Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

11.06.2025 представник позивача [PERSON] - адвокат Сірач В.С. за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ захисту прав дітей (орган опіки та піклування) Житомирської міської ради, зі змісту якого просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, позивач - [PERSON] , з 2017 до 2022 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого [INFO] народився син - [PERSON] Ще до розлучення батьки уклали договір, про те, що син залишився проживати з батьком. Причиною звернення з позовом до суду є абсолютна байдужість відповідача до морального, фізичного та духовного розвитку спільної дитини та відсутність навіть елементарної матеріальної підтримки для забезпечення розвитку дитини, фактично після розірвання шлюбу мати не виконує батьківських обов`язків: не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, не цікавиться здоров?ям дитини, навчальним процесом, морально та матеріально не підтримує дитину. Жодного разу за останні два роки не вітала сина на День народження, Новий Рік, Різдво чи інші свята, уникає будь якого контакту з сином, що знову ж таки підтверджує факт повної байдужості щодо долі дитини. На думку позивача, така поведінка та спосіб життя є недопустимою моделлю поведінки матері та її слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON] . Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 09.09.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 30.10 2024 року представник позивача обгрунтував позовну заяву та повністю її підтримав, з мотивів та підстав, що в ній вказані наголошуючи, що є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач [PERSON] категорично заперечувала проти позовних вимог вказуючи, що дійсно вона перебувала у шлюбі з позивачем у них народився син . Коли вони розійшлися позивач скористався її безвихідною ситуацією та забрав синів. Вона розуміла, що дітям у позивача буде краще, він забезпечений. Якось вона зустрілася з матір`ю позивача, яка запропонувала їй відмовитися від батьківських прав на [PERSON] оскільки це дозволить витягнути її сина з ЗСУ. По материнські вона її зрозуміла і спочатку погодилася. Але тепер зрозуміла, що таке позбавлення прав на дитину та не бажає цього. Вона любить дитину та не саме погана мати щоб їїх позбавляти батьківських прав. Під час судового розгляду допитано свідків: - 30.10.2024 [PERSON] (матір позивача), якій було роз`яснено положення ст.63 Конституції України про можливість не свідчити проти себе та членів своєї сім`ї, проте вона виявила дати покази. Так будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази вона засвідчила, що 22.02.2021 зателефонував син та попросив забрати його з дітьми (сином [PERSON] та сином його дружини [PERSON] ) оскільки з`ясувалося, що у [PERSON] є інший чоловік. Батько похав та забрав і діти (враховуючи сина [PERSON] ) жили в них до кінця травня 2021 року. В червні [PERSON] подала на аліменти, дитину не завжди давала тому син у серпні домовився з нею, що дитина буде жити в них. Це було оформлено документально. Вони не заперечували щоб [PERSON] бачилася з дитиною попередньо погодивши дату та місце. Вона спочатку поводилася нормально привітала дитину з днем народження, приїздила. Потім почала відвідувати рідше, постійно переносила зустрічі , хоча на свята вітала передавала подарунки через свою матір. Згодом до [PERSON] частіше приходила мати відповідача та її син [PERSON] ніж вона сама, вони приходили регулярно приблизно 1 раз в місяць приносили іграшки, книжки, солодощі говорили від них і мами. Зараз дитині 5 років в неї хороший розвиток вони намагються все забезпечити дитині. Ім нічого не потрібно від відповідача (матеріальна складова) вони є забезпеченими. Останнього разу відповідач бачив дитину 25.09.2024, вона пропонує час який виходить за їх графік та розпорядок дня. Дитина знає хто її мама, запитує про неї, цікавиться нею, але [PERSON] дитині не приділяє належної уваги, як необхідно матері. Її старша дитина теж живе у бабусі, хлопці дружні між собою, люблять один одного, гарно граються. Вважає, що відповідача доцільно позбавити батьківських прав, бо вона не знає навіть який садок відвідує її син. Вони змушені були знайти психолога щоб та працювала з дитиною бо дитина після зустрічей з мамою стресувала. При цьому вказала, що така її позиція не через те, що це надасть права сину звільнитися з ЗСУ. Відповідач в противовіс показам [PERSON] зазначив, що дійсно рідко бачиться з сином на те є певні причини, перша те, що вона працює в магазині, що в торговому центрі "Глобал" з 10-00 до 20-00 години та має лише 1 вихідний. Коли вона може відвідати сина бабусі або не підходить місце або час. Вони весь час наполягали щоб вона бачилася з дитиною лише в них вдома під її наглядом, а їй хотілося побути з сином десь в розважальному місці чи кімнаті чимось його пригостити (побалувати) . Також вказала, що її старший син [PERSON] проживає не з бабусею, а з нею ив м.Житомирі, також вона знає, що її син відвідує 35 дитсадок але вона дійсно не забирає дитину та не відвідує його. Вона хоче бачитися з сином, виховувати його, щось купувати йому, але після кожної зустрічі її "розриває" коли вона змушена віддавати сина. Зараз вона шкодує, що погодилася щоб син жив з родиною батька. Вона б могла щось купувати сину (наприклад одяг) але бабуся завжди говорить: "Нам нічого не треба, все є" тому вона передає через маму лише солодощі чи якусь іграшку незначної вартості. Вона не думала, що бабуся буде таке чинити та сприяти позбаволенню її батьківських прав. - 09.01.2025 допитано [PERSON] (психолог у дошкільному закладі №5) яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчила, що хлопчик [PERSON] знає хто його мама та бажає з нею спілкуватися. За її висновком вплив матері може мати негативний вплив на формування психологічних особливостей та психоемоційного стану дитини оскільки була свідком конфліктних ситуацій. Дитина вороже ставиться до чоловіків згадувала якогось "дядю" . До мами ставиться нормально, не вороже, вона не встановила негативного впливу матері на дитину. До батька більш прихильна бо більше часу проводить з ним і він для сина авторитет. 09.01.2025 допитано [PERSON] (друг позивача) який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчив, що він зі слів [PERSON] знає, що він не спілкується з колишньою дружиною. Він часто буває в нього дома спілкується з [PERSON] , [PERSON] (відповідача) він там не бачив. [PERSON] говорив йому, що мати рідко з`являється в житті сина. Між батьком та сином він бачив теплі відносини. 14.05.2025 сторони, їх представники та представник третьої особи взяли участь у судовому розгляді. Представник позивача адвокат Сірач В.С.продовжував наполягати на задоволенні позову. Відповідач проти позбавлення її батьківських прав заперечувала. Вказала, що має намір виправити свою поведінку. Також зазначила, що відкрила після засідання комісії (органу опіки та піклування) банківський рахунок на ім`я сина, і туди щомісячно переказує кошти по 2000 грн в місяць. Цей рахунок відкрито на майбутнє сина, він зможе зняти гроші та витрати їх на свої потреби після повноліття (надала суду для огляду). Останній раз давно бачила дитину, вказала що має особисту обрпазу на його бабусю за такі дії (позбавлення батьківських прав) але вона її переборе та зробить все необхідне щоб налагодити побачення з дитиною, спілкування. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вказав, що мати на засіданні комісії виявляла бажання брати участь у вихованні та житті дитини. Також вказав, що він підтримує висновок комісії та вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав відповідача. Водночас долучив Рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 05.02.2025 №129 «Про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » з відповідним додатком. Згідно Висновку від 05.02.2025 №129 виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, також вважає за недоцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] документується паспортом громадянина України, що виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області від 31.01.2009, має РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.7-9,11). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2017 під час якого у них [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Житомирській області (а.с.10). 02.10.2021 сторони, як батьки [PERSON] [INFO] уклали нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В. договір про визначення місця проживання дитини, який зареєстровано в реєстрі під №2076. Згідно якого сторони визначили, що місцем проживання дитини - [PERSON] , [INFO] є фактичне місце проживання Батька за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 24.01.2022 припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] наутриманеня сина [PERSON] , [INFO] , присуджених на підставі судового наказу, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 17 вересня 2021 року у справі № 296/7853/21, починаючи з 02 жовтня 2021 року (а.с.15-17) а 21.02.2022 шлюб сторін розірвано рішенням Корольовського районного суду м.Житомира, яке набрало законної сили 23.05.2022 (а.с.13-14) З 24.03.2024 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] 08.07.2022 [PERSON] , написав заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Прімою Н.В., та зареєстрована в реєстрі за №1149, якою надав згоду [PERSON] , [INFO] , яка є бабусею [PERSON] , про тимчасовий нагляд і догляд за останнім оскільки [PERSON] перебуває в складі ЗСУ (а.с.20-21). Згідно Акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] від 20.05.2024, встановлено , що умови для виховання та розвитку дитини за адресою: [ADDRESS] - задовільні (а.с.22-23). Відповідно до довідки виданої Житомирським дошкільним навчальним закладом №35 від 18.04.2024 №16, зазначається, що [PERSON] , який відвідує Житомирський дошкільний навчальний заклад №35 ( різновікову групу), постійно приводить до закладу та забирає його батько [PERSON] , а у разі його відсутності дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] , які беруть активну участь у всіх заходах, які проводяться в садочку. Мама, [PERSON] , участі у вихованні і дозвіллі дитини не приймає (а.с.24). Згідно Висновку за результатами діагностики, виданого психологом [PERSON] , зазначається, що на формування психологічних особливостей малолітнього [PERSON] , [INFO] , перебування разом з матір?ю, [PERSON] , [INFO] , мало негативний вплив: хлопчик почав заїкатися, став тривожним та лякливим. Атмосфера в сім?ї після проживання [PERSON] з батьком не призвела до педагогічної та соціальної занедбаності дитини. Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , є для сина значимою особою та має позитивний вплив на виховання дитини. Перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] може мати негативний вплив на формування психологічних особливостей та прихологічно-емоційного стану дитини, Спілкування з рідною матір?ю [PERSON] , якщо вона проявить ініціативу, повинно відбуватися у присутності батька дитини (а.с.25). Згідно відповіді КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» ЖМР від 03.06.2024 №1157, зазначається що на прийом лікаря-педіатра (малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ) супроводжує, підписує заяви-дозвіл щодо вакцинації дитини-законний представник пацієнта - [PERSON] (а.с.26-27). Також службою у справах дітей Житомирської міської ради у жовтні 2024 року було обстежено місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Служба встановила, що відповідач проживає з сином [PERSON] [INFO] . Умови проживання задовільні. Створнені необхідні умови для проживання дитини , в квартирі зроблено ремонт є необхідні меблі, в квартирі чисто та прибрано. Скарг від сусідів не було (а.с.72) 05.02.2025 виконавчий комітет Житомирської міської ради прийняв рішення №129 яким затвердив висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] (а.с.114) Отже, суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу виконання [PERSON] , як матір`ю, батьківських обов`язків відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та доцільності позбавлення її батьківських прав за заявою батька дитини. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Відповідно до частини першої статі 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статі 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24 (провадження № 61-17253св24), зазначено, що: «позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21». Згідно статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Проте, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого в них народився [INFO] син [PERSON] . Ще під час перебування у шлюбі сторони визначили місце проживання дитини за місцем реєстрації батька де наразі і проживає дитина. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування затвердженого рішенням від 05.02.2025 № 5129 позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] є недоцільним. Висновок обґрунтовано тим, що 14 січня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] заперечувала проти позовних вимог [PERSON] та пояснила, що вона бере участь у вихованні сина, бачиться з дитиною, дарує дитині подарунки, відкрила депозит на ім?я сина, проте бабуся дитини [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні матері з дитиною. Востанне [PERSON] бачилась з сином на його день народження в грудні 2024 року, подарувала дитині подарунки та грошові кошти. [PERSON] категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, має намір в подальшому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні судом питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, у цій конкретній справі, все ж таки є визначальним ставлення матері до дитини, її емоційний стан та поведінку в ході розгяду справи (вона жодного судового засідання не пропустила, що свідчить що її бентежить можливе рішення суду та бажання пояснити свою таку поведінку у вихованні її дитини) . Також враховано судом і наполегливе бажання відповідача спілкуватися та виховувати свою дитину, та перш за все брак часу через щільний графік роботи, а не байдужість через небажання цього робити. В даному випадку, суд погоджується з висновками органу опіки та піклування та вважає, що підстав вживати такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав [PERSON] не має. Згідно з ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Судом враховано свідчення психолога [PERSON] (допитана [INFO] ), яка засвідчила, що дитина також хоче щоб в її житті була мати . Суд вважає, що в даному випадку змінити поведінку [PERSON] , як матері, у кращу сторону можливо та небхідно надати їй можливість виправитися, оскільки вона усвідомлено цього бажає. Першим кроком до цього на думку суду є те, що вона відкила рахунок на ім`я дитини та перераховує туди щомісячно 2000,00 грн ( перевірено судом 14.05.2025 в ході розгяду справи) наступним кроком мати обіціє налагодити графік спілкування з сином та перебороти свої образи на бабусю сина. Надаючи таку можливість відповідачеві суд переконаний, що це перш за все в інтересах дитини , а не дорослих. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмову в задоволення позову в повному обсязі. При цьому, суд ввадає необхідним все ж таки попередити [PERSON] , про необхідність змінити ставлення до виховання своєї малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , що узгоджується з роз`ясненнями, наданими судам в абзаці 2 пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». .

Outcome: dismissed