … Варто зазначити, у 2025 продовжу свою малу боротьбу по висвітленні феодальних імперій та середовищ не лише [PERSON] , але і таких як: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Звісно будуть історії і інших нащадків партійців, таких як [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та його батько з братом, [PERSON] … список із Львів?ян котрі є прибічниками слуг народу, опзж, деколи відвертих партнерів росіян можна продовжувати довго, моя мала боротьба є доволі простою у кінцевій меті, хочу щоб Українці зрозуміли, ми ніколи не були бідними, ми пограбовані, далі буде гірше, якщо ми не будемо називати речі своїми іменами та не почнемо створювати школи державників. Якщо маєте інформацію про вище вказані прізвища та їхні імперії, пишіть на WhatsApp чи Signal [NUMBER] або на електронну адресу [INFO] Отож, щодо [PERSON] продовжуємо, як думаєте навіщо йому так необхідні були «свої мери»? Назвемо це ніжно, монополія на сміття. Хоча варто розуміти, що [PERSON] ніколи не вирізнявся хоробрістю та сміливістю і тому завжди намагався себе пов?язати як з діючою владою так і з опозицією, аби всюди мати якусь підтримку, ну а стосовно офіційно завірених партнерств він робить це обережно як Ви вже прочитали, через племінника [PERSON] та інших на кого записує бізнес. Деталі про [PERSON] і ОПЗЖ: тзов «Печерськ істейн» став правонаступником тзов «Брюховецький гай» в активах якого були землі у Києві, в березні 2020 року активи переписують на [PERSON] і на [PERSON] , який є батьком [PERSON] , а [PERSON] є депутатом 8 скликання ВР від ОПСЖ, також є власником «Укрмет» (найбільший експортер чорних металів з України) це був таємний бізнес [PERSON] , тобто [PERSON] через племінника, а [PERSON] через батька є фактично співвласниками земель у Києві, відповідно бізнес-партнерами. Тепер про мерів і сміттєвий бізнес: [PERSON] є партнером у «Біогаз енерджі» - хмельницьке сміттєзвалище., а друга компанія «Біогаз енерджі Тернопіль»., де 50% належать [PERSON] , а 50% тзов «Кліар енерджі» де акціонерами є [PERSON] , [PERSON] і [PERSON]. , пам?ятаєте хто це? Вірно, вони також є бізнес-партнерами у фірмі «Я Ваш лікар Волинь» разом із [PERSON] касиром чорної каси офісу [PERSON]. Ну і про спиртовий бізнес: Хоростківський спиртовий завод на Тернопільщині на 50% належить [PERSON] , 25% [PERSON] та [PERSON] , котрі стоять за групою компаній «технобудцентр» яка займається будівництвом та ремонтом доріг на заході України, а 25% [PERSON] . Про всіх партнерів вже у наступному році. Ви знаєте [PERSON] так багато позаписував на свого племінника [PERSON] , що аж хвилювання бере аби [PERSON] не вчинив так як свого часу [PERSON] вчинив по відношенні до [PERSON] ( [PERSON] ). Ну і щодо [PERSON] цікавий факт для тих хто ще вірить «слову [PERSON] », директором іподрому свого часу був [PERSON] , а давніше він же був юристом на Дрогобицькому НПЗ, тоді [PERSON] ( [PERSON] ) був де-факто власником Дрогобицького НПЗ, після того як [PERSON] вбили НПЗ наче б то продали, ну а юрист? А юриста «[PERSON]» потім директором на конюшню взяв. Далі буде… [PERSON] , [INFO] ». За результатами дослідження інформаційного наповнення сторінок в соціальних мережах: Facebook ([INFO]), Telegram ([INFO]), а також додаткових даних, можна зробити обґрунтований висновок, що сторінки в соціальних мережах, зазначені в позовній заяві, належать та адмініструються [PERSON] , і саме через ці сторінки особисто ним поширювались матеріали, які містять персональні дані та фото позивача, а також принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки автор сам підписує пости та у відео вказує, що автором є [PERSON] . На сторінках [INFO] розміщені фото, відео та дописи, які містять інформацію, пов`язану з особою [PERSON] . У профілях зазначено ім`я та прізвище, які повністю співпадають з особистими даними відповідача. Також, за результатами моніторингу, в дописах згадуються організації, діяльність яких пов`язана з відповідачем, зокрема ГО «Рабів до раю не пускають». [PERSON] є засновником і керівником низки організацій, таких як: «Рабів до раю не пускають» та інших. Ця інформація підтверджується відкритими даними (opendatabot.ua). У соціальних мережах відповідач постійно використовує назву цієї організації, що додатково підтверджує його причетність до сторінок. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Окрім того, статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім і та права вимагати вилучення будь-якої інформації, також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з частиною третьою статті 277 Цивільного кодексу України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі. Таким чином, згідно з статтею 277 Цивільного кодексу України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Статтею 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Згідно з статтею 21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1 Закону України «Про захист персональних даних» цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згідно з ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» об`єктами захисту є персональні дані. Статтею 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» особисті немайнові права на персональні дані, які має кожна фізична особа, є невід`ємними і непорушними. Суб`єкт персональних даних має право: 1) знати про джерела збирання, місцезнаходження своїх персональних даних, мету їх обробки, місцезнаходження або місце проживання (перебування) володільця чи розпорядника персональних даних або дати відповідне доручення щодо отримання цієї інформації уповноваженим ним особам, крім випадків, встановлених законом;2) отримувати інформацію про умови надання доступу до персональних даних, зокрема інформацію про третіх осіб, яким передаються його персональні дані;3) на доступ до своїх персональних даних;4) отримувати не пізніш як за тридцять календарних днів з дня надходження запиту, крім випадків, передбачених законом, відповідь про те, чи обробляються його персональні дані, а також отримувати зміст таких персональних даних;5) пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних;6) пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними;7) на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи;8) звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду;9) застосовувати засоби правового захисту в разі порушення законодавства про захист персональних даних;10) вносити застереження стосовно обмеження права на обробку своїх персональних даних під час надання згоди;11) відкликати згоду на обробку персональних даних;12) знати механізм автоматичної обробки персональних даних;13) на захист від автоматизованого рішення, яке має для нього правові наслідки. Згідно з ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення. Відповідно до п.4 ч.2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Згідно з ч. 3, 4 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку. Персональні дані, зібрані під час виконання завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом, видаляються або знищуються відповідно до вимог закону. В абз.5 п.3.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі №1- 9/2012 від 20.01.2012р. за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України (далі - Рішення КСУ), зазначено, що Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважає, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім 'ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не надавав згоди [PERSON] на опрацювання, поширення, зберігання - його персональних даних та поширення конфіденційної інформації про нього. Щодо твердження представниці відповідача, що вживання у публікації терміну «племінник» та розголошення інформації про родинні зв`язки не відноситься до конфіденційних відомостей, суд приходить до висновку, що такі є помилковими та не приймаються судом до уваги, оскільки з тлумачення Європейським судом положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає означення «сімейного життя» як зв`язок між особами не лише на шлюбній основі, а й інші сімейні та родинні зв`язки. Термін «сімейне життя» може поширюватись на відносини між нареченими, якщо вони достатньо давно встановлені. Поняття «сімейне життя» позначає також зв`язки між родичами. Це стосується, перш за все, відносин між батьками та дітьми (законними чи позашлюбними). Навіть якщо діти не живуть з батьками між ними є зв`язок, який визначається як сімейне життя. Також воно охоплює зв`язки які виникають між членами сім`ї, зокрема між братами і сестрами, батьками батьків та онуками, прабатьками й онуками, племінником і дядьком. [PERSON] було опубліковано інформацію про позивача, а саме: прізвище, ім`я, родинні зв`язки, а також інформацію про матеріальний стан та наявні професійні і ділові зв`язки. Зазначена інформація є персональними даними та підпадає під дію статті 8 Європейської конвенції з прав людини, яка гарантує право на повагу до приватного та сімейного життя. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, заходи збирання, обробки та використання персональних даних у принципі підпадають під поняття "приватного життя" для цілей статті 8 Конвенції (див. рішення "Leander v. Sweden" від 26 березня 1987 року, § 48, Series А № 116, та "Zoltan Varga v. Slovakia", № 58361/1 та 2 інші, § 144, від 20 липня 2021 року). Родинні зв`язки також вважаються особистою інформацією (див. справи ЄСПЛ «Petrina v. Romania», «Von Hannover v. Germany»). Навіть факт спорідненості розглядається як частина "сімейного життя" і захищається статтею 8 Конвенції про захист прав людини. Щодо того, що відповідач є не першоджерелом, а переповідачем інформації, то за змістом положень ст. 302 ЦК України та ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» особа не несе відповідальність за поширену інформацію, якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього. [PERSON] заявляє, що є лише переповідачем, який поширив інформацію. Однак така позиція суперечить міжнародній судовій практиці щодо захисту персональних даних та права на приватність. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Satakunnan Markkinaporssi Оу and Satamedia Оу v. Finland" суд зазначив, що навіть якщо інформація міститься в публічних реєстрах, це не надає абсолютного права на її поширення. Аналогічний підхід застосовано у справі "Petrina v. Romania", де ЄСПЛ став на захист особи, наголосивши, що поширення персональних даних (навіть тих, що є у відкритому доступі) може порушити право на повагу до приватного життя. За змістом положень ст. 302 ЦК України та ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» особа не несе відповідальність за поширену інформацію, якщо вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього. Однак, відповідач не зазначав посилання на опубліковане іншим друкованим засобом масової інформації. Крім того, вбачається, що виклад інформації ведеться від імені [PERSON] . Щодо посилання представниці відповідача на те, що позивачем обрано належний спосіб захисту, суд зазначає наступне. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначає (Постанова Верховного Суду від 11.10.2023 року у справі № 756/10624/21), що тлумачення ч. 2 ст. 278 ЦКУ свідчить, що з метою захисту особистого немайнового права законодавець допускає застосування різних способів захисту. У разі поширення в мережі «Інтернет» інформації, яка порушує особисте немайнове право особи, вимога про видалення статті є належним способом захисту. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку із цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений гл. 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, які спричинило це порушення. Згідно з ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Відповідно до ст. 276 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Персональні дані у дописі не є другорядними або окремими технічними елементами, які можна було б легко видалити без зміни суті тексту. Навпаки, вони нерозривно пов`язані із загальним змістом і контекстом публікації, оскільки сам допис побудований навколо особистості позивача, його приватного життя та ідентифікаційних ознак. Видалення лише окремих фрагментів персональної інформації призведе до спотворення логіки викладу та втрати змістової єдності. Таким чином, часткове редагування або вибіркове видалення окремих персональних даних не буде ефективним способом захисту порушених прав позивача. Єдиним дієвим і справедливим засобом захисту в даній ситуації є повне видалення спірного допису. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на захист персональних даних та поширено ним конфіденційну інформації про [PERSON] без надання згоди останнього, що підтверджується належними та допустимими доказами, які вказують на порушення [PERSON] вимог законодавства. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: approved