Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області 06 лютого 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20769 про надання фінансового кредиту в розмірі 1500 грн. строком на 20 дні зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 17 лютого 2022 року укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 20769 від 10 лютого 2022 року. Станом на 25 червня 2024 року заборгованість відповідача складає 9000 грн., з яких 1500 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7500 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Проте, відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує, у зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1022804 від 10 січня 2025 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2024 року цивільну справу № 348/55/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Самбірського міськрайонного суду Львівської області (а.с. 35). Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 42). Представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутності. (а.с. 5). Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, 1 травня 2025 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, так як позивач звернувся до суду із даним позовом після спливу позовної давності (а.с. 77-81). Представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 14 травня 2025 року подав до суду відповідь на відзив в якому просив відзив на позовну заяву відповідача залишити без розгляду посилаючись на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№211), запроваджено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє Постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 9 грудня 2020 року, якою продовжено карантин до 30 червня 2023 року). А впровадження карантину в Україні певним чином впливає на перебіг позовної давності. Крім того, Відповідно до пункту 19 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Також представник позивача просив розгляду ти справу у його відсутності (а.с. 88-93). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10 лютого 2021 року між ТзОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 20769 про надання фінансового кредиту в розмірі 1500 грн. строком на 20 дні зі сплатою 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Згідно з п. 1.1 кредитного договору № 20769 Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору № 20769 строк кредиту становить 20 дні, тобто до 1 березня 2021 року. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору № 20769 за користування кредитом клієнт сплачує Товариству 912,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. Згідно з п. 2.3 кредитного договору № 20769 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Згідно з п. 6.7 кредитного договору № 20769, відповідач [PERSON] погодила своїм підписом, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору № 20769 цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» виконало свої зобов`язання перед [PERSON] , перерахувавши їй 1500 грн. кредитних коштів на банківську картку, яку остання зазначила при укладенні кредитного договору. Факт перерахування відповідачу кредитних коштів на зазначену в договорі платіжну картку від ТзОВ «ФК «АВІРА ГРУП» підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 20 травня 2024 року про переказ та зарахування на платіжну картку [PERSON] 10 лютого 2021 року коштів в сумі 1500 грн.; факт отримання яких не спростовується відповідачкою. Між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 17 лютого 2022 року укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п.п. 6.2.3 Договору факторингу № 02-17/02/2022, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами цього Договору. Згідно з п. 6.3 Договору факторингу № 02-17/02/2022, з моменту переходу до Фактора прав вимоги, відповідно до умов п.6.2.3 цього Договору, Фактор набуває всіх прав ( в тому числі прав грошових вимог) клієнта за кредитними договорами, що входять до Портфеля заборгованості. Разом з правами вимог до Фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які Фактор одержить від боржників на виконання його вимог, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 20769. Відповідно до виписки з особового рахунку відповідачки за кредитним договором № 20769 від 10 лютого 2021 року загальна заборгованість відповідачки станом на 25 червня 2024 року становить 9000 грн., з яких 1500 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7500 грн. - прострочена заборгованість за процентами. З метою досудового врегулювання спору ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було направлено на адресу відповідачки досудову вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором, однак відповідачкою не було вчинено жодних дій для погашення заборгованості. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані проценти за користування кредитом не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 1500 грн.; та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 10 лютого 2021 року по 1 березня 2021 року в сумі 750 грн. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту - 1500 грн. та процентів за користування кредитом в межах строку кредитування за період з 10 лютого 2021 року по 1 березня 2021 року в сумі 750 грн. є доведеною та підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами в період з 1 березня 2021 року по 25 червня 2024 року на загальну суму 6750 грн. (7500 грн. - 750 грн.) задоволенню не підлягає, з огляду на таке. Відповідно до п. 2.3 Договору про надання фінансового кредиту, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. За умовами укладеного між сторонами договору кредиту відповідач отримав кошти, та зобов`язувався повернути надані кошти у повному обсязі у визначений договором строк, а саме з 10 лютого 2021 року до 1 березня 2021 року, строк кредитування визначено 20 дні. Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість по кредиту за період з 10 лютого 2021 року по 25 червня 2024 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) сформувала наступні правові висновки: Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на аналогічне правове регулювання можливості стягнення процентів поза межами встановленого договором строку повернення вкладу в спорах, в яких банки, на порушення умов договору банківського вкладу, не повертають вкладникам банківські вклади та нараховані за ними проценти. Проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами. Інакше кажучи, так само як банк не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦКУкраїни (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12),так само і вкладник за договором банківського вкладу після закінчення строку, на який зроблений вклад, позбавлений права вимагати стягнення процентів за правомірне користування банком цими коштами(п. 88); - отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України(п. 91). - у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (п. 141); - отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом") (п. 128). Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування на підставі умов договору, Велика Палата Верховного Суду зауважила: «сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулюєглава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин. Також Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (п. 146). Зважаючи на викладене, нарахування процентів після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту не відповідає суті кредитного договору та поняттю «користування кредитом». Умова кредитного договору (п.2.3) про те, що у разі прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль, не підлягає застосуванню, оскільки по суті не є платою за правомірне користування кредитом, а є платою в разі прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, стягненню підлягають проценти за користування кредитом у період з 10 лютого 2021 року до 1 березня 2021 року у розмірі 750 гривень. Після закінчення строку, на який укладався договір, у первісного кредитора виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Таким чином, обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом за договором № 20769 від 10 лютого 2021 року за період з 10 лютого 2021 року по 1 березня 2021 року в розмірі 750 грн. за процентною ставкою 2,5% на добу (1500 грн.*2,5%:100%*20 = 750, де 1500 грн. сума боргу, 2,5% процентна ставка на добу, 20 кількість днів). Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, і тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2250 грн. боргу за кредитним договором (1500 грн. + 750 грн.). Водночас, розглядаючи заяву відповідачки щодо пропущення позивачем строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. ст. 256,\~257,\~261 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Частинами 3, 4\~ст.267 ЦК України\~встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як визначено\~Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії (п.19) (у редакції на момент звернення до суду). Як регламентовано\~ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правовою основою введення воєнного стану є\~Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року\~за\~№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який згодом неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. При застосуванні норм права Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 727/4133/22 сформував правову позицію про те, що загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану,\~\~продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. З огляду на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом 09.01.2025 року, тому трирічний строк позовної давності, який продовжується у зв`язку із воєнним станом, за кредитним зобов`язанням, не сплив, а тому доводи відповідачки в цій частині є безпідставним\~\~та відхиляються. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору (а.с. 6). Беручи до уваги, що позовні вимоги в розмірі 9000 грн. були задоволені частково на суму 2250 грн., що становить 25% від ціни позову, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 605 грн. 60 коп., тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 грн. : 100% х 25% = 605 грн. 60 коп.). Щодо стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 10500 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. З матеріалів справи убачається, що 29 грудня 2023 року між адвокатом Пархомчуком С.В. та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат прийняв на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах договору (а.с. 11-12). Відповідно до п. 3.3. договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат. Окрім цього, 27 грудня 2024 року між адвокатом Пархомчуком С.В. та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, за умовами якого сторони погодили продовжити строк дії Договору до 31 грудня 2025 року (а.с. 13). Згідно з Актом про отримання правової допомоги від 10 березня 2025 року адвокатом Пархомчуком С.В. надані юридичні послуги на суму 10500 грн. (а.с. 57). ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» 10 березня 2025 року сплатило адвокату Пархомчуку С.В. 10500 грн. за надання правничої допомоги за Договором про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 36194 (а.с. 65). Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial