Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В позові зазначено, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачка користується зазначеними послугами, без будь-яких заперечень приймає їх виконання, заяв про відмову від надання послуг із водопостачання та водовідведення та претензій щодо якості наданих послуг відповідачка не заявляла і продовжує ними користуватися. Однак, оплату за спожиті послуги з водопостачання відповідачка не здійснювала, в результаті чого утворилась заборгованість за надані послуги, яка була погашена 11 листопада 2023 року. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь 3 % річних від простроченої суми в розмірі 89 гривень 68 копійок, інфляційні нарахування в розмірі 744 гривні 48 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 гривні 00 копійок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Відповідачка правом подати до суду відзив не скористалася. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року виключено [PERSON] з кола відповідачів за позовною заявою КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно зі статутом КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, нова редакція якого була затверджена рішенням міської ради від 20 травня 2019 року № 65/23, КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є комунальним унітарним комерційним підприємством та правонаступником Міського комунального виробничого підприємства «Дніпроводоканал», яке було правонаступником Державного комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська, створеним на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади м. Дніпра. Предметом господарської діяльності підприємства є надання послуг водопостачання та водовідведення: централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; видача технічних умов на підключення споживачів до мереж водопостачання та водовідведення. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2005 року. Згідно з розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позову, за особовим рахунком споживача № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , значиться заборгованість за спожиті послуги з водопостачання в розмірі 6023 гривні 19 копійок. Розрахунок 3 % річних від простроченої суми складає 89 гривень 68 копійок. Розрахунок інфляційних втрат складає 744 гривні 48 копійок. Згідно з платіжними дорученнями від 11 листопада 2023 року, на рахунок КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради сплачено комунальні послуги, адреса: [ADDRESS] , [PERSON] , в розмірі 6023 гривні 19 копійок. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, із наведених вище норм закону випливає, що власник майна зобов`язаний утримувати зазначене майно, а тому як власник та споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати ці житлово-комунальні послуги. Судом встановлено, що відповідачка є власницею нерухомого майна, за місцем знаходження якого позивач надавав та надає відповідачці як власниці нерухомого майна послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідачка користувалася та продовжує користуватись вказаними послугами, при цьому претензій на якість цих послуг чи про припинення надання вказаних послуг відповідачка не заявляла. Тому вбачається, що між позивачем та відповідачкою виникли та продовжують існувати фактичні зобов`язальні договірні відносини, і жодна зі сторін про їх припинення не заявила. При цьому відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на позивачеві як на постачальникові послуг, і на відповідачці як власниці майна та споживачеві, не позбавляє останню обов`язку сплатити надані їй послуги з водопостачання та не виключає можливості стягнення з відповідачки на користь позивача вартості наданих послуг. Отже, в зв`язку з тим, що відповідачка порушила вимоги закону щодо сплати за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, свої обов`язки виконує неналежним чином, плату за надані їй послуги не вносила, тому за нею утворилась заборгованість за надані послуги з водопостачання за період з 01 липня 2018 року по 31 січня 2023 року в розмірі 6023 гривні 19 копійок. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Ця заборгованість була сплачена позивачу 11 листопада 2023 року. Разом із цим, із наданим позивачем розрахунком суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу не можна погодитись, оскільки він обрахований не вірно, тому суд вважає за необхідне провести власний розрахунок в межах зазначеного позивачем періоду. Так, 3 % річних від простроченої суми за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 липня 2018 року по 31 січня 2023 року складає: 6023 гривні 19 копійок х 3,00 % / 100 % / 365 днів х 1676 днів прострочення = 829 гривень 24 копійки. Сума індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 липня 2018 року по 31 січня 2023 року, складає: 99,30 % х 100,00 % х 101,90 % х 101,70 % х 101,40 % х 100,80 % х 101,00 % х 100,50 % х 100,90 % х 101,00 % х 100,70 % х 99,50 % х 99,40 % х 99,70 % х 100,70 % х 100,70 % х 100,10 % х 99,80 % х 100,20 % х 99,70 % х 100,80 % х 100,80 % х 100,30 % х 100,20 % х 99,40 % х 99,80 % х 100,50 % х 101,00 % х 101,30 % х 100,90 % х 101,30 % х 101,00 % х 101,70 % х 100,70 % х 101,30 % х 100,20 % х 100,10 % х 99,80 % х 101,20 % х 100,90 % х 100,80 % х 100,60 % х 101,30 % х 101,60 % х 104,50 % х 103,10 % х 102,70 % х 103,10 % х 100,70 % х 101,10 % х 101,90 % х 102,50 % х 100,70 % х 100,70 % х 100,80 % = 161,330567 % х 6023 гривні 19 копійок = 9717 гривень 25 копійок 6023 гривні 19 копійок = 3694 гривні 06 копійок. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, оскільки позивач в поданій ним позовній заяві зазначає належну до стягнення з відповідачки суму 3 % річних від простроченої суми в розмірі 89 гривень 68 копійок та суму інфляційних нарахувань в розмірі 744 гривні 48 копійок, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача вказаних сум 3 % річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 89 гривень 68 копійок та 744 гривні 48 копійок відповідно. Отже, вказані суми підлягають стягненню з відповідачки, оскільки нею було прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача 3 % річних від простроченої суми в розмірі 89 гривень 68 копійок та інфляційних нарахувань в розмірі 744 гривні 48 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved