Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Адвокат Герасимчук О.О. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його вимоги тим, що сторони у справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.07.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 539, від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуття любові, внаслідок чого шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають однією сім`єю, у зв`язку із втратою спільних інтересів, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини, позивач просить шлюб розірвати, та просить стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. та по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн. Ухвалою судді від 01.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача суду подав заяву про розгляд справи без їх участі, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи сповіщена у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу зареєстрованого місця проживання. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. На підставі ст. ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.07.2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, що підтверджується копією актового запису № 539 від 13.07.2013 року (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією актового запису № 327, складеного 25.12.2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 8). Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється втрата взаєморозуміння та спільних інтересів, різні погляди на життя, втрата почуття любові один до одного, спільне проживання сторін однією сім`єю є неможливим. На підставі аналізу наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та взаєморозуміння, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу відповідачем не ставилося, тому судом не вирішується. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 гривень. Вимоги позивача про стягнення на його користь понесених витрат на правничу допомогу є необгрунтованими, оскільки вони не підтверджені, відповідно до ст. 137 ЦПК України, належними доказами.

Outcome: approved