Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Рівненської міської ради, в якому просить визнати поважними причини пропуску строку для подання ним до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини та визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] . На день своєї смерті [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповіла позивачу, [PERSON] . Спадкоємців за законом [PERSON] не мала. [PERSON] проживала по сусідству з батьками позивача, вона була двоюрідною тіткою батька позивача. Позивач зазначає, що [PERSON] родини не мала і позивача вважала і називала своїм внуком. Позивач вказує, що його сім`я та він допомагали [PERSON] матеріально, пенсія у спадкодавиці була близько 2500 грн. В 2023 році [PERSON] запропонувала передати позивачу у власність свій будинок і між позивачем та [PERSON] був посвідчений договір купівлі-продажу, відтоді позивач став власником будинку [PERSON] . Після посвідчення договору купівлі-продажу будинку, позивач перейшов проживати в це житло без відповідної реєстрації місця проживання, зі спадкодавицею вони проживали однією сім`єю, [PERSON] займався веденням домашнього господарства, доглядав за бабусею, стежив, щоб вона своєчасно харчувалась та приймала ліки. [INFO] [PERSON] померла, позивач похоронив її і залишився сам проживати в будинку, всі витрати по похоронах оплатив також він. Восени 2024 року позивач почав робити в будинку косметичний ремонт і в документах знайшов заповіт, за яким 18 грудня 2020 року [PERSON] склала заповіт на ім`я позивача, за яким все своє майно заповідала для нього. В документах також був Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] , про наявність заповіту позивачу до описаного моменту не було відомо. [PERSON] звернувся до нотаріуса, щоб прийняти спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] , проте, нотаріус письмово відмовила йому в прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як позивач пропустив визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просить визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини та визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . 01 травня 2025 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких представниця зазначає, що за повідомленням позивача він знайшов заповіт восени 2024 року і не вказав вагомої причини пропуску строку звернення на прийняття спадщини від моменту знайдення заповіту. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 07.04.2025 у вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13.05.2025 підготовче провадження у справі, закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 26.05.2025 свідки [PERSON] та [PERSON] дали показання, що позивачу про наявність заповіту стало відомо лише восени 2024 року - 01.10.2024, під час косметичного ремонту будинку. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі. Від відповідача в судове засідання ніхто не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та врахувавши обставини у справі, судом встановлено таке. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, виданим 11.01.2024 Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 113. Згідно договору купівлі-продажу від 09.03.2023, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Мечкало О.В., між позивачем та [PERSON] був посвідчений договір купівлі-продажу, відтоді позивач став власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заповіту від 18.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Тимощук О.М., [PERSON] заповіла усе своє майно для [PERSON] ., даний заповіт згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62967496 від 18.12.2020 зареєстровано в реєстрі під номером 313. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 349356 від 19.08.2008 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31587207 від 24.12.2014, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,7095 га для ведення особистого селянського господарства на території Рівненської міської ради Рівненської області. Як встановлено судом, позивач звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Степури О.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . У відповідь на його звернення позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначалось про пропущення строку для прийняття спадщини. За приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу вимог ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220-1221,1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Як стверджується матеріалами справи, позивач є спадкоємцем за заповітом і не відмовляється від прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Як слідує зі змісту положень ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців: 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50 цс 24 у пунктах 150-153 здійснила тлумачення приписів частини першої статті 1269, частини першої статті 1270, частини третьої статті 1272 ЦК України та сформулювала такі висновки щодо застосування зазначених норм права, а саме те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття/відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування. Позивачем було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини через його необізнаність про існування заповіту на його ім`я і вказані позивачем підстави його пропуску суд визнає поважними, що узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23. За наведеного, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про визначення додаткового достатнього строку для позивача для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved