Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для розірвання шлюбу, зареєстрованого між позивачем та відповідачем 03.06.1989 року Термахівською сільською радою Іванківського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 4 та залишенням позивачці шлюбного прізвища « [PERSON] ». У своїй позовній заяві позивачка зазначає про те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу дітей не мають. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Через постійні суперечки та конфлікти спільне життя стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сімї позивачка вважає неможливим. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 18.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 10.04.2025 здійснено перехід до розгляду справи № 366/646/25 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 07.05.2025. 07.05.2025 у судовому засіданні розгляд справи було відкладено на 21.05.2025. У судове засідання 21.05.2025 позивачка не з`явилася, однак в прохальній частині позовної заяви зазначила про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованої поштової кореспонденції, яка повернулася з відміткою про повернення у зв`язку закінченням терміну зберігання. Виклик відповідача здійснювався також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому він вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Проте станом розгляду справи він не цікавився, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.1989 між позивачкою та відповідачем Термахівською сільською радою Іванківського району Київської області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно з ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, що підтверджується фактом звернення до суду з заявою та виявленням свого бажання щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин, відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги той факт, що сторони подружніх відносин не підтримують, суд дійшов висновку, що шлюб між позивачкою та відповідачем підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Згідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи слідує, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України «якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору.

Outcome: approved