Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач 20 січня 2025 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначив, що 19 грудня 2015 року вони із відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №2090. Як вказує позивач спільне життя з відповідачкою не склалось, в продовж шлюбу не знаходили спільної мови щодо виховання дитини, організації побуту у зв`язку з різним поглядом на життя. Шлюбні відносини припинилися з серпня 2021 року. Домашнє господарство не ведеться, відсутній спільний бюджет, взаємопорозуміння, різні життєві цінності. Позивач вказує, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. На примирення не погоджується. Ухвалою судді 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, 21 травня 2025 року його представник адвокат Пантюхов В.С. надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, 22 травня 2025 року надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. У силу приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 19.12.2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №2090. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачкою, шлюбні стосунки між позивачем та відповідачкою, ведення ними спільного господарства, припинено. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спору щодо виховання дитини не мають. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у провадженні суду не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Позивач не прохав про повернення йому судового збору, а тому судові витрати вважаються фактично понесеними. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved