Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з заявою, в якій просив суд встановити юридичний факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 29.02.2000 за № [NUMBER] , що видане органом приватизації КСП ім. Мічуріна, згідно розпорядження № 12 від 15.10.1999 року на ім`я [PERSON] . В обґрунтування заяви вказано [INFO] помер батько заявника [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] , з метою набуття права на спадщину за заповітом після смерті батька, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища спадкодавця у документі, що посвідчує право власності на спадкове майно: частку у житловому будинку [ADDRESS] , а саме в свідоцтві про право власності на житло від 29.02.2000 за № [NUMBER] , що видане органом приватизації КСП ім. Мічуріна, де прізвище спадкодавця вказано як « [PERSON] », замість вірного прізвища « [PERSON] », що зафіксовано у свідоцтві про його смерть. На даний час вказану помилку у правовстановлюючому документі неможливо усунути в позасудовому порядку, у зв`язку з чим заявник вимушена звернутися до суду, адже допущена помилка перешкоджає їй реалізувати права на спадщину. Заявник та її представник у судове засідання не прибули, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні заяви. Заінтересовані особи Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у розгляді справи не забезпечила, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, покладаючись на розсуд суду. Неявка учасників по справі та їх представників до суду не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та надавши оцінку доказам на їх підтвердження, визначившись з нормами права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів. Пунктом 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму ВСУ від 25.05.1998 року N 15), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Заявник по справі, [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника та її одруження, в ході якого вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 49). 29.02.2000 року КСП ім. Мічуріна видано свідоцтво про право власності на житло, а саме будинок з господарчими побудовами за адресою: [ADDRESS] , власниками якого вказано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть (а.с. 13). Згідно довідки КП КР БТІ Дніпропетровської області від 31.01.2025, право власності на вказаний будинок зареєстровано за [PERSON] як титульним власником (а.с. 11). За життя, [PERSON] склав заповіти, заповівши своє майно доньці [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 43, 45). На момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним проживали його донька [PERSON] з родиною, що підтверджується копією довідки Широківської сільської ради № 532 від 2011 (а.с. 40). Заявник звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 39), але постановою нотаріуса від 14.03.2025 [PERSON] , якій видано свідоцтва про право на спадщину на інше майно, відмінне від вищевказаного житлового будинку (а.с. 29), відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкову частку у будинку [ADDRESS] , у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про його смерть та правовстановлюючому документі на майно (а.с. 34). Так, як слідує зі змісту правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло виданого КСП ім Мічуріна № 348 від 29.02.2000 (а.с. 8), виданого на підставі рішення органу приватизації КСП ім Мічуріна № 12 від 15.10.1999 (а.с. 70), у вказаному документі прізвище співвласника спадкодавця, вказано як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] » (а.с. 70). Згідно експертного висновку № 056/24-d-2 від 21.03.2025, прізвище « [PERSON] » українського походження. Його орфографія регулюється правописними стандартами. У практиці міжмовного співвідношення прізвищ, українське прізвище [PERSON] відтворюється російською мовою як [PERSON] . Субнормативні українські записи цього прізвище [PERSON] і [PERSON] у документах однієї особи, стали наслідком міжмовних перетворень цього прізвища через орфографічне посередництво відповідного російського запису «Кульчитский» та під впливом характерної російської мови з твердим «л», що є регулярною девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Запис прізвища « [PERSON] » (у свідоцтві про смерть) та запис прізвища « [PERSON] » (у свідоцтві права власності на житло) є ідентичними (а.с. 9). Вищевказана сукупність доказів свідчить про те, що помилки в зазначені прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі на майно житловий будинку [ADDRESS] , де замість вірного прізвища співвласника « [PERSON] » помилково вказано « [PERSON] », знайшла своє підтвердження. Сукупність доказів вказує на те, що співвласником вказаного будинку, серед інших членів його родини, був саме [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки помилка у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі, перешкоджає реалізації прав заявника на спадщину, що відкрилася після смерті батька, усунути вказану помилку в позасудовому порядку можливість відсутня, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved