Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ БУДИНОК» (далі - ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК») про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів за договором будівельного підряду, інфляційних втрат, 3% річних, пені та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 22 грудня 2023 року сторони уклали договір підряду № 02/12/01, за умовами якого відповідач зобов`язувався виконати будівництво будинку із власних матеріалів, площею 77.35 кв.м., провести монтажно оздоблювальні роботи будинку відповідно до погодженого сторонами кошторису, вартість яких складає 1\~535\~000 гривень, у термін до 22 червня 2024 року, на земельній ділянці позивача, що розташована за межами населеного пункту Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Відповідно до пунктів 4.12, 9.1 договору у випадку, якщо роботи по будівництву будинку будуть не завершені, то відповідач зобов`язаний повернути всі сплачені кошти позивачу. Крім того, при невиконанні відповідачем з його вини погодженого терміну виконання робіт, позивач вправі вимагати від нього зменшення вартості виконаних робіт, в сумі не більше 20% від вартості договору. 09 квітня 2024 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, якою передбачили збільшення робіт на об`єкті (будівництво огорожі) на суму 91\~226 гривень та встановили строк їх виконання: з 07 травня 2024 року до 17 травня 2024 року. Додатковою угодою № 2 від 09 квітня 2024 року сторони домовились, що термін виконання робіт продовжується до 22 серпня 2024 року, а додатковою угодою № 3 від 10 липня 2024 року до 17 вересня 2024 року включно. Вказуючи, що на виконання умов договору він 26 грудня 2023 року сплатив авансовий платіж в розмірі 460\~500 гривень, крім того, у березні квітні 2024 року оплатив кошти згідно з Актами виконаних робіт на загальну суму 327\~708 гривень, у серпні 2024 року оплатив роботи із встановлення септика на суму 42\~440 гривень та на виконання додаткової угоди №1 - 91\~226 гривень, а всього сплатив відповідачу грошові кошти на загальну суму 921\~874 гривень, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором підряду у встановлений строк, претензії про їх виконання або повернення коштів залишив без відповіді, через що позивач переживав тривожність, розчарування та відчуття несправедливості, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 921\~874 гривень основного боргу, 1\~909.54 гривень 3% річних, 2\~566.40 гривень інфляційних втрат, а також пеню на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 342\~097.50 гривень, 30\~000 гривень моральної шкоди та судові витрати. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2024 року вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Турійського районного суду Волинської області, що надійшла до вказаного суду 30 жовтня 2024 року. Суддя своєю ухвалою від 31 жовтня 2024 року прийняла вказану цивільну справу до провадження, позовну заяву - до розгляду, відкрила провадження у справі та призначила підготовче засідання. Суд своєю ухвалою від 30 грудня 2024 року закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Веремчук Н.Л. у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позов не подавав. Суд своєю ухвалою від 22 травня 2025 року постановив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частинами першою та другою статті 883 ЦК України підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Як установив суд, що 22 грудня 2023 року [PERSON] та ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК» уклали договір підряду № 02/12/01, за умовами якого відповідач зобов`язувався виконати будівництво будинку із власних матеріалів, площею 77.35 кв.м., провести монтажно оздоблювальні роботи будинку відповідно до погодженого сторонами кошторису, вартість яких складає 1\~535\~000 гривень, у термін до 22 червня 2024 року, на земельній ділянці позивача, що розташована за межами населеного пункту Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області (далі договір, а. с. 13-16). Відповідно до пунктів 4.12, 9.1 договору у випадку, якщо роботи по будівництву будинку будуть не завершені, то відповідач зобов`язаний повернути всі сплачені кошти позивачу. Крім того, при невиконанні відповідачем з його вини погодженого терміну виконання робіт, позивач вправі вимагати від нього зменшення вартості виконаних робіт, в сумі не більше 20% від вартості договору. 09 квітня 2024 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, якою передбачили збільшення робіт на об`єкті (будівництво огорожі) на суму 91\~226 гривень та встановили строк їх виконання: з 07 травня 2024 року до 17 травня 2024 року (а. с. 24). Додатковою угодою №2 від 09 квітня 2024 року сторони домовились, що термін виконання робіт продовжується до 22 серпня 2024 року, а додатковою угодою №3 від 10 липня 2024 року до 17 вересня 2024 року включно (а. с. 28, 29). Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають із договору будівельного підряду. За змістом статей\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений в зобов`язанні строк (термін) його виконання. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи видно, що на виконання умов договору позивач [PERSON] 26 грудня 2023 року сплатив авансовий платіж в розмірі 460\~500 гривень, крім того, у березні квітні 2024 року оплатив кошти згідно з Актами виконаних робіт на загальну суму 327\~708 гривень, у серпні 2024 року оплатив роботи із встановлення септика на суму 42\~440 гривень та на виконання додаткової угоди №1 - 91\~226 гривень, а всього сплатив відповідачу грошові кошти на загальну суму 921\~874 гривень (а. с. 25-27, 30-40). Відповідач ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК» взяті на себе за договором зобов`язання відповідно до вимог статей\~526,\~629 ЦК України\~належним чином не виконав, що виразилося у невиконанні робіт в обумовлений договором та додатковими угодами до нього строк, не завершив навіть роботи по виготовленню фундаменту. Надіслані на його адресу претензії позивача про повернення сплачених коштів відповідач залишив без відповіді та задоволення (а. с. 42-47). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 921\~874 гривень основного боргу, оскільки відповідач порушив умови укладеного із позивачем договору та не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного будівництва будинку та проведення монтажно оздоблювальних робіт. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає і відповідачем суду надано не було. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України \~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладений у постанові\~Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 308/7051/21. Відповідно до розрахунку позивача 3% річних становить 1\~909.54 гривень, збитки від інфляції 2\~566.40 гривень, є підставними та підлягають стягненню з відповідача на підставі статті 625 ЦК України. Щодо стягнення пені. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Відповідно до положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Установивши, що позивач [PERSON] виконав умови додаткової угоди №1 від 09 квітня 2024 року до договору, якою сторони передбачили збільшення робіт на об`єкті (будівництво огорожі) на суму 91\~226 гривень та встановили строк їх виконання: з 07 травня 2024 року до 17 травня 2024 року, повністю вніс обумовлену в додатковій угоді №1 суму, а ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК» допустило істотне порушення умов договору і не приступило до виконання робіт, передбачених додатковою угодою №1, суд дійшов висновку, що\~позивач вправі вимагати стягнення з відповідача пені\~у розмірі, встановленому частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», розмір якої відповідно до розрахунку позивача за період з 18 травня 2024 року по 19 вересня 2024 року становить 342\~097.50 гривень. Згідно із\~статтею 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись із цим позовом до суду та обґрунтовуючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач вказував на те, що відповідач порушив його права, як споживача, оскільки не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором підряду у встановлений строк, претензії про їх виконання або повернення коштів залишив без відповіді, через що позивач переживав тривожність, розчарування та відчуття несправедливості. Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд виходить з конкретних установлених обставин цієї справи, оцінки ступеня та глибини моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок порушення його прав споживача, та враховуючи вимоги розумності, справедливості і співмірності завданої моральної шкоди, вважає доцільним стягнути з відповідача ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК» на користь позивача [PERSON] 30\~000 гривень моральної шкоди. За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача - ТОВ «МОДУЛЬ БУДИНОК» на користь позивача [PERSON] 921\~874 гривень основного боргу, 1\~909.54 гривень 3% річних, 2\~566.40 гривень інфляційних втрат, 342\~097.50 гривень пені, 30\~000 гривень моральної шкоди. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються \~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження\~ № 12-171гс19). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень представник позивача через підсистему «Електронний суд 24 березня 2025 року надала договір про надання правничої (правової) допомоги № 24/10/01 від 01 жовтня 2024 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 24/10/01 від 01 жовтня 2024 року, Акт про надані послуги [PERSON] адвокатом Веремчук Наталією Леонідівною за договором про надання правової допомоги №24/10/01 від 01 жовтня 2024 року, рахунок- фактуру за договором про надання правничої допомоги №24/10/01 від 01 жовтня 2024 року та додатковою угодою № 1 до цього договору ( а.с. 86, 87, 88, 89). За змістом частини щостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати щодо сплати судового збору стягненню не підлягають та компенсуються за рахунок держави. Разом з тим, витрати на професійну правничу допомогу на суму 15\~000 гривень є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідач клопотання про їх зменшення не заявляв, неспівмірності цих витрат наданим адвокатом послугам не спростував. Таким чином, відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу\~ в розмірі 15 000 гривень. На підставі викладеного, статей\~23, 526,\~530,\~625,\~629,\~875, 883 ЦК України, та

Outcome: approved