Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Петренко П.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та просить визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позивач та відповідачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] . Відповідачі, як діти померлого, відмовилися від прийняття спадщини на користь своєї матері позивача по справі. В свою чергу, позивач прийняла спадщину, подавши нотаріусу відповідну заяву, про що була заведена спадкова справа № 205/2022. Проте, у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок нотаріусом було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. В підготовче засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засіданні не з`явилися, подали суду заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Наслідки визнання позову їм відомі та зрозумілі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 614 від 8.07.2022, складений Переяславським відділом ДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] , померлому [INFO] , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 5 особового рахунку № [NUMBER] за 2022 рік, згідно з довідкою Циблівської сільської ради Бориспільського району за № 51 від 02.03.2023. Крім того, відповідно до довідки Циблівської сільської ради Бориспільського району за № 113 від 11.03.2024 земельна ділянка, площею 0,12 га, на якій розташований житловий будинок по [ADDRESS] , згідно земельної шнурової книги сільської ради належить [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з матеріалами спадкової справи № 205/2022, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , позивач 27.09.2023 подала заяву нотаріусу Другої переяславської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом. Також нотаріусу подали заяви відповідачі як спадкоємці за законом про відмову від належної їм частки у спадковому майні після смерті [PERSON] на користь позивача. Згідно з постановою нотаріуса Другої переяславської державної нотаріальної контори Коляденка Я.В. від 25.04.2024 за № 308/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з неможливістю надати свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. Згідно з повідомленням КП КОР Київське обласне БТІ за № 0223054 від 15.03.2023 станом на 01.03.2013 право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за № 85 в реєстрову книгу № 2 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Лецьківською сільською радою 28.10.1992 на підставі рішення виконкому від 08.10.1992. Проте, згідно з повідомленням виконавчого комітету № 1 Циблівської сільської ради Бориспільського району, в Лецьківському старостинському окрузі відсутні дані щодо свідоцтва про право власності, виданого на ім`я [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарської книги № 5 особового рахунку № [NUMBER] за 2022 рік, що вбачається з довідки Циблівської сільської ради Бориспільського району за № 51 від 02.03.2023, житловий будинок [ADDRESS] , належить [PERSON] , який помер [INFO] . Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] є позивач по справі. Зважаючи на те, що нотаріусом позивачеві відмовлено в оформленні права на спадщину, суд констатує наявність права позивача на звернення до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі\~ст.\~1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220, 1223\~ЦК\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч. 5 ст.\~1268\~ЦК\~України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.\~1297\~ЦК\~України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» визначено, що особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою\~статті 3 зазначеного Закону\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно» потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди до набрання чинності Законом України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід враховувати підстави виникнення права власності на таке майно у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зокрема, це питання врегульовано положеннями\~ЦК УРСР 1963 року,\~Законом України "Про власність",\~Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII\~"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування",\~Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат",\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105\~"Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,\~Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року,\~Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, зокрема, технічним паспортом на будівлі. З технічної характеристики житлового будинку, проведеної КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 15.03.2023, слідує, що рік побудови будинку 1986. Таким чином, у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця [PERSON] виникло право власності на вказаний житловий будинок. Статтею 15\~ЦК\~України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ст.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи, що спадкодавець за життя набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а отже набула право власності на майно в порядку спадкування, однак існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved