Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.01.2025 р. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] із позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 123160,10 грн, та судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 06.07.2024 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та відповідача, останнього було визнано виним у скоєному ДТП, на момент якого цивільно-правова відповідальність не була застрахована. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Lexus GX460, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . Зазначений автомобіль ж спільною власністю подружжя позивача та його дружини [PERSON] , фактично свідоцтво про право власності видано на ім`я [PERSON] . Позивач звертався до судового експерта для проведення оцінки матеріальної шкоди, яку визначено висновком у розмірі 283110,10 грн. та отримав рішення про відшкодування від МТСБУ у розмірі 160000,00 грн., та фактично отримав 159950,00 гривень, та вважає належною сумою для відшкодування залишились грошові кошти у розмірі 123160,10 гривень. Також позивач просить стягнути витрати на експерта в розмірі 5000,00 гривень та витрати по сплаті судового збору. 30.01.2025 р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали цивільного позову надійшли в провадження судді Донцова Д.Ю. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.02.2025 р. прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. У судове засідання учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. У позовній заяві представник позивача просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до Відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 04.02.2025 р. відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Верховний Суд у постанові від 26.03.2025 у справі №676/5975/21 вказав, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Відповідач отримав поштове відправлення 19.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Єдина заява по суті справи, яка міститься у справі є позовна заява. Відзив від відповідача до суду не надходив. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.07.2024 року о 15.00 годин в м. Одеса, вул. Троїцька, [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz c200, д/з [NUMBER] проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем Lexus GX 460 д/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У результаті зіткнення транспортні засоби тримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2024 року по справі №522/12109/24 [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] дата реєстрації 23.12.2022 транспортний засіб Lexus д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] . \~ \~ \~ \~Власниця транспортного засобу [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , який керував автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від14.08.1999 р. \~ \~ \~ \~Крім того, суду надано довіреність від 18.07.2024 р. [PERSON] на ім`я [PERSON] щодо транспортного засобу Lexus д.н.з. [NUMBER] , з якою позивач отримав виплату з МТСБУ. \~ \~ \~ \~Відповідно до висновку експерта №128-24 складеного 05.08.2024 р. судовим експертом Крутих Є.О. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля LEXUS GX 460 реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 06.07.2024 року, визначається рівною 283110,10 грн. \~ \~ \~ \~Згідно з Листом МТСБУ по справі 105071 прийнято рішення про виплату [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 160000,00 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно скріншоту з онлайн банкінгу позивач 26.09.2024 р. отримав по справі 105071 згідно наказу №3.1/18309 від 25.09.2024 р. 159950,00 гривень, також вбачається відрахування 50 гривень комісії за послуги банку позивача, тому суд враховує, що виплата становить 160000,00 гривень, оскільки відповідач не може відповідати за договірні відносини між позивачем та банком та встановленні комісії. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Доказів укладення відповідачем договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів судом не встановлено. \~ \~ \~ \~Згідно частин першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі (деліктне зобов`язання). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення абро втрата певного особистого майнового блага. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з вимогами ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 2 ст.1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як зазначено в абз.1 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Вирішуючи питання щодо підстав заявлених вимог позивачем, який не є власником за свідоцтвом про реєстрацію транспортного, суд враховує ті обставини, що позивачем надано докази, що власником є його дружина та реєстрації транспортного засобу відбулось в період шлюбу, а також ті обставини, що фактично позивач керував пошкодженим транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95 цс 20) зазначено, що «факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на заявлені вимоги, та встановлені фактичні обставини відповідачем завдано шкоду у розмірі 283110,10 гривень, які частково були відшкодовані МТСБУ, а саме у розмірі 160000,00 гривень, а отже належною сумою до відшкодування є 123110,10 гривень, саме в такому розмірі суд задовольняє позовні вимоги, оскільки є необґрунтованим стягнення комісії банку позивача. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Здійснюючи розподіл судового збору, судом враховано, що задоволено розмір позовних вимог на суму 123110,10 грн, що становить 99,96% від 123160,10 грн., а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1231,11 гривень. Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Це підтверджується судовою практикою, зокрема постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22. Враховуючи ті обставини, що позивачем понесено витрати у зв`язку з проведення експертизи у розмірі 5000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.3784123257.1 від 24.04.2024, зазначені витрати також стягуються з відповідача на користь позивача. Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial