Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Зміст позовних вимог У березні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що сторони не проживають з відповідачем з серпня 2024 року; фактичні сімейні відносини з відповідачем припинені. Окрім вимоги про розірвання шлюбу, позивачка також просить неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з нею. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Від позивачки надійшла заява, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками та судової повістки на адресу його зареєстрованого місця проживання; поштове відправлення повернулося до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що поштове відправлення вручено відповідачу та він є повідомленим про розгляд справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 702, що підтверджується виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.05.2015. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Норми права та мотиви суду Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів сторін, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, відповідач не надав заперечень, що син - [PERSON] , [INFO] , залишиться проживати разом з позивачкою, суд вважає за можливе залишити проживати дитину разом з матір`ю.

Outcome: approved