Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє її представник - адвокат Заборський О.В., звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її чоловік - [PERSON] працював прохідником дільниці №4 шахти ім. Леніна ПАТ «Кривбасзалізрудком» (наразі АТ «Кривбасзалізрудком»). 15 листопада 2013 року на 3 зміну згідно графіку виходів на роботу робітників дільниці №4 узгодженого та затвердженого у встановленому порядку та під час виконання завдання був травмований - обрушення рудної маси з лежачої сторони кровлі під час забивання клін-петлі в грудину забою бурового штреку в осях 98-92 гор. 1320м. Внаслідок чого настала смерть [PERSON] . Відповідно до Акту №55-21 від 24.12.2013 року про нещасний випадок на виробництві та Акту форми Н-5 від 27.12.2013 спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався [INFO] о 18 год. 50 хв. на шахті ім. Леніна, нещасний випадок визнаний таким, що пов`язаний із виробництвом. У зв?язку зі смертю чоловіка позивач відчуває моральні страждання, оскільки була позбавлена можливості пізнати підтримку, захист, їй прийшлося докладати додаткових зусиль для організації свого життя, навчатись самостійно виконувати чоловічу роботу. Оскільки смерть [PERSON] сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати завдану їй моральну шкоду. На підставі викладеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 400 000,00 грн, без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Не погодившись із позовними вимогами, представник відповідача АТ «КЗРК» 02.05.2025 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так нещасний випадок стався внаслідок дії природних факторів, які перебували поза сферою впливу відповідача, зокрема таку думку висловили окремі члени комісії. Отже, покладення обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди на АТ «КЗРК» без наявності причинного зв`язку між неправомірною поведінкою останнього та завданою шкодою - суперечить нормам чинного законодавства, а ненадання доказів понесення моральних страждань взагалі виключає можливість отримання відшкодування. Також, позивачем не обґрунтований розмір заявленої суми компенсації. Крім того, відповідач не погоджується із заявленою сумою витрат на правничу допомогу. Вважають заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, наданих адвокатом обсягом послуг, витраченого часу, тобто заявлена сума витрат не відповідає критерію розумності та справедливості. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 26) [PERSON] перебував у трудових відносинах з акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки. 11.03.2010 року був переведений на дільницю № [NUMBER] шахти імені Леніна прохідником 4-го розряду. (а.с. 29-30) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 27) Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 15.11.2013 року о 18 год 50 хв на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» від 30.12.2013 року (форми Н-5) встановлено, що нещасний випадок, який стався з прохідником дільниці №4 шахти імені Леніна вважається пов`язаним з виробництвом (пункт 6 висновку комісії), підлягає обліку та на нього складається акт за формою Н-1. В пункті 4 вказаного вище Акту зазначені причини нещасного випадку, а саме: 1. Основна - організаційна: невиконання посадових обов`язків. Порушення: «Єдиних правил безпеки при розробці рудних, нерудних та розсипних родовищ підземним способом», п.2.21 «Посадової інструкції №47 майстра гірничого нарізної дільниці». Також у пункті 6 Акту встановлено осіб, які винні в настанні нещасного випадку, а саме [PERSON] - виконуючий обов`язки гірничого майстра дільниці №4 шахти ім. Леніна. (а.с.12-17) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст. 4 Закону встановлено, що державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України, підприємство мало створити потерпілому та іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань або іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були би неможливим. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Так, установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Так, обставин непереборної силі або умислу потерпілого із матеріалів справи не встановлено. Чоловік позивача загинув на виробництві в робочий час та на території підприємства відповідача. Висновком комісії, викладеному у Акті від 30.12.2013 року, встановлено, що випадок пов`язаний з виробництвом та зазначено працівників відповідача, які допустили порушення вимог законодавства про працю. Водночас, вина потерпілого в настанні нещасного випадку не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказані обставини можуть бути враховані при визначенні її розміру. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку зі смертю її чоловіка [PERSON] , на підприємстві відповідача підтверджується матеріалами справи. Позивач, втративши свого чоловіка, рідну людину, опору в житті, що має безповоротну дію, зазнала душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивача, яка втратила моральну та матеріальну підтримку близької людини. Таким чином, факт моральних страждань у зв`язку зі смертю чоловіка, на переконання суду, не потрібно доводити за допомогою спеціальних засобів доказування. Доведення наявності цих страждань, саме по собі, полягає у засадничих поняттях людяності та розумінні основ людського життя, яке державою Україна визнається найвищою соціальною цінністю. Враховуючи те, що роботодавець не створив безпечні та нешкідливі умови праці на підприємстві, де працював померлий [PERSON] , тим самим порушив ч. 2 ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», які встановлюють цей обов`язок, що й стало причиною смерті останнього, а також виходячи з доведеності факту отримання моральної шкоди позивачем внаслідок смерті близької людини - чоловіка позивача, який не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку, що відповідач АТ «КЗРК» є особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві як дружині померлого [PERSON] . Частиною 3 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Відповідно до роз`яснень від 31.03.1995 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. За ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж заявлених позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків для позивачки, глибини моральних страждань у зв`язку з тим, що позивачка втратила близьку людину, залишилася без моральної підтримки, з урахуванням ступеня вини відповідача у недотриманні положень з охорони праці, які призвели до смертельного нещасного випадку, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачки, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачкою моральних страждань, пов`язаних із втратою чоловіка та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 420 000,00 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] . Щодо посилань представника відповідача на оподаткування суми моральної шкоди суд звертає увагу, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок смерті чоловіка, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеню, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18). Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За Договором про надання правової допомоги від 08.04.2025 укладеного між [PERSON] та адвокатом Заборським О.В., актом наданих послуг та прибутковим касовим ордером від 09.04.2025, позивачем [PERSON] було сплачено адвокату за надану правничу допомогу суму в розмірі 9 000,00 грн. (а.с. 6-7, 10,11) Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, тому витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України), а саме в розмірі 2 700,00 грн. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 4 200 грн.

Outcome: partial