Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

У березні 2025 року надійшла позовна заява Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Ейс» до [PERSON] . В обґрунтування поданого позову ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» зазначено про те, що 12.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено Кредитний договір №130970 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, який містить графік платежів та персональні умови кредитування, та загальної публічної частини про споживчий кредит, що розміщена на веб-сайті кредитодавця. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля -ідентифікатора. Відповідно до умов вказаного Договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит в розмірі 5\~556,00 грн не пізніше наступного дня після укладення договору. А позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу. Відразу після вчинених дій Відповідача, 12.02.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» ініціювало переказ коштів згідно з договором на платіжну карту № [NUMBER] , що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодвця. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі та перерахував грошові кошти на банківську карту відповідача. Відповідач не виконував умови Договору належним чином, не сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. 12 липня 2024 року Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 12072024, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 130970 від 12.02.2024. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 12072024 від 12.07.2024 від ТОВ «ФК «Кредіплюс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10 213, 90 грн. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №130970 від 12.02.2024, становить 10\~213,90 грн., з яких - 5556 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту, 4256 гривень 90 копійок заборгованість за відсотками та 401 гривень 00 копійок - комісія. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути на його користь із відповідача разом із понесеними судовими витратами та сплаченим судовим збором за подання позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 24 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк». Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. На адресу суду повернувся поштовий конверт із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подаввідзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом 12 лютого 2024 року між ТОВ ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір №130970 (надалі по тексту - Договір), який складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіків платежів, та Загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини про споживчий кредит, що прозміщена на веб-сайті кредитодавця. Відповідно до пункту 2.1. Договору, кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений пунктом 2.6. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у підпункті 2.2.1. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно з пунктом 2.6. Договору та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2.2.1. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5556.00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 4000.32 грн. на картку позичальника № [NUMBER] ; у розмірі 1555.68 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно пункту 2.5 індивідуальної частини. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2.3. Договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в пункті 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2.5. Договору, комісія за надання кредиту складає 1 555,68 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом 2.6. Договору, загальний строк кредитування за цим Договором складає 70 днів з 12.02.2024 (дата надання кредиту) по 22.04.2024. \~ \~ \~ \~За пунктом 2.8. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 637 910,80% річних. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 2.9.1. Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 11373 (одинадцять тисяч триста сімдесят три) гривні 58 копійок. Договір підписаний відповідачем 12.02.2024 електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора 389b0181. Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк» на ухвалу суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Згідно з випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 12.02.2024 по 17.02.2024 було зараховано 4000,32 грн. \~ \~ \~ \~12.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова компанія» «Ейс» укладено договір факторингу №12072024, згідно з умовами якого до позивача переходить право вимоги до боржників за кредитними договорами , вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №12072024 від 12.07.2024 - Реєстр боржників - до ТОВ ФК «Ейс» позивача перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму заборгованості 10\~213,90 грн. Згідно з карткою обліку виконання договору, представленої ТОВ «ФК «Кредіплюс», з 12.02.2024 по 22.04.2024 відповідачем не здійснено жодної оплати. За цим розрахунком, загальна сума заборгованості, яка залишається непогашеною відповідачем за Кредитним договором № 130970 від 12.02.2024 становить 10\~213, 90 грн: 5\~556, 00 грн тіло кредиту , 4256,00 грн - відсотки за користування кредитом, 401,00 грн комісія. Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі\~ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1\~статті 626 ЦК України). Згідно з частина 1\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1\~статті 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2\~статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] 12.02.2024 укладено кредитний договір №130970, який підписаний у визначеному\~Законом України «Про електронну комерцію»\~порядку та підписано одноразовим ідентифікатором. Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 5\~556,00 грн. Кошти [PERSON] були зараховані на картковий рахунок № [NUMBER] . Разом з тим, станом на час звернення позивача до суду, як вбачається із складеної первісним кредитором картки обліку виконання договору №130970, загальна сума заборгованості, яка залишається непогашеною відповідачем за Кредитним договором № 130970 від 12.02.2024 становить 10\~213, 90 грн: 5\~556, 00 грн тіло кредиту , 4256,00 грн - відсотки за користування кредитом, 401,00 грн комісія. Указане свідчить, що грошові кошти, отримані за кредитним договором перебували у користуванні відповідача, однак після закінчення строку кредитування [PERSON] не виконав свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування ними. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими позивачем доказами. При ухваленні рішення суд враховує те, що основними економіко-правовими характеристиками кредиту є строковість, зворотність та платність. За відсутності хоча б однієї з цих ознак договірні відносини між сторонами не можуть вважатися відносинами кредиту. Відтак, у кредитних правовідносинах проценти є платою за користування коштами подібно до плати за користування будь-яким іншим майном, а обов`язок позичальника сплатити проценти є елементом конструкції кредитного зобов`язання за участю спеціального суб`єкта\~банка або фінансової установи. З письмових доказів, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог вбачається, що між сторонами виникли саме кредитні відносини, а тому до стягнення підлягає як сума отриманого кредиту, так і відсотки, які підлягають сплаті за його користування. Розрахунок розміру відсотків, які підлягають до стягнення, у повній мірі відповідає умовам договору кредитування, що були у встановленому порядку погоджені із позичальником та зафіксовані у пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявці на укладення кредитного договору, відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) Договору. У суду відсутні докази про те, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, однак він належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, порушивши умови кредитного договору. При цьому суд враховує те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався і жодних доказів на спростування доводів позивача не надав. Підсумовуючи викладене та, враховуючи принципи змагальності і диспозитивності, та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення. Відтак, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» слід стягнути заборгованість за відповідним кредитним договором. Щодо судових витрат Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: копію Договору про надання правничої допомоги від 04.02.2025 №04/02/25-01; Акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7000, 00 грн. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved