Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

24 січня 2025 року ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Капітал" через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за споживчим договором №4286682 від 10.01.2024 року в розмірі 46 572,63 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,4 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 31.01.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Капітал" та його представник Городніщева Є.О. копію ухвали про відкриття провадження у справі отримали 03.02.2024, які були направленні на їх офіційні елеронні адреси. Відповідач [PERSON] цивільний позов з додатками та копію ухвали про відкриття провадження у справі не отримала, зворотне повідомлення повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Так, відповідач не повідомив суд про зміну адреси реєстрації чи проживання. Оскільки згідно з інформацією, зазначеною у повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором №06\~102\~278\~200 23, позов з додатками та копія ухвали суду відповідачу не вручено, а поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", то суд приходить до висновку, що згідно ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідачу вручено вказане поштове відправлення і фактично вона є повідомленою про розгляд справи в суді першої інстанції. Також, відповідачу 21.02.2025 на її електронну адресу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, тому [PERSON] фактично є повідомленою про розгляд справи в суді першої інстанції, відзиву на позов не надала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 10.01.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено електронний договір №4286682 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 3000 грн., строк кредиту 360 днів, який було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 59768. Відповідно п.1.4.1 стандартна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору, знижена процентна ставка -1,63% в день (п.1.4.2). Згідно п.1.5.1 орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою на весь строк користування кредитом 99\~923,40% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 30 000 грн. До договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, яка також, підписана відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 59768. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. ТОВ "Лінеура Україна" виконало умови кредитного договору, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» вих. №2643_250114133156 від 14.01.2025, згідно якого 10 січня 2024 року о 18:01:30 ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» у рамках співпраці з ТОВ "Лінеура Україна" за договором на переказ коштів ФК-19/03-21 від 12.03.2019 перерахувало кошти в сумі 3000 грн на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , яку вона зазначила у договорі (п.2.1 договору). Номер транзакції в системі iPay.ua 330197712. З огляду на викладене, кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . 17.01.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено додатковий електронний договір до договору №4286682 від 10.01.2024. Сума кредиту за додатковим договором -2500 грн. Враховуючи внесені зміни до договору №4286682 від 10.01.2024, які оформлені додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту (п.п.1.2-1.3 додатковгого договору) сума кредиту на дату укладення додаткового договору становить 5500 грн. Строк кредиту та періодичність сплати процентів залишаються незмінні (п.1.5 додаткового договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою -139\~138,77% річних, за зниженою ставкою 59\~226,63% річних (п.1.7.1, 1.7.2 додаткового договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк кредиту -54\~500,00 грн, за зниженою ставкою- 53\~231,25 грн. Додатковий договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 58855. До договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, яка також, підписана відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 58855. ТОВ "Лінеура Україна" виконало умови кредитного договору, що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек» вих. №202500114-2 від 14.01.2025, згідно якого 17 січня 2024 року о 15:59:24 ТОВ «Пейтек» у рамках співпраці з ТОВ "Лінеура Україна" за договором про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №03012024-1 від 2024-01-03 перерахувало кошти в сумі 2500 грн на платіжну картку клієнта від ТОВ "Лінеура Україна" № [NUMBER] , яку вона зазначила у договорі. З огляду на викладене, кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] , яка належить відповідачу. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. В подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушила вищезазначені умови кредитного договору та не повернула грошові кошти кредитодавцю за кредитним договором. За розрахунком ТОВ "Лінеура Україна" станом на 25.10.2024 року, загальний розмір заборгованості відповідача становив: 36\~810,13 гривень, що складається з: заборгованості з тіла кредиту -5\~499,98 грн, заборгованості за процентами 31\~310, 15 грн. 25.10.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу № 25/10/2024, у відповідності до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" передало (відступило) ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" прийняло належні ТОВ "Лінеура Україна" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024. Таким чином, до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" перейшли всі права і щодо права вимоги до [PERSON] за договором №4286682 від 10.01.2024 року та додаткового договору до нього від 17.01.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36\~810,13 грн (а.с.56). Оскільки за договором факторингу ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" отримало право грошової вимоги до боржників, строк виконання зобов`язання за яким настав або виникне в майбутньому, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належали первісному кредитору, тому позивачем в межах строку дії договору №4286682 від 10.01.2024 у період з 26.10.2024 по 04.01.2025 (71 календаний день) було здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 9762,5 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по процентам, наданим позивачем (а.с. 54). Відповідачу 28.10.2024 року був направлений лист про відступлення фактору права грошової вимоги за кредитним договором на її електрону пошту, що підтверджується повідомленням ТОВ "Лінеура Україна" від 28.10.2024. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 змінено найменування ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»). Відповідач перед позивачем має заборгованість за кредитним договором №4286682 від 10.01.2024 року у сумі 46 572,63 грн. з яких: 5\~499,98 грн. заборгованість за основним боргом (сума кредиту), 31\~310,15 грн. - нараховані проценти первісним кредитором, 9762,5 грн нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» проценти за 71 календарних дні. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України\~«Про споживче\~кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст.\~628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~639\~ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України" Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, вказане положення законодавства передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає умовам кредитного договору. Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України\~«Про електронну\~комерцію» та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору. На підтвердження факту укладення даного договору відповідачем свідчить зазначення в договорі її особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору . Відповідно до ч. 5 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Підписавши даний договір №4286682 від 10.01.2024 та додатковий договір до нього, відповідач погодилась з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів ТОВ "Лінеура Україна". Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що сторони в даних правовідносинах керуються Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі і щодо підписання документів електронним підписом. Судом встановлено, що відповідачу було надано одноразові ідентифікатори для підписання вказаного кредитного договору та додаткового договору до нього. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариств за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між кредитодавцем та відповідачем не були б укладені. Таким чином, сторони договорів узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Правила надання споживчих кредитів є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644\~ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодився з ними. У Постанові від 16.122020 р по справі №561/77/19 Верховний Суд висловив наступну позицію: якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦКУ). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України.) Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За таких обставин суд вважає, що договір позики був укладений та підписаний в електронній формі і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627\~ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладення договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Крім того, Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента. Згідно ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.\~629\~ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Ч.1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ч.1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з наданих позивачем доказів фінансова установа виконала свій обов`язок своєчасно та у повному обсязі, а [PERSON] порушила умови договору та зобов`язання по погашенню кредиту. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. В даному випадку позивачем надано докази про направлення відповідного повідомлення на електронну адресу відповідача про відступлення права вимоги за його невиконаним кредитним договором та необхідність виконання у зобов`язанні перед новим кредитором. Після відступлення права грошової вимоги, [PERSON] не було здійснено жодного платежу для погашення наявного в нього боргу за вищевказаними договорами, ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язання по кредитному договору, за\~яким кредитодавець виконав умови\~договору повністю\~і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права\~ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна",\~ тому позов слід задовольнити в межах заявлених позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року укладеного між ТОВ "Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевою Є.О., копію ордера серії АІ №1792502, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію заявки №6280 на виконання доручення до вказаного договору про надання правової допомоги з переліком наданих послуг на суму 10\~000 грн, актом прийому - передачі виконаних робіт згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року на суму 10\~000 грн, яка підлягає оплаті клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції у справі законної сили (п.4.4 договору), рахунок на оплату №6280/01-2025 від 14.01.2025. Враховуючи викладене, та відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, а відтак такі витрати в розмірі 10 000,00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем. Розподіл судових витрат між сторонами необхідно вирішити в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved