Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 16.11.2023 року між [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) з ТОВ «Трофімова», щодо земельної ділянки кадастровий номер 512378200:01:005:0075, що складається з земель сільськогосподарського призначення загальною площею 3,4541 га та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 20 грудня 2024 року провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20 лютого 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. З огляду на викладене судом встановлено, що учасники справи про час та місце слухання справи повідомлені та просять провести розгляд справи провести за їх відсутності. Згідно з ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.?Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Трофімова» про розірвання договору оренди земельної ділянки, встановив наступне. Позивач, [PERSON] , є донькою [PERSON] . Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого (дата видачі свідоцтва, якщо відома), позивач отримала у спадщину від [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 5123782000:01:005:0075, розташованої в (Овідіопольський район, Одеська область). Земельна ділянка має загальну площу 3,4541 га, складається з земель сільськогосподарського призначення та має цільове призначення:\~01.01\~\~для\~ведення\~товарногосільськогосподарського?виробництва?(копія?Свідоцтва?про?право?на?спадщину?долучена?до?матеріалів?справи). 16 листопада 2013 року [PERSON] уклала з ТОВ «Трофімова» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5123782000:01:005:0075, площею 3,4541 га. Згідно з умовами договору, строк його дії становив 5 (п`ять) років. У відповідному розділі договору передбачено, що у разі небажання продовжувати дію договору на новий період орендар або орендодавець повинні письмово повідомити іншу сторону про намір не продовжувати його дію за 2 (два) місяці до закінчення строку дії договору. 18 лютого 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Трофімова» було укладено Додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до пункту 1 цієї угоди, строк дії договору було поновлено на 7 (сім) років. Крім того, пунктом 6 Додаткової угоди розділ договору «Зміна умов договору та припинення його дії» було доповнено положенням, згідно з яким розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови подання орендодавцем\~відповідної\~заяви\~не\~пізніше\~ніж\~за\~3\~(три)?місяці?до?закінчення?поточного?сільськогосподарського?року. Згідно п. h) ст. 2 Міжнародної угоди про зерно 1995 року, до якої Україна приєдналася у відповідності до Закону України "Про приєднання до Конвенції про торгівлю зерном" від 6 липня?2010?року?№?2439\~VI?"сільськогосподарський?рік"?або?"фінансовий?рік"?означає?період?з?1?липня?до?30?червня. Після набуття права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, позивач, [PERSON] , 06 лютого 2024 року звернулася до ТОВ «Трофімова» із заявою про намір?розірвати?договір?оренди?земельної?ділянки.?Відповідач?залишив?вказану?заяву?без?розгляду?та?відповіді. З метою дотримання умов договору позивач повторно звернулася до ТОВ «Трофімова» із заявою про розірвання договору оренди 19 вересня 2024 року (копія повторної заяви долучена до?матеріалів?справи).?Відповідач?не?відреагував?на?зазначену?заяву. Відповідно?ч.?2?ст.?11?ЦК?України?Підставами?виникнення?цивільних?прав?та?обов`язків,?зокрема,?є:?договори?та?інші?правочини. Договір є універсальним регулятором цивільно правових відносин. За змістом частини третьої статті 6 ЦК України сторони у договорі на власний розсуд можуть урегулювати у договорі?відносини,?диспозитивно?врегульовані?в?актах?цивільного?законодавства?та?не?можуть?відступати?від?імперативних?його?положень. До загальних засад цивільного законодавства належить зокрема свобода договору. Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше?не?встановлено?договором?або?законом. Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності\~договору\~всі\~права,\~набуті\~сторонами\~правочину?за?ним,?повинні?безперешкодно?здійснюватися,?а?обов`язки,?що?виникли?внаслідок?укладення?договору,?підлягають?виконанню. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Верховний Суд у Постанові від 03.03.2021 року по справі № 198/631/19 (провадження № 61-12032св20) дійшов такого правового висновку - чинним законодавством передбачається можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Наявність відповідної умови в договорі є вирішальною для розгляду справи. Отже, сторони у договорі мають чітко визначити можливість розірвання договору в односторонньому порядку та механізм (процедуру) такого розірвання (шляхом підписання відповідної угоди, тощо). Таке визначення має бути чітким та недвозначним, закріплювати всі умови співпраці. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки Масив 43, Ділянка 29, кадастровий номер 5123782000:01:005:0075, укладеного між [PERSON] і ТОВ "Трофімова" та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 3665363 від 16.11.2013 року, що підписана [PERSON] та ТОВ "Трофімова", сторони домовились про внесення змін до вказаного договору та зокрема домовились доповнити розділ 13 договору наступним положенням: РОЗІРВАННЯ Договору оренди землі в ОДНОСТОРОННЬОМУ ДОПУСКАЄТЬСЯ. Умовами розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку?є??заява?ОРЕНДОДАВЦЯ?надана?не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення сільськогосподарського року. Вказаний договір оренди земельної ділянки в частині положень про право орендодавця на розірвання договору в односторонньому порядку не оскаржувався, та є чинним. У суду відсутні підстави вважати, що укладаючи Додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки сторони діяли недобросовісно, або помилялись щодо умов вказаного правочину. Так, укладаючи Додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки, сторони переглянули положення договору зокрема в частині його одностороннього розірвання, та передбачали можливі варіанти припинення договору, в тому числі за одноособової ініціативи орендодавця. Погоджуючись на вказані умови, сторони передбачали можливі варіанти поведінки одна одної в межах узгоджених умов договору, а тому орендар мав можливість передбачити правові наслідки у разі застосування орендодавцем свого права на одностороннє розірвання вказаного договору. Як регулятор договір містить обов`язкові для обох сторін правила поведінки, а тому міркування, не пов`язані з визначенням дійсного змісту домовленості сторін, мають обмежений вплив на розуміння та застосування умов договору у цивільному праві. Розділ 13 вказаного договору містить чітку процедуру одностороннього розірвання вказаного договору за ініціативою орендодавця, а саме подача орендодавцем заяви про розірвання договору, та строки її подачі - 3 (три) місяці до закінчення сільськогосподарського року, тобто до 30 березня календарного року. Суд встановив, що позивач, [PERSON] , 06 лютого 2024 року подала заяву про намір розірвати договір оренди, що відповідає умовам, передбаченим пунктом 6 Додаткової угоди, оскільки заява була подана за три місяці до закінчення сільськогосподарського року (30 червня 2024 року). Повторна заява від 19 вересня 2024 року, хоча і подана після встановленого строку, не впливає на правомірність першої заяви, яка була подана своєчасно. Відповідач, ТОВ «Трофімова», не виконав обов`язок щодо реагування на заяву позивача, чим порушив умови договору. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач дотримався процедури одностороннього розірвання договору, передбаченої Додатковою угодою Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. В порядку?ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Трофімова» судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved