Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Добросинсько-Магерівської\~сільської ради\~Львівського району\~Львівської області,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~Рава-Руська\~ державна\~нотаріальна контора\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу. Просить суд встановити юридичний\~факт належності\~правовстановлюючого документа,\~а саме,\~що рішення\~Замківської сільської\~ради народних\~депутатів Жовківського\~району Львівської\~області №\~2\~від 28.12.1994\~року,\~котре видане\~ [PERSON] ,\~насправді видане\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~ з підстав зазначених у позові. Вважає, що її право підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак п. 4 прохальної частини позовної заяви просить суд розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської\~сільської ради\~Львівського району\~Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Третя особа,\~яка\~не заявляє\~самостійних вимог\~на предмет\~спору:\~Рава-Руська\~ державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак надала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. При вирішенні справи покладається на думку суду. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та представника третьої особи, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок (робітничий двір) та земельну ділянку, що розташована під будинком. Позивач звернулась в Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про права на спадщину. Державний нотаріус завів спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8) та копією спадкової справи (а.с.22-43). Проте відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки не встановлений факт, що має юридичне значення, а саме: у рішенні Замківської сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області № 2 від 28.12.1994 року по батькові власника (спадкодавця) земельної ділянки вказане як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Позивач надає довідку, котра підтверджує, що у зв`язку із орфографічною помилкою Рішення Замківської сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області № 2 від 28.12.1994 року, котре видане [PERSON] , насправді видане [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.9-10). Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (п.п. 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Суд вирішив дану справу розглядати в порядку загального позовного провадження, так як прийняття судом рішення про належність земельної ділянки згідно вищевказаного рішення, необхідне для спадкування. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи1 Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved