Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

07.03.2025\~позивач через\~адвоката Пінчук\~К.О.\~звернулася до\~Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова з\~позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь додаткові витрати,\~пов`язані з\~утриманням дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі\~13\~243,30\~грн. Ухвалою судді від 11.03.2025 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.04.2025. 07.04.2025 розгляд справи відкладено на 19.05.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання 19.05.2025 позивач не з`явилася, представник позивача подала заяву, в якій позов підтримала та просила провести розгляд справи без її участі в порядку заочного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За письмовою згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 16.07.2008 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12.07.2016 у цивільній справі № 748/1009/16-ц (а.с. 18). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2016 у цивільній справі № 750/9244/16-ц стягнуто з [PERSON] ,\~ [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2016 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19-20). 27.02.2021 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб; прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.\~12). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.05.2024 у цивільній справі № 750/275/24 змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.12.2016 на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки, встановивши спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Стаханов Луганської області, на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3\~200,00\~грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 21-24). Із акта від 14.01.2025 убачається, що у квартирі [ADDRESS] не зареєстровані, але проживають: [PERSON] , 1979 року народження; [PERSON] , 1984 року народження; [PERSON] , 2008 року народження; [PERSON] , 2022 року народження; [PERSON] , 2024 року народження (а.с. 13). Як убачається з довідки від 23.02.2024 № 4.1/15, прапорщик внутрішньої служби [PERSON] , дійсно проходить службу в державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)» з 31.12.2021 по теперішній час (згідно наказу ДУ «КВК (№115)» від 30.12.2021 № 37/ОС-21) (а.с. 17). Позивач у позовній заяві зазначає, що донька [PERSON] внаслідок падіння зі сходів отримала серйозну травму, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на оплату консультацій лікарів, реабілітацію, оздоровче лікування та придбання ліків, які позивач оплачує самостійно. Крім того, з квітня 2024 року донька сторін [PERSON] відвідує танцювальні та гімнастичні заняття в «Студії здорового руху», які також оплачуються позивачем. На підтвердження указаних обставин позивачем надано: -копію магнітно-резонансної томографії грудного відділу хребта № 46562 від 06.12.2019, за змістом якої у [PERSON] , [INFO] , має місце «МР-картина гострого компресійного перелому тіла Th6 I ст. Консолідований компресійний перелом тіла Th8 I ст.» (а.с. 25); -копію довідки ортопедо-травматологічного відділення КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня», виданої [PERSON] , [INFO] , з якої убачається встановлення діагнозу «компресійний перелом тіла VIII грудного хребця» (а.с. 26); -копії консультативних висновків спеціаліста КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня» від 08.02.2019, 06.03.2019, 05.10.2019 та 01.09.2020, якими [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз «компресійний перелом тіла VI грудного хребця», «порушення постави»; рекомендації: «ЛФК, масаж спини», «СМТ на грудний відділ № 10», «обмеження навантажень (спец група) 6 місяців», «нагляд в поліклініці» (а.с. 27-30); -копію консультативного висновку спеціаліста КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня», лікаря ортопеда від 01.06.2023, яким [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз «остеохондропатія обох великогомілкових кісток», «порушення постави»; рекомендації: «реабілітація в умовах ОДЦ» (а.с. 31); -копію довідки та курортної книжки, виданих [PERSON] , 2008 року народження, про те, що вона перебувала на санаторно-курортному лікуванні у м. Трускавець, ЛОК «Жасмин» з 09.07.2024 по 19.07.2024, вартість санаторно-курортних послуг 16\~250,00 грн (а.с. 32, 33-36); -копії проїзних квитків для [PERSON] за маршрутом «Чернігів - Київ», «Київ - Львів» на 08.07.2024, вартість яких становить 495,00 грн; за маршрутом «Львів Трускавець» на 09.07.2024 № 041 вартістю 106,01 грн, а також у зворотному напрямку копії проїзних квитків на поїзд № 042, № 142 за маршрутами «Трускавець Львів» вартістю 113,61 грн та «Львів Чернігів» вартістю 585,46 грн (а.с. 37-38, 39); -копію довідки № 1, виданої [PERSON] , про те, що її дочка [PERSON] дійсно відвідує тренування у Студії здорового руху з квітня 2024 року по теперішній час; оплата за місяць тренувань становить 1\~000,00 грн (а.с. 40); -копії платіжних інструкцій на загальну суму 8\~963,51 грн про оплату тренувань [PERSON] у Студії здорового руху по 1\~000,00 грн щомісяця, а також про оплату за пошив костюму для виступу у сумі 885,00 грн та за тканину на костюми для виступу у сумі 301,51 грн, платник [PERSON] (а.с. 41-52). Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що половину вартості вказаних послуг має сплатити відповідач як додаткові витрати на дитину. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, необхідні додаткові, розмір яких повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила позов. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Частиною першою статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Оскільки позивач понесла додаткові витрати на лікування дитини, її реабілітацію, тренування та оздоровлення за лікарським призначенням, що підтверджується наявними у справі доказами, а відповідач зобов`язаний брати участь у таких витратах, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених додаткових витрат на утримання [PERSON] , у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: ордер адвоката на надання правничої (правової) допомоги, копію договору № 27.01/25-01 про надання правничої допомоги від 27.01.2025, укладений між позивачем та адвокатом Пінчук К.О., копію додаткової угоди № 1 до договору №\~27.01/25-01 про надання правничої допомоги від 27.01.2025, копію рахунку-фактури від 28.02.2025, платіжну інструкцію від 03.03.2025 про оплату послуг адвоката у сумі 4\~000,00 грн (а.с. 53-59). Оскільки [PERSON] не заявлено клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, суд не знаходить правових підстав самостійно ініціювати втручання у договірні відносини між позивачем та його адвокатом та зменшувати такі витрати без волевиявлення відповідача. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved