Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів та збільшивши позовні вимоги прохав суд стягнути на його користь з відповідача станом на 29.04.2025 року грошові кошти з врахуванням індексу інфляції 88483,60 грн., % облікової ставки НБУ - 87793,47 грн., 3% річних - 8295,00 грн., ставку за період списання за депозитом для фізичних осіб 115927, 14 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що на його ім`я в установі банку ПАТ КБ «Приват Банк» було відкрито карткові рахунки та емітовані платіжні картки (електронний платіжний засіб), що використовувався ним для ініціювання переказу коштів з рахунку платника. Вказав, що на його адресу було надіслано попередження в якому була вказана заборгованість перед банком за кредитною угодою №WWWAOFK@12145957 станом на 03.02.2025 року в розмірі 25020 грн. Позивач зазначає, що він не звертався до відповідача за кредитом. На його звернення на гарячу лінію банку результату не дали. Відтак вказує, що з його карткових рахунків списувалися грошові кошти на протязі періоду з жовтня 2014 по квітень 2015 року в сумі 33,26 дол. США та 25981,49 грн. Вказав, що 18.10.2023 року з його особистого рахунку було списано 5018, 18 грн. На підставі вказаного, прохав задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09.09.2024 року відкрито провадження по справі Представником відповідача на адресу суду надано письмові пояснення на позовну заяву. Вказав, що банк не погоджується з позовними вимогами, зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності та не надано суду належних доказів про списання з його рахунку грошових коштів. Прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо у наданих поясненнях прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач посилається на те, що на його ім`я в установі банку ПАТ КБ «Приват Банк» було відкрито карткові рахунки та емітовані платіжні картки (електронний платіжний засіб), що використовувався ним для ініціювання переказу коштів з рахунку платника. Вказав, що на його адресу було надіслано попередження в якому була вказана заборгованість перед банком за кредитною угодою №WWWAOFK@12145957 станом на 03.02.2025 року в розмірі 25020 грн. Позивач зазначає, що він не звертався до відповідача за кредитом. На його звернення на гарячу лінію банку результату не дали. Відтак вказує, що з його карткових рахунків списувалися грошові кошти на протязі періоду з жовтня 2014 по квітень 2015 року в сумі 33,26 дол. США та 25981,49 грн. Вказав, що 18.10.2023 року з його особистого рахунку було списано 5018, 18 грн. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Дослідівши матеріали справи, суд вважає, що позивачем не надано належних та дупустимих доказів на підтвердження своєї позиції. Так суд критично ставиться до роздріківки наданої позивачем про списання коштів з рахунку, оскільки вона не є офіційним документом на підтвердження проведення банківських операцій, не містить відомостей ким проводилося списання та з якої саме карти. Окрім того, суд звертає увагу, що позивач вказує, про списання з його рахунків грошових коштів ще з 2014 року, окрім того за цей період позивач не звертався до правоохоронних органів з даного приводу, не надав доказів офіційного звернення до відповідача з даного питання та не заявляв в суду клопотань про витребування доказів від банку, не довів про порушення його прав як споживача та як вбачається з матеріалів справи продовжив користуватися послугами відповідача як споживач. Позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, не скористався своїм право на заявлення клопотання про витребування доказів, з метою доведення своїх позовних вимог достатніми доказами та уникнення доказування на підставі припущень. Суд, вважає, що позивачем не доведено факту списання з його карткових рахунків грошових коштів відповідачаем. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Тож, слід зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України. У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Ураховуючи те, що стороною позивача не надано суду належних, достовірних та доказів, які б свідчили про порушення його прав відповідачем, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed