Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення заборгованості в сумі 8495,40 грн.\~за кредитним\~договором №7227676\~від 01.11.2023\~р.\~та заборгованості\~в сумі\~9253,00\~грн.\~за кредитним\~договором №1289654\~від 10.11.2023\~р.. \~Позовна заява\~мотивована тим,\~що позивач\~набув право грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитними договорами, виникла заборгованість в загальній сумі 17745,40 грн.. Представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС», в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та день судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.11.2023 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №7227676 про надання споживчого кредиту. Згідно умов Кредитного договору сума кредиту складає 3000,00 грн. зі строком кредитування 360 днів з періодичністю сплати кожні 30 днів. Зазначений кредитний договір було укладено в електронному вигляді та підписано електронним підписом одноразовим індикатором С1078. 01.11.2023 р. відповідачу було перераховано кошти в сумі 3000,00 грн. на його платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується витягом від 14.08.2024 р. №20240814-2.1. Крім того, 10.11.2023 р. між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №1289654 про надання споживчого кредиту. Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 1000,00 грн. зі строком кредитування 360 днів з періодичністю сплати кожні 30 днів, стандартна процентна ставка за кредитом становить 25% в день, знижена процентна ставка становить 0,010%. Зазначений кредитний договір було укладено в електронному вигляді та підписано електронним підписом одноразовим індикатором А104. 10.11.2023 р. відповідачу було перераховано кошти в сумі 1000,00 грн. на його платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом від 02.08.2024 року №20240802-3686. Також позивачем наданий розрахунок заборгованості (карта обліку), який узгоджується з умовами договорів споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за цим договором. 31.07.2024 р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01.02-22/24, відповідно до умов якого, право вимоги за договором №7227676 про надання споживчого кредиту від 01.11.2023 року перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС». 24.07.2024 р. між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №2407-24, відповідно до умов якого, право вимоги за договором №1289654 про надання споживчого кредиту від 10.11.2023 року перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Отже, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договорів факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача, за кредитними договорами, в загальному розмірі 17745,40 грн.. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 ЦК України) Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. У ст. 536 ЦК України закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас у ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено: якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10.04.2018 р. у справі №910/10156/17, термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі №464/3790/16-ц , під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до кредитних договорів, згідно із наданим позивачем розрахунком боргу та випискою по рахунку позичальника, загальна заборгованість відповідача становить 17745,40 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором №7227676, становить 8492,40 грн., з яких 3000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 5492,40 грн. заборгованість по відсотках; заборгованість за кредитним договором №1289654, становить 9253,00 грн., з яких 1000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 8253,00 грн. заборгованість по відсотках. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів відповідачу. Відповідач не надав суду докази, що сума заборгованості є меншою або відсутня. Натомість, заборгованість підтверджується довідкою - розрахунком суми заборгованості по договорах. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з викладеного вище, порядку, умов та обставин укладення Кредитних договорів між сторонами, добровільності даних договорів з боку сторін, наявності заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, заперечень та/або відзиву на позовну заяву відповідачем надано не було, так як не надано доказів, які спростовують наявність заборгованості відповідача перед позивачем та підтверджують належне виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved