Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

02 грудня 2024 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що [INFO] померла її мама - [PERSON] , після смерті якої залишилось майно - житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] . Спадкоємцем після матері за заповітом був син позивачки [PERSON] , який загинув [INFO] . Також зазначає, що має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті своєї матері - [PERSON] на підставі ст. 1241 Цивільного кодексу України, оскільки, на момент відкриття спадщини [INFO] була інвалідом ІІІ групи, однак на момент смерті, позивач проживала окремо, заяви про прийняття спадщини у встановлений строк не подала. Зазначає, що не може в нотаріальному порядку успадкувати спадкове майно, через те, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 19.12.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 21.01.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засіданні не з`явилася, проте її представник подав заяву у якій просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримує із підстав зазначених у позові та просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте її представник в судове засідання скерував письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, заявлені позивачем позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення. Враховуючи ч.3 ст.211 ЦПК України оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов такого висновку. Із матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с.24). Документами про родинні відносини підтверджується, що позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] (10-22). Згідно довідки виданої Городищенською сільською радою №361 від 28.09.2023 року встановлено, що згідно запису будинкової книги №72 значиться житловий будинок з погосподарськими та побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS] за [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала разом із внуком [PERSON] (а.с.23). До матеріалів справи долучено копію свідоцтва про смерть [NUMBER] відповідно до якого [PERSON] помер [INFO] (а.с.25). Позивач до матеріалі справи долучив довідку ВЛН №044234 про встановлення ІІІ групи інвалідності довічно (дата огляду 28.10.2003) (а.с.30). Приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області постановою від 04 червня 2024 року відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском встановленого законом шестимісячного строку (а.с.26). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що «якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16». Також судом встановлено, що в установлений законом строк спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв її син [PERSON] , як спадкоємець за заповітом шляхом спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті. Дана обставина підтверджується дослідженою в ході розгляду справи копією довідки виданої Городищенською сільською радою №361 від 28.09.2023 року, та не заперечується учасниками справи. На підтвердження поважності причин пропуску, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини та підтвердження об`єктивної неможливості прийняття спадщини, позивач не навела жодних обґрунтованих підстав, не надала жодного належного та допустимого доказу та під час розгляду справи позивачем не було подано жодних клопотань про витребування таких доказів. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття/відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування, яким у даному випадку є право на обов`язкову частку у спадщині. Таким чином, суд, дійшов висновку про відсутність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка помер [INFO] . Позивачем не наведено жодних обставини, які є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та які не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому, з врахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed