Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

\~\~ \~\~ \~ \~ \~\~ Позивачка звернулася до суду з цим позовом, і вона та її представник суду пояснили, що 30 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Криничанського районного суду від 10.06.2014 шлюб розірвано. Вихованням дитини, її розвитком та здоров`ям займається виключно позивачка, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини з моменту розірвання шюбу. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не проявляє зацікавленості її життям та здоров`ям, не створює належних умов для забезпечення всебічного розвитку та дозвілля доньки, не створює умов для отримання нею освіти. Оскільки, відповідач самостійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не бажає турбуватися про психологічний та фізичний розвиток дитини, тому позивачка просить позбавити його батьківських прав. Представник відповідача [PERSON] заперечує проти задоволення позовних вимог, пояснивши у судовому засіданні, що позивачка налаштовує дитину проти батька та перешкоджає їх спілкуванню. Начальниця Служби\~у справах\~дітей Криничанської\~селищної ради\~ [PERSON] \~суду показала,\~що,\~дійсно,\~було розглянуто\~звернення і\~надано висновок\~про доцільність\~позбавлення батьківських\~прав [PERSON] ,\~оскільки батько\~ухиляється від\~виконання і\~нехтує батьківськими\~обов`язками. Неповнолітня [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з батьком не спілкується, він не виходить з нею на зв`язок, не цікавиться її життям вже давно. Мати на неї тиск не чинить стосовно спілкування. Перевіривши матеріали справи, вислухавши сторони та неповнолітню [PERSON] , суд встановив, що 30 квітня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від даного шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області (справа № 178/823/14-ц) від 10.06.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (набрало законної сили 23.06.2014 року). Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому будинку від 26.02.2024 року в будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки з навчального закладу Аулівського ліцею Криничанської селищної ради вихованням дівчинки займається мати, з наданої характеристики класного керівника та батьківського комітету зроблено висновок, що батько участі у навчанні та вихованні дитини не приймає. У довідці КНП «Центральна лікарня» Криничанської селищної ради , Аулівської амбулаторії вказано,що з народження і до теперішнього часу мати з`являлася на профілактичні огляди, проведення щеплень та з питань лікування. Умови проживання матері задовільні, придатні для виховання і розвитку дитини, донька забезпечена усім необхідним для комфортного проживання, навчання та проведення дозвілля. З батьком донька не спілкуються, та не має бажання спілкуватися в подальшому. Стосовно позбавлення батьківських прав батька не заперечує, та підтримує матір в даному питанні. Відповідно до судового наказу справа №178/1183/17 від 27.09.2017 року з [PERSON] на користь матері дитини [PERSON] , [INFO] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2017 року до досягнення повноліття. Згідно ухвали Криничанського районного суду Дніпропетровської області (справа №178/1186/19) від 15.04.2020 року вирішено зменшити розмір аліментів з частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та не більше 10 прожиткових мінімумів дитини відповідного віку, почати з 16 серпня 2019 року. В розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданою Верходніпровським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] має заборгованість з 2017 року і по теперішній час. Вихованням дитини, її розвитком та здоров`ям займається виключно позивачка, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини з моменту розірвання шюбу. [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не проявляє зацікавленості її життям та здоров`ям, не створює належних умов для забезпечення всебічного розвитку та дозвілля доньки, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Частинами першою, другою статті 27 цієї Конвенції визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмо їстатті 7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155\~СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7\~СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватисяз максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою третьою статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у конкретному випадку суд враховує, якнайкращі інтереси дитини, забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є сприятливим. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява№ 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача. Доводи позивачки ґрунтуються на невиконанні відповідачем батьківських обов`язків, зокрема зазначала, що відповідач життям дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися та брати участь у її вихованні, матеріально не допомагає. З приводу доводів представника відповідача про те, що мати дитини чинить відповідачу перешкоди у спілкуванні з донькою не підтверджується належними доказами. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про звернення відповідача, як батька дітей до правоохоронних органів або органів опіки та піклування з приводу чинення йому з боку матері дітей перешкод у спілкуванні. У правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання слід вирішувати в контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що контакту із батьком у дитини взагалі немає і відповідач не вживає заходів щодо налагодження стосунків з донькою, не цікавиться її станом здоров`я, тільки несистематично перераховує кошти для утримання, а отже свідомо нехтує обов`язками батька щодо доньки. [PERSON] на данний час знаходиться за кордоном, з донькою не бачиться тривалий час. При цьому суд вважає, що сам факт позбавлення батьківських прав у судовому порядку, з огляду на обставини справи, скасовує лише правовий зв`язок між донькою та батьком, оскільки духовний та емоційний зв`язок між ними розірваний вже давно та відповідач не намагається його відновити. Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.) Доводи викладені у відзиві та запереченнях і надані пояснення в суді не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у позовній заяві та висновку Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом. Суд зауважує, що лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, що узгоджується з практикою Верховного суду (постанова від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). Ураховуючи викладене,

Outcome: approved