Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

23.01.2025 Обслуговуючий кооператив «Сміла» в особі голови, [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] витрати на утримання будинку та прибудинкової території за період з квітня 2022 року до грудня 2024 року у розмірі 9801,92 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в місті Сміла, зокрема і будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідачка є власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] у вказаному будинку, споживачем послуг, що надає позивач. Від підписання письмового договору про відшкодування витрат на утримання будинку та прибудинкових територій, запропонованого до укладення позивачем, [PERSON] ухиляється. Свої обов`язки по оплаті витрат на утримання будинку й прибудинкової території відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з квітня 2022 року до грудня 2024 року у розмірі 9801,92 грн. На підставі викладеного просить задовольнити позов. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2025 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлений сторонам строк для подання письмових заяв по суті справи, задоволене клопотання позивача та витребувано від [PERSON] копії документів, що підтверджують належність їй на праві власності або наявність іншого речового права, на підставі якого вона володіє, використовує житло за адресою [ADDRESS] .\~ В частині витребування документів встановлений строк виконання ухвали суду до 07.03.2025. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачем копія ухвали про відкриття провадження в справі, копії позовної заяви та доданих документів отримані не були, відправлення повернуте на адресу суду у зв`язку із закінченням строку зберігання. Ухвала в частині витребування доказів відповідачем не виконана. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найм житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, який був чинний на час набуття відповідачкою права власності на квартиру [ADDRESS] , споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №560 затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Водночас, відомості про укладення з відповідачем такого договору в матеріалах справи відсутні. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Згідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Судом встановлено, що позивач здійснює функції з утримання будинку за адресою [ADDRESS] , надає житлово-комунальні послуги. Відповідач придбала квартиру [ADDRESS] у вказаному будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 16.09.1999, що посвідчений приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М. Як вбачається із довідки від 29.01.2022, відповідач в справі є членом ОК «Сміла» та власницею квартири [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №606 від 29.09.1983 в порядку спадкування після смерті матері, [PERSON] . Квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] об`єднані відповідачкою в результаті перепланування (реконструкції) в одне спільне помешкання зі спільними несучими конструкціями та комунікаціями. Відповідно до довідки №26 від 06.02.2025, розмір внеску на витрати по управлінню багатоквартирним будинком [ADDRESS] , що введені в дію з 01.05.2019 до 31.12.2023, затверджені Протоколом загальних зборів членів ОК «Сміла», власників квартир по [ADDRESS] від 10.04.2019, складає 3,98 грн за 1 кв м корисної площі квартири. Вказані обставини підтверджуються Протоколом загальних зборів членів ОК «Сміла» по житловому будинку [ADDRESS] від 10.04.2019. Відповідно до довідки №27 від 06.02.2025, розмір внеску на витрати по управлінню багатоквартирним будинком [ADDRESS] , що введені в дію з 01.01.2024 по теперішній час, затверджені Протоколом загальних зборів членів ОК «Сміла», власників квартир по [ADDRESS] від 11.12.2023, складає 6,00 грн за 1 кв м корисної площі квартири. Вказані обставини підтверджуються Протоколом загальних зборів членів ОК «Сміла» по житловому будинку [ADDRESS] від 11.12.2023. Матеріали справи містять також Типовий договір №13,14 про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій від 01.01.2024, позивач посилається на ту обставину, що [PERSON] ухилилася від підписання вказаного договору. Відповідно до п. 1 вказаного договору, предметом є надання виконавцем послуг, спрямованих на утримання будинку та прибудинкової території за рахунок внесків і платежів споживача за локацією №13-14 по [ADDRESS] , в строк та на умовах що передбачені договором. Виконавець надає послуги в обсязі і на умовах, визначених у рішенні загальних зборів кооперативу (зборів власників квартир або їх уповноважених) (п. 2). Споживач має право, зокрема на своєчасне отримання послуг належної якості згідно із законодавством (п. 10, підп. 1), зобов`язаний оплачувати послуги у встановлений договором строк (підп. 1 п. 11). Згідно з п. 5 розрахунковим періодом є календарний місяць, у разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством (підп. 1 п. 13 договору). У разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних виконавець проводить перерахунок розміру плати п. 9 Договору. Розділ «Права та обов`язки сторін» регламентує, зокрема права споживача, серед яких: зменшення розміру плати за надані послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості у визначеному законодавством порядку; відшкодування збитків, заподіяних його майну та (або) приміщенню внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; своєчасне отримання від виконавця інформації про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо. Також обов`язки споживача серед яких: оплачувати послуги у встановлений цим договором строк; своєчасно вживати заходів до усунення пов`язаних з отриманням послуг неполадок, що виникли з власної вини. Розділом «Порядок розв`язання спорів» наведеного договору, який включає пункти 16-18, передбачені дії споживача у разі порушення виконавцем умов договору та що спори між сторонами розв`язуються шляхом переговорів або у судовому порядку. Пунктом 20 договору передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2024. у разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. У відповідності до п. 21 договору він може бути розірваний достроково у разі, зокрема невиконання його сторонами умов цього договору. Відповідно до фінансових звітів ОК «Сміла» за 2023, 2024 роки, позивач здійснював надання послуг із утримання будинку по [ADDRESS] , а також прибудинкової території, за рахунок внесків на послуги із управління будинком. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] як споживач, здійснювала оплату послуг із утримання будинку та прибудинкової території, зокрема щодо квартири [ADDRESS] , востаннє за липень 2024 року, щодо квартири [ADDRESS] липень 2024 року. В постанові КЦС ВС від 13.11.2019 у справі №686/14833/15 зазначено, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані обставини в сукупності вказують, що між відповідачем, яка не вчинила жодних дій для підписання договору, однак не висловила своїх заперечень щодо укладення відповідного договору та частково сплачувала вартість відповідної послуги, та ОК «Сміла» як виконавцем послуг із утримання будинку та прибудинкової території, договір відбувся, що відповідає вимогам ст. 13 Закону України №2189-VIII. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом (частина перша статті 94 ГК України). Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України «Про кооперацію». Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Кооператив відповідно до свого статуту самостійно визначає основні напрями діяльності, здійснює її планування. Кооперативи мають право провадити будь-яку господарську діяльність, передбачену статутом і не заборонену законом (статті 2, 23 Закону України «Про кооперацію»). Обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту (пункт 5.13 постанови Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 916/2506/20). Статтею 24 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооперативи реалізують товари та надають послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, а у випадках, передбачених законом, - за державними цінами і тарифами. Кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства, особа, яка є власником квартири, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання будинку, а кооператив наділений правом, у разі нездійснення цією особою таких дій, звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Як визначено положенням статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Верховний Суд у постанові від 05.09.2020 у справі №906/884/19, дійшов висновку про те, що рішення загальних зборів, у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком, є обов`язковими для власників житлових приміщень, які в силу прямої норми закону несуть тягар утримання належного їм майна та зобов`язані виконувати прийняті відповідно до статуту рішення. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 06.07.2018 у справі № 910/582/17, від 17.07.2018 у справі №910/6356/16, від 15.05.2019 у справі №761/10136/16-ц, від 24.01.2020 у справі №910/1395/19. Рішення загальних зборів членів ОК «Сміла», зафіксовані результатами голосування членів кооперативу у протоколах від 10.04.2019, а також 11.12.2023, якими, поміж іншого, встановлено тарифи на послуги із управління багатоквартирним будинком залежно від корисної площі квартири, спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, є чинними, в судовому порядку не скасовані та не визнані недійсними. В даній справі позивач наполягає на тому, що відповідачем не в повному обсязі виконувалися обов`язкові для виконання рішення загальних зборів членів ОК «Сміла», внаслідок чого утворилася заборгованість за період з квітня 2022 року по грудень 2024 року за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 9801,92 грн. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. З системного аналізу наведених норм права вбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Чинне законодавство України не містить чіткого переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії та/або письмове прохання відстрочити сплату боргу та/або письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу та/або часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 27.04.2016 в справі №3-269гс16, у постанові від 09.11.2016 в справі №6-1457цс16, у постанові від 29.03.2017 в справі №6-1996цс16,у постанові від 08.11.2017 в справі №6-2170цс16, Верховним Судом у постанові від 09.11.2018 в справі №911/3685/17, у постанові від 24.04.2019 в справі №569/8314/14. Як встановлено судом, в матеріалах справи містяться докази часткової сплати [PERSON] на користь ОК «Сміла» житлово-комунальних послуг, що вбачається із розрахунків заборгованості щодо кожної із квартир. Верховний Суд у своїй практиці чітко дотримується правової позиції щодо шляху захисту інтересів боржників, направленого на встановлення обґрунтованої, на їх думку, та такої, що відповідає дійсності заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме: шляхом доведення таких чітко визначених та обґрунтованих розмірів при запереченні на позов у спорі про стягнення з нього заборгованості шляхом надання контррозрахунку. Поряд з цим, відповідачем власного розрахунку, належних і допустимих доказів, в розумінні чинного ЦПК України, на спростування довідок та розрахунків ОК «Сміла» про нарахування та сплату за житлово-комунальні послуги, не надано та матеріали справи не містять. Більше того, при відкритті провадження в справі задоволене клопотання позивача та витребувано у відповідача копії документів, що підтверджують належність їй на праві власності або наявність іншого речового права, на підставі якого вона володіє, використовує житло за адресою [ADDRESS] . Вказана ухвала відповідачем не виконана. Відтак відповідачем не вказано обставин, які б свідчили про невірність здійснених позивачем розрахунків заборгованості. Також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів визнання недійсними та/або скасування у встановленому порядку рішень загальних зборів ОК «Сміла» від 10.04.2019 та від 11.12.2023 щодо затвердження витрат з утримання будинків та прибудинкової території, як і не надано належних та допустимих доказів сплати вартості житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. З матеріалів справи вбачається, що позивач зазнавав витрат у зв`язку із наданням послуг із утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджується фінансовими звітами за 2023-2024 роки. Враховуючи наведені вимоги законодавства, які регулюють спірні правовідносини та проаналізовані у справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як власник квартири в багатоповерховому будинку несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території, який полягає в оплаті наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами та законом. Розмір заборгованості [PERSON] визначений позивачем виходячи з розміру тарифу та корисної площі квартири. Відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV, для посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів Національної поліції, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, Бюро економічної безпеки України, Національного банку України, Національного антикорупційного бюро України, Національного агентства з питань запобігання корупції, приватних виконавців, арбітражних керуючих, адвокатів, нотаріусів інформація з Державного реєстру прав у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи за об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою кваліфікованого електронного підпису відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Порядок доступу до Державного реєстру прав визначається Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених цим Законом. З метою встановлення права власності, інших правових підстав володіння та користування відповідачкою квартирами [ADDRESS] , судом здійснено безпосередній доступ до даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З отриманої довідки вбачається відсутність зареєстрованого за відповідачкою права власності щодо об`єктів нерухомого майна квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , станом на 08.04.2025. Враховуючи викладене, суд вважає доказом заборгованості відповідачки договір купівлі-продажу від 16.09.1999 квартири за адресою [ADDRESS] , що в сукупності із частковим виконанням нею обов`язку зі сплати житлово-комунальної послуги, нарахованої виходячи з площі відповідного житла, підтверджує належність їй вказаного житла в період щонайменше до липня 2024 року. Отже, сума заборгованості, нарахована позивачем за період із квітня 2022 року до липня 2024 року за вирахуванням платежів, внесених відповідачкою протягом вказаного періоду, складає 4071,85 грн, є доведеною та підлягає стягненню з [PERSON] . Щодо квартири за адресою [ADDRESS] , то в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження права власності [PERSON] на вказане житло в період із квітня 2022 до квітня 2025, відтак сума заборгованості, нарахована за утримання даного житла, не є доведеною. При цьому відомостей про те, що місце проживання відповідачки зареєстроване саме за цією адресою, недостатньо для висновку про наявність в неї обов`язку із утримання житла, оскільки такий нормами чинного законодавства, зокрема ЦК України, Закону України «Про житлово-комугальні послуги», пов`язується із наявністю речового права, зокрема права власності на майно. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що стороною відповідача доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи належними та допустимими доказами не спростовані, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial