Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що 26 червня 2022 року [PERSON] , [INFO] , отримав у позику від позивача 220 000 гривень, які він зобов`язався повернути у повному обсязі до 31 січня 2023 року. Проте, станом на момент звернення позивача до суду термін виконання зобов`язання Відповідачем прострочений. На неодноразові прохання позивача про добровільну сплату суми заборгованості відповідач не реагує та ухиляється від повернення зазначеної суми боргу. При цьому\~,\~позивач зазначає,\~що згідно пункту 1.2 договору сторони дійшли згоди про відсоткову ставку у 8% річних за користування позикою. Пункт 5.1 передбачає що позичальник при порушенні строку повернення позики, який вказаний у п. 4.1 Договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 10\~000 грн., а також пеню у розмірі облікової ставки НБУ від загальної суми позики, зазначеної у п. 1.1 Договору, за кожний день прострочення, починаючи з 31-го дня прострочення і закінчуючи днем повного повернення позики. При цьому, згідно затвердженому рішенню Правління НБУ від 13 червня 2024 року № 205-рш "Про розмір облікової ставки", що набирає чинності з 14 червня 2024 року, облікова ставка становить до 13% річних, тому до суми боргу додається 28\~600 грн. З урахуванням наведеного у позові, позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за борговою розпискою у розмірі 276\~200,00 грн., з яких: 220000,00 грн. сума заборгованості за договором позики за період з 26.07.2022 року до 31.01.2023 року; 17600,00 грн. 8% річних за користування позикою; 10000,00 грн. штраф; 28600,00 грн. пеня у розмірі облікової картки НБУ та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~762,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. При цьому , у матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання також повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, 26.07.2022 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір грошової позики №1, згідно умов якого позикодавець передає Позичальнику грошові кошти у розмірі 220\~000 грн. (Двісті двадцять тисяч грн. 00 коп), а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму у термін встановлений п. 2.1. (п.1.1. Договору). Договір процентний. Сторони дійшли згоди про відсоткову ставку у 8 % річних за користування позикою (п. 1.2. Договору). Згідно п. 2.1. Договору, позика надається строком до 31.01.2023 року. Грошові кошти за позикою надаються у безготівковій формі шляхом банківського переказу (п. 3.2. Договору). Відповідно до п. 5.1. Договору, при порушенні строку повернення позики, який вказаний у п. 4.1 Договору, позичальник сплачує штраф у розмірі 10 000 (Десять тисяч грн 00 коп.), а також пеню у розмірі облікової ставки НБУ від загальної суми позики, зазначеної у п. 1.1 Договору, за кожний день прострочення, починаючи з 31-го дня прострочення і закінчуючи днем повного повернення позики. На підтвердження наявності заборгованості та вимог позивача до відповідача про повернення заборгованості, до позовної заяви позивачем долучені скріншоти переписки з абонентом іменованим «Samoff». Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Як убачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року за наслідками розгляду справи N 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Згідно\~ст. 1087 ЦК України, розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або безготівковій формі. Розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України. Відповідно до\~ст. 1088 ЦК України, під час здійснення безготівкових розрахунків допускається застосування платіжних інструкцій, передбачених законодавством України, банківськими правилами та звичаями ділового обороту. Сторони у договорі мають право обрати будь-який вид безготівкових розрахунків на свій розсуд. Згідно п. 3.2. умов Договору, грошові кошти за позикою надаються у безготівковій формі шляхом банківського переказу. \~ \~ \~ \~У той же час, у матеріалах справи відсутні й суду не надано позивачем [PERSON] будь-які належні, допустимі і достатні докази на підтвердження перерахування коштів позичальнику [PERSON] відповідно до вимог ЦК України та на який банківський рахунок такі були переказані відповідно до п. 3 . умов договору грошової позки №1 . Більше того, ні в змісті договору позики, ні в будь-яких інших документах долучених до матеріалів справи, реквізити повного карткового рахунку відповідача [PERSON] не зазначено. Відтак, позивачем у суді не доведено, що позичальнику було надано грошові кошти в строк, у розмірі та на умовах встановлених договором грошової позии №1 . Окрім цього, суд не бере до уваги долучені позивачем до позовної заяви скірншоти з переписки на підтвердження наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики, який є предметом розгляду даної справи, оскільки , при дослідженні таких, суд не може встановити, що дана переписка велася саме з відповідачем [PERSON] і борг про який йдеться у листуванні стосується саме договору грошової позики № 1 від 26.07.2022 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу\~статті 81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами\~ст. 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи та оскільки не було доведено факту переказу позивачем коштів відповідачеві у відповідності до умов Договору позики, та відповідно факту існування боргового зобов`язання, тому суд вважає, що позов є необґрунтованим, й за цих підстав в задоволенні такого слід відмовити.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed