Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Стислий виклад\~позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», 01 квітня 2025 року звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13064,19 грн. Свій позов обґрунтовує, що 26 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір №698369612 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеним за\~допомогою одноразового\~персонального ідентифікатора\~MNV343ТM.\~Відповідно до\~п.1.1.\~договору,\~Кредитодавець зобов`язується\~надати Позичальникові\~Кредит на\~суму 13500,00\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а Позичальник\~зобов`язується\~повернути Кредит\~та сплачувати\~проценти Кредитодавцю\~відповідно до\~умов,\~зазначених у\~цьому Договорі,\~додатках до\~нього та\~Правилах надання\~грошових коштів\~у позику,\~в тому\~числі на\~умовах фінансового\~кредиту продукту\~«Комфорт» Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Манівео\~швидка фінансова\~допомога». Зокрема, що Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику й Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно, без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані. Після вчинених\~дій відповідача,\~26\~квітня 2021\~року ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~перерахувало грошові\~кошти в\~сумі 13500,00\~грн.\~на його\~банківську карту\~№ [NUMBER] хх-хххх-3277,\~що в\~свою чергу,\~є доказом\~того,\~що відповідач\~прийняв пропозицію\~кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року, становить 13064,19 грн., яка складається з наступного: 8792,19 грн. - заборгованість по кредиту; 4272,00 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено договір факторингу №28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року, згодом укладено додаткові угоди, якими продовжено строк договору та відповідно до умов яких перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №698369612 від 26\~квітня 2021 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 13064,19 грн. 06.03.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №060325-У відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі. Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача не надійшов. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 15 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 29 травня 2025 року. Позиція учасників судового розгляду В судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, відзиву не\~подав,\~про причини\~неявки суд\~не повідомив,\~хоча повідомлявся\~про час\~та місце\~розгляду справи\~за адресою\~зареєстрованого місця\~проживання,\~шляхом надіслання\~судової повістки\~про виклик\~до суду,\~що підтверджується\~рекомендованим повідомленням\~про вручення\~поштового відправлення; клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено,\~що 26.04.2021\~року ТзОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~та [PERSON] \~укладено договір\~№698369612\~у формі\~електронного документа,\~створеним та\~збереженим в\~Інформаційно-телекомунікаційній\~системі товариства\~та перетвореним\~електронними засобами\~у візуальну\~форму. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 13500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі Правила) (п.1.1). Кредит надається строком на 70 (сімдесят) днів (п.1.2). Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.1.3). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 % в день від суми кредиту за час користування ним (п.1.4). На умовах, викладених в пункті 1.6 договору, до відносин між сторонами застосовується умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1.30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним ( п.1.5) Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п.4.13) (а.с. 14 15 зворот). Крім того, 10.05.2021 року, 23.05.2021 року, 06.06.2021 року, 20.06.2021 року, 04.07.2021 року, 18.07.2021 року, 17.08.2021 року, 17.08.2021 року, 31.08.2021 року, 16.09.2021 року та 30.09.2021 року укладені додаткові угоди до договору №698369612 від 26\~квітня 2021 року якими продовжувався загальний строк, на який був наданий кредит за договором, та строк оплати наступного чергового платежу на 14 (13) днів. На дату укладення цих додаткових угод позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом (16 зворот 21 зворот). Дата платежу та кінцеві строки повернення відображені у Графіку платежів (Додаток №1 до Договору), який узгоджений сторонами та підписаний одноразовим ідентифікатором. Остання дата повернення кредиту згідно Графіку платежів 22.11.2021 року (а.с. 16). Відповідачем [PERSON] 26.04.2021 року підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору №698369612 від 26\~квітня 2021 року, з якого вбачається, що тип кредиту кредит, сума/ліміт кредиту 13500,00 грн., строк кредитування 70 днів, мета отримання кредиту на споживчі цілі, процентна ставка відсотків річних 237,25 грн, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 3898,72 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 17398,72 грн, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 237,25 (а.с.13 - зворот). Із дослідженого судом договору встановлено, що [PERSON] ознайомлений та згідний з умовами договору, що підтверджується його електронним підписом. Уклавши договір, підтвердив, що ознайомився повністю, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, текст яких розміщений на сайті www.moneyveo.ua (а.с. 22-27). Заявка на\~отримання грошових\~коштів в\~кредит подана\~відповідачем [PERSON] \~26.04.2021\~року.\~У заявці\~зазначені персональні\~дані позичальника,\~адреса, номер\~телефонута номер карти № [NUMBER] (а.с.28). Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стверджується, що заявку на отримання кредиту [PERSON] подав 26.04.2021\~року о\~17:56,\~цього ж\~дня договір\~відправлено позичальнику,\~який акцептував\~оферту позичальника\~шляхом підписання\~договору одноразовим\~ідентифікаторомMNV343ТM. Сума кредиту 13500,00 грн. надана на строк 70 днів (а.с. 29). Копією платіжного доручення №812bbc67-bb03-483d-821f-3f4fff8723be від 26.04.2021 року підтверджується, що [PERSON] отримав кредит (грошові кошти) в розмірі 13500,00 грн. згідно договору №698369612 від 26\~квітня 2021 року шляхом переведення коштів на платіжну картку № [NUMBER] -51XX-XXXX-3277 (безготівкове зарахування) (а.с. 39). Відповідно до копії виписки з особового рахунку за Кредитним договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року, заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «Юніт капітал» станом на 12 березня 2025 року становить 13064, 19 грн., з яких:\~8792,19\~грн.\~-\~заборгованість за\~простроченим тілом\~кредиту;\~4272,00\~грн.\~-\~заборгованість за\~простроченими відсотками\~кредиту (а.с. 80). Таким чином, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. За матеріалами справи відповідач [PERSON] здійснив часткову оплату на повернення кредиту та сплати відсотків ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Загальний розмір повернутих коштів становить 18823,68 грн. (а.с. 76 - 78) Матеріалами справи також встановлено, що 28.11.2018 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТзОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01 з додатками, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с. 42 - 45). 28.11.2019 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 48). 31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатками, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01 (а.с. 49 - 52). 31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 54). 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. Однак умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 55). 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року, а також внесли зміни до договору (а.с. 56). З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги та право майбутньої вимоги (в редакції згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року), зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТзОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року у розмірі 13664,19 грн., яка складається з 8792,19 грн. сума заборгованості по основному боргу, 4872,00 грн. заборгованість по відсотках (а.с.57 - зворот). Тобто, право вимоги за договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс» відповідно до підписаного Сторонами реєстру прав вимоги №167. Згідно з копією договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року з додатками між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року (а.с. 59-61, 66-67). 03.08.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно, а також 30.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №3 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, яка продовжила строк дії договору до 30 грудня 2024 року включно (а.с. 64 - 65). Тобто, право вимоги за кредитним договором №698369612 від 26 квітня 2021 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відповідно до підписаного Сторонами реєстру прав вимоги №11. Крім того, 06.03.2025 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №060325-У з додатками відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (а.с.68 - 71). Пунктом 1.1 договору, передбачено, що фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №060325-У від 06.03.2025 року від ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 13064,19 грн., яка складається\~з 8792,19\~грн.\~сума заборгованості\~по основному\~боргу,\~4272,00\~грн.\~ заборгованість\~по відсотках (а.с. 74 - зворот). Як вбачається розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором №698369612 від 26 квітня 2021 року, станом на 04 січня 2022 року (перехід права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»), [PERSON] має заборгованість у розмірі 13664,19 грн., яка складається з 8792,19 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 4872,00 грн. заборгованість по процентах (а.с.76 - 78). Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за договором №698369612 від 26 квітня 2021 року, станом на 31 серпня 2023 року (перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), [PERSON] має заборгованість у розмірі 13064,19 грн., яка складається з 8792,19 грн. заборгованості по тілу кредиту, 4272,00 грн. заборгованість по процентах. 18 січня 2022 року відповідач здійснив оплату у розмірі 600,00 грн., які були зараховані на погашення заборгованості за процентами (а.с.79). ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали нарахувань за кредитним договором №698369612 від 26 квітня 2021 року. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви, за кредитним договором №698369612 від 26 квітня 2021 року, становить 13064,19 грн., яка складається з 8792,19 грн. заборгованість по кредиту, 4272,00 заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору . Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з\~ст.\~1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір\~процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК). У постанові від 07.04.2021у справі№ 623/2936/19 Верховний суд дійшов висновку, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором при укладенні договору відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладений 26.04.2021 року [PERSON] договір із ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: 1)\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги); 2)\~правонаступництва; 3)\~виконання обов`язку\~боржника поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); 4)\~виконання обов`язку\~боржника третьою\~особою. Кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений також\~в інших\~випадках,\~встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Умовами договору №698369612 від 26.04.2021 року, укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , передбачено право кредитодавця укласти договір відступлення права вимоги або договір факторингу з будь-якою третьою особою (п. 2.1.1.6). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено факт укладення 26 квітня 2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Договору №698369612 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи також підтверджується, що до позивача ТзОВ «Юніт Капітал» перейшло право стягнення з відповідача кредиторської заборгованості. Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129\~Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Станом на час розгляду справи відповідач не спростував заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, не надав доказів сплати ним зазначеної суми в повному розмірі. Оскільки відповідач не довів, що сплатив за договором усю суму тіла кредиту, тому для доведення розміру заборгованості суд використовує докази, які надав позивач. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 13500,00 грн., яка ним\~частково сплачена, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 8792,19 грн. тіла кредиту. Отже, відповідач не виконав повністю свого обов`язку з повернення кредитних коштів у передбачений чинним законодавством та договорами строк, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Разом з тим, щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом суд зазначає наступне. З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року вбачається, що проценти за ставкою 0,65% в день нараховані відповідачу в межах строку кредитування, тобто, до 05 липня 2021 року включно, надалі строк дії договору було продовжено додатковими угодами до 22 листопада 2021 року, що відображено у графіку платежів. В подальшому проценти за вказаним кредитним договором нараховувались за процентною ставкою 0,65 та 1,30% в день у відповідності до пп. 1.4., 1.5., 1.6. даного кредитного договору. Проаналізувавши умови кредитного договору та додаткових угод до нього, суд дійшов висновку, що проценти нараховані у межах строку кредитування, що відповідає вимогам закону. В подальшому ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювали нарахувань відсотків за кредитним договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року. Після відступлення права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» відповідач додатково сплатив 600,00 грн., які були зараховані на погашення заборгованості за процентами. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення відсотків у розмірі 4272,00 грн., нарахована з 27 квітня 2021 року по 22 листопада 2021 року включно підлягає задоволенню. У постанові Великої Палати Верховного суду від 05.04.2023 року у справі №910/4518/16 сформовано висновок, що припис абзацу другого частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050\~ЦК України (п.91 постанови). З врахуванням\~наведеного,\~а також\~того,\~що відповідач\~сплатив позивачу\~4707,81\~грн.\~в рахунок\~погашення заборгованості\~за тілом\~кредиту та\~14715,87\~грн.\~в рахунок\~погашення заборгованості\~за нарахованими процентами, що відображено у розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 13064,19 грн. заборгованості за договором (8792,19 грн. основного боргу та 4272,00 процентів). Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт існування у [PERSON] перед позивачем заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка ним добровільно не сплачується. Станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів сплати ним зазначеної суми заборгованості за кредитом. Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явився, проти позову не заперечив, не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу в розмірі 13064,19 грн., враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №698369612 від 26\~квітня 2021 року підлягають задоволенню повністю. Щодо судових витрат у справі Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 10.03.2025 року №10/03/25-02, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги, додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги, копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого на складання позовної заяви затрачено 2 години, вартість послуги 5000 грн, вивчення матеріалів справи 2 години, вартість послуги 1000 грн. Всього витрати на професійну правову допомогу складають 6000,00 грн. На думку суду, витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 6000 грн. є неспівмірними з предметом позову та складністю справи, оскільки дана справа є типовою, не потребує глибокого аналізу законодавства, розгляд справи проводився без участі представника позивача. Враховуючи наведене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3000 гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved