Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач ТОВ « Він Фінанс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 30 477, 78 грн та 2422,40 грн судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2019 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №808599. Відповідно до індивідуальної частини договору №808599 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 5 800, 00 грн. , строком дії на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту №808599 від 20.04.2019 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 5 800, 00 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 30 477, 78 грн, а саме :сума основного боргу - 5 800, 00грн., сума боргу за процентами - 11 692, 80 грн, сума боргу за пенею і штрафами - 2 784, 00 грн. Крім того, на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 8 374, 40 грн (за період з 03.04.2022 по 03.04.2025) та 3% річних в розмірі 1826, 58 грн (за період з 03.04.2022 по 31.12.2023). Разом заборгованість становить 35234,56 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ « Він Фінанс») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 12.09.2019 року укладено додаткову угоду № 25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги від 12.09.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників в тому числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №808599 від 20.04.2019 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «Він Фінанс»). 25 липня 2024 року відповідно протоколу загальних зборів № 1706 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс». Ухвалою суду від 18.04.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 20.04.2019 року, між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №808599. Відповідно до індивідуальної частини договору №808599 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 5 800, 00 грн. , строком дії на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту №808599 від 20.04.2019 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 5 800, 00 грн., а ввідповідач в свою чергу не виконав умови Договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів і внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення Договору відступлення права вимоги №1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором складає 20 276, 80 грн, а саме : сума основного боргу - 5 800, 00грн., сума боргу за процентами - 11 692, 80 грн, сума боргу за пенею і штрафами - 2 784, 00 грн. Крім того, позивачем на підставі ст.625 ЦК України було нараховано інфляційні втрати в розмірі 8 374, 40 грн (за період з 03.04.2022 по 03.04.2025) та 3% річних в розмірі 1 826, 58 грн (за період з 03.04.2022 по 31.12.2023). Разом заборгованість становить 35234,56 грн. Разом заборгованість становить 35234,56 грн. 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (змінено назву Товариства, надалі - ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено Договір факторингу №1. 12.04.2019 року на виконання Договору факторингу № 1 від 12.04.2018 було укладено Додаткову угоду № 25 та підписано Реєстр прав вимог № 25 про те, що на умовах вищезазначеного договору Клієнт відступив Фактору Право вимоги до ряду Боржників, в тому числі до гр. [PERSON] , на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за Договором про надання фінансового кредиту№808599 від 20.04.2019 року, за яким ТОВ «ВІН ФІНАНС» набуло прав кредитора стосовно Відповідача. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електрону комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 800, 00 грн та штрафу в розмірі 2784, 00 грн Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджені сторонами строки кредитування, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору в розмірі 2 662, 20 грн (5 800, 00 грн х 45, 90 %, п. 1.4. договору). Крім того, згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 610ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Разом з тим, з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на даний час. Вимоги позивача про застосування ст.625 ЦК України заявлені за період, який стосується періоду дії в країні воєнного стану. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, згідно ст. 2 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, з огляду на наведені вище норми, не підлягають до до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача ТОВ «Він Фінанс» підлягають стягненню 11 246, 20 грн, з яких: 5 800, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 662, 20 - сума боргу за процентами та 2 784, 00 грн - сума штрафу. Щодо заявленого клопотання представника позивача про поновлення строків позовної давності, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.367 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як слідує із матеріалів справи відповідачем не було заявлено клопотання про застосування спливу строку позовної давності щодо даного спору, а тому суд не вбачає підстав розглядати клопотання про поновлення строків позовної давності для подання позову до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 893, 86 грн (11 246, 20 грн х 2 422, 40 грн /30 477, 78 грн). Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Виходячи із приписів ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги. До матеріалів позовної заяви долучено копії договору про надання правової допомоги від 22.03.2024 №33, акту від 02.04.2025, детального опису робіт договору про надання правової допомоги від 22.03.2024 №33 Наданими позивачем документами стверджується понесені позивачем витрати на надання правової допомоги у розмірі 5 000, 00 грн. Отже, відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 844, 98 грн (11 246, 20 грн х 5 000, 00 грн /30 477, 78 грн).

Outcome: partial