Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач у лютому 2025 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] у грудні 2005 року. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на побутові проблеми та обов`язки подружжя в сім`ї. Позивач вказує, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує формально, тож відсутні підстави для надання подружжю строку для примирення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.03.2025 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін. До суду у травні 2025 року від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач заперечував проти позовних вимог, зазначивши., що позивач, проживаючи у м. Брно Чеської республіки більше трьох років, втратила право на користування квартирою за адресою [ADDRESS] . Стверджував, що відповідач увесь останній час здійснював свій батьківський і подружній обов`язок, допомогаючи родині матеріально, частково заперечував твердження позивача, що вони не проживають разом тривалий час, не підтримуючи шлюбні стосунки, проте саме життя позивача та дітей на відстані більше 3 років фактично призвело до охолодження стосунків у родині. В прохальній частині відзиву відповідач просив надати сторонам строк на 6 місяців на примирення, а також зобов`язати учасників справіи надати відповіді на поставлені ним запитання у відповідності до ст. 93 ЦПК України. До суду 29.05.2025 позивачем подано заяву про долучення доказів, а саме переписку з відповідачем на підтвердження того, що останній не здійснював жодних дій для налагодження стосунків як подружжя. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі з підстав викладених у ньому, категорично стверджувала про неможливість примирення сторін. До судового засідання 29.05.2025 від представника відповідача - адвоката Беззубця О.Л. надійшло клопотання, якому останній просив зобов`язати позивача та третю особу у відповідності до ст. 93 ЦПК України надати відповіді на поставлені відповідачем у відзиві питання, прийняти увагу на вимогу відповідача у відзиві про надання часу останньому на примирення з позивачем та відкласти судовий розгляд справи. Позивач категорично заперечила проти відкладення розгляду справи, вважає це клопотання безпідставним затягуванням справи, оскільки відповідач не вчиняє жодних дій по примиренню сторін, яке, на її думку, позивача взагалі не можливе. Її рішення про розірвання шлюбу є обдуманим та кінцевим. Враховуючи категоричну позицію позивач протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено. Суд, заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10.12.2005 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис № 2052). Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам їх дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища. На підставі викладеного,

Outcome: approved