Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

08 квітня 2025 року ТОВ «Європа-Транс ЛТД» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь в порядку регресу завдані збитки в розмірі 50 000 гривень 00 копійок, а також витрати по сплаті судового збору. Позов обґрунтовує тим, що з 23 лютого 2015 року [PERSON] перебував у трудових відносинах із ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на посаді водія, згідно наказу про прийняття на роботу №29/03/Ч-02460 від 23 лютого 2025 року, а також був прийнятий на умовах суміщення на посаду експедитор транспортний, згідно наказу №29/03/Ч-02461 від 23 лютого 2015 року. 02 листопада 2020 року о 21 годині 30 хвилин, керуючи автопоїздом у складі тягача марки Man TGX 18.400, д.н.з. [NUMBER] , у зчепленні із напівпричепом бортовий-Е марки «Fliegl» SDS 350, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись автодорогою «Київ-Чоп» М06 на ділянці 492 км + 800 метрів, в напрямку до м. Львів, порушив ПДР, допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Відповідно до наказу №522/К від 11 листопада 2022 року, [PERSON] звільнено на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. 12 грудня 2022 року Буським районним судом Львівської області у справі №943/2301/21 винесено вирок про визнання винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в сумі 51000 гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. У липні 2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які на момент дорожньо-транспортної пригоди перебували в автомобілі «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , звернулися з позовом до ТОВ «Європа-Транс ЛТД» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 22 січня 2024 року Радивилівський районний суд Рівненської області у справі №568/1205/23 виніс рішення про стягнення з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на користь [PERSON] 10 000 гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційні скарги та 15 серпня 2024 року Рівненський апеляційний суд виніс постанову про стягнення з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на користь [PERSON] 30 000 гривень 00 копійок, на користь [PERSON] 10 000 гривень 00 копійок у відшкодування заподіяної їм моральної шкоди, в решті рішення залишено без змін. У січні 2025 року ТОВ «Європа-Транс ЛТД» отримало заяву про добровільне виконання рішення суду та в подальшому було сплачено на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] загальну суму 50 000 гривень 00 копійок заподіяної моральної шкоди. Дотримуючись вимог ч.2 ст.130 КЗпП України, позивачем підтверджена: пряма дійсна шкода заявлена позивачу у розмірі 50 000 гривень 00 копійок; протиправна поведінка відповідача, яка полягає в порушенні правил дорожнього руху із подальшим притягненням до кримінальної відповідальності, що призвело до відшкодування позивачем завданої моральної шкоди; вина, які підтверджена вироком Буського районного суду Львівської області у справі №943/2301/21; прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала. З врахуванням викладеного, позивач ТОВ «Європа-Транс ЛТД» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву ТОВ «Європа-Транс ЛТД» до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 23 лютого 2015 року прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів (вантажного автомобіля) автомобільної колони №2 Червонозаводського АТП Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД», про що видано наказ №29/03/Ч-02460 від 23 лютого 2015 року (а.с.6). Вироком Буського районного суду Львівської області від 12 грудня 2022 року у справі №943/2301/21, який набрав законної сили 12 січня 2023 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в сумі 51 000 гривень 00 копійок, що становить три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами (а.с.8-9). Як вбачається з описової частини вищевказаного вироку, судом встановлено, що [PERSON] 02 листопада 2020 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи автопоїздом у складі тягача марки «MAN» моделі TGX 18.400, сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , у зчепленні із напівпричепом бортовий-Е марки «FLIEGL»\~ моделі SDS 350, реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись ним автодорогою сполученням «Київ-Чоп» М06 на ділянці 492 кілометру + 800 метрів, в напрямку до м. Львів, порушив вимоги Розділу 1 п.1.5, п.1.10 (в частині визначення термінів «дорожня обстановка»), Розділу 2 п.п.2.3 б), Розділу 10 п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він керуючи транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перед зміною напрямку руху, а саме виконанням повороту ліворуч (розвороту), не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам, не надав переваги в русі зустрічному транспортному засобу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД», як до власника джерела підвищеної небезпеки, а саме - марки «MAN» моделі TGX 18.400, сідловий тягач-Е, реєстраційний номер [NUMBER] , у зчепленні із напівпричепом бортовий-Е марки «FLIEGL»\~ моделі SDS 350, реєстраційний номер [NUMBER] , яким завдано шкоду, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просили: позивач [PERSON] стягнути з відповідача різницю між виплаченим страховим відшкодування та розміром заподіяної шкоди станом на час виплати в розмірі 27895 гривень 38 копійок, витрати на проведення товарознавчих експертиз в розмірі 6000 гривень 00 копійок, завдану моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень 00 копійок; позивач [PERSON] моральну шкоду у сумі 200 000 гривень 00 копійок; позивач [PERSON] моральну шкоду у сумі 150 000 гривень 00 копійок. Зазначені вимоги позивачі обґрунтували, зокрема тим, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, а [PERSON] завдано матеріальні збитки, в результаті пошкодження транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , що належить йому на праві приватної власності. На підставі вищевказаної позовної заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у Радивилівському районну суді Рівненської області заведено цивільну справу №568/1205/23. Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 січня 2024 року у цивільній справі №568/1205/23 вирішено: позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Європа-Транс ЛТД» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково; стягнути з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на користь [PERSON] 10 000 гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; в задоволенні решти позовних вимог відмовити; стягнути з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» в дохід держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 107 гривень 36 копійок (а.с.10-19). Постановою Рівненського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року у справі №568/1205/23 вирішено: апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] задовольнити частково, а апеляційну скаргу [PERSON] залишити без задоволення; рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 січня 2024 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди заподіяної [PERSON] , [PERSON] скасувати; позов [PERSON] , [PERSON] до ТОВ «Європа-Транс ЛТД» про відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково; стягнути з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» на користь [PERSON] 30 000 гривень 00 копійок, на користь [PERSON] 10 000 гривень 00 копійок у відшкодування заподіяної їм моральної шкоди; в решті рішення залишити без\~ змін; стягнути з ТОВ «Європа-Транс ЛТД» у дохід держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2684 гривні 00 копійок у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції (а.с.21-29). У вказаній постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України. Доказів оскарження вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції в касаційному порядку матеріали справи не містять та сторонами не надано. Таким чином, рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 22 січня 2024 року, у не скасовані частині, та постанова Рівненського апеляційного суду від 15 серпня 2024 року у справі №568/1205/23 набрали законної сили 15 серпня 2024 року. 05 грудня 2024 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до директора ТОВ «Європа-Транс ЛТД» з заявою про виконання рішення суду, в якій просили: 1. Виконати постанову Рівненського апеляційного суду по справі №568/1205/23 та перерахувати 40 000 гривень 00 копійок на наступні реквізити: отримувач [PERSON] , р/р [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк», ідентифікаційний код отримувача 3341904520, призначення платежу відшкодування заподіяної моральної шкоди згідно постанови суду №568/1205/23; 2. Виконати рішення Радивилівського районного суду Рівненської області по справі №568/1205/23 та перерахувати 10 000 гривень 00 копійок за наступними реквізитами: отримувач [PERSON] , р/р [NUMBER] ПАТ КБ «Приватбанк», ідентифікаційний код отримувача 2474616515, призначення платежу відшкодування заподіяної моральної шкоди згідно постанови суду №568/1205/23 (а.с.32). Згідно платіжної інструкції №27 від 14 лютого 2025 року, ТОВ «Європа-Транс ЛТД» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 гривень 00 копійок, як відшкодування моральної шкоди згідно рішення Радивилівського районного суду по справі №568/1205/23 (а.с.33). Відповідно до платіжної інструкції №24 від 07 лютого 2025 року, ТОВ «Європа-Транс ЛТД» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000 гривень 00 копійок, як відшкодування моральної шкоди згідно постанови Рівненського апеляційного суду по справі №568/1205/23 (а.с.34). Таким чином, позивач ТОВ «Європа-Транс ЛТД» відшкодувало [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду, яка була заподіяна відповідачем [PERSON] внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, під час виконання ним трудових обов`язків. Згідно ч.1 ст.3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Матеріальна відповідальність працівників - це один з видів юридичної відповідальності, що виражається в обов`язку працівників покрити повністю або частково матеріальну шкоду, що була заподіяна з їх вини. Згідно ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Положеннями ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. При цьому, за статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відшкодування шкоди, завданої працівником установі, регулюється нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі № 760/15085/18). Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою він перебуває в трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. Судом встановлено, що підставою даного позову є заподіяння відповідачем [PERSON] , внаслідок вчинення, під час перебування у трудових відносинах з позивачем ТОВ «Європа-Транс ЛТД» та виконання своїх трудових обов`язків, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, моральної шкоди третім особам, при цьому позивач ТОВ «Європа-Транс ЛТД» виконавши обов`язок перед третіми особами щодо відшкодування заподіяної шкоди на підставі норм ЦК України, отримало право зворотної вимоги до відповідача [PERSON] щодо такого відшкодування в тому самому обсязі, в якому таке право має особа, безпосередньо якій таку шкоду було завдано. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем відзиву на позовну заяву та заперечень не подано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Європа-Транс ЛТД» підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №3168 від 28 березня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 3028 гривень 00 копійок (а.с.5). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 3028 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved