Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ Фінансова компанія «Ейс») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 21029,52 грн заборгованості за кредитним договором №\~734939341 від 07 січня 2022 року, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 734939341 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого останній отримав 15800,00 грн на його банківську карту. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 15800,00 грн, а останній свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 21029,52 грн, з яких: 15800,00 грн заборгованість за основним боргом, 5229,52 грн за нарахованими та несплаченими відсотками. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №\~28/1118-01. 30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу №\~30/1023-01. 26 грудня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу № 26/12/Е. Ухвалою від 27 лютого 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Маслов Є.\~В. надав відзив на позовну, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначив, що відповідач визнає, що отримав кредитні кошти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у сумі 15800,00 грн, а також погоджується з сумою заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 1180,00 грн. Однак заперечує, що позивач правомірно набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, оскільки перехід права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» 28 листопада 2018 року за договором факторингу №\~28\\1118-01 не є правомірним, оскільки укладання вказаного договору відбулось ще до моменту підписання договору кредитної лінії №\~\~734939341 від 07 січня 2022 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що в свою чергу унеможливлює встановити правомірність переходу прав вимоги за цим кредитним договором від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача (фактор). Наведене, за його доводами, спростовує достовірність розрахунків заборгованості за договором кредитної лінії № 734939341 від 07 січня 2022 року та інші докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №\~675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №\~675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частини восьмої статті 11 Закону №\~675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону №\~675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Суд установив, що 07 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії № 734939341 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV48N7T, за умовами якого кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 15800,00 одразу після укладення договору, який підлягає поверненню до 06 лютого 2022 року. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів з можливістю пролонгації. Відповідно до пункту 1.9 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Згідно з пунктом 1.9.1 виключно на період строку визначеного в пункті 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 113,15 процентів річних, що становить 0,31 процентів від суми за кожен день користування ним. За змістом пункту 1.9.2 за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 17 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 562,31 процентів річних, що становить 1,54 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Як убачається з виписки по рахунку приватного клієнта №\~178556-2025/0311 за період із 07 січня 2022 року по 12 січня 2022 року, наданої АТ «Банк Восток» на виконання ухвали суду від 27 лютого 2025 року, 07 січня 2022 на рахунок [PERSON] зараховано 15800,00 грн (а.\~с. 128). Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором №\~734939341 від 07 січня 2022 року заборгованість за тілом кредиту становить 15800,00 грн, заборгованість за невиплаченими відсотками за користуванням кредитом 5229,52 грн (а. с. 75-77). Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо набуття позивачем права грошової вимоги, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №\~28/1118-01 (а.\~с. 43-46). 28 листопада 2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №\~19, за умовами якої сторони дійшли згоди, що строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2020 року (а.\~с. 49). 31 грудня 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №\~28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, про те, що сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції; у цій додатковій угоді строк договору продовжується до 31 грудня 2021 року (а.\~с. 50-53). Додатковою угодою №\~27 від 31 грудня 2021 року строк дії договору факторингу продовжується до 31 грудня 2022 року (а.\~с. 55). 31 грудня 2022 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №\~31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.\~с. 56). Як убачається з реєстру прав вимоги №\~175 від 05 травня 2022 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором №\~734939341від 07 січня 2022 року. Отже, наявні у справі докази, надані позивачем, підтверджують перехід права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Щодо наведених у відзиві на позовну заяву доводів стосовно неправомірності укладення договору факторингу від 28 листопада 2018 року №\~28\\1118-01, суд виходить із того, що в межах заявлених вимог у цій справі він не наділений повноваженнями ревізувати умови укладення цього договору з наведених відповідачем підстав, який не є стороною цього договору. 30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу №\~30/1023-01. 26 грудня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу № 26/12/Е, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №\~734939341 від 07 січня 2022 року. Приписами частини першої статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження факту укладення договору кредитної лінії № 734939341 від 07 січня 2022 року між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за цим кредитним договором за договором факторингу. Наведені обставини відповідачем не спростовані. З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову. Окрім того, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати щодо сплати 2422,40 грн судового збору. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивач на підтвердження доказів понесення витрат на правову допомогу долучив до позовної заяви: договір про надання правової допомоги №\~27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року, додаткову угоду до цього договору, протокол погодження вартості послуг до цього договору та акт прийому-передачі наданих послуг. При цьому суд ураховує, що за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач такого клопотання не подав, а передбачені частиною четвертою статті 141 ЦПК України підстави для відступу від загального правила розподілу судових витрат у даному випадку відсутні. Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу у сумі 7000,00 грн.

Outcome: approved