Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 25.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 471082-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 25.07.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір № 471082-КС-001 про надання кредиту. 25.07.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 471082-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 25.07.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено договір № 471082-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 17000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить процент за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 17000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 14.11.2024 утворилась заборгованість в розмірі 73 825,50 грн, що складається: з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 54 275,50 грн., суми прострочених платежів за комісією - 2 550,00 грн., які просять стягнути з відповідача, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 11.03.2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. На адресу суду від [PERSON] 17.03.2025 року надійшла зустрічна позовна заява, яка ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 17.03.2025 року прийнята до провадження та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. У зустрічній позовній заяві відповідач зазначив, що 25.07.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, укладено договір №471082-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма)» (надалі - договір). Умовами договору встановлено, що позивач надає відповідачу кредит у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) 00 копійок строком на 24 тижні. Пунктом 2.7. Договору встановлено, що термін дії Договору до 09.01.2024 року. Також, за змістом пунктів 2.4., 2.5., 2.8., 2.9., 2.12. встановлено, що стандартна процентна ставка за кредитом в день 2, 00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14850000. Комісія за надання кредиту 2550,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 44 160, 00 грн., який є споживчим. Позивач за зустрічним позовом вважає незаконними дії відповідача щодо порушення Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування» під час укладення договору, вважає за необхідним у судовому порядку здійснити захист його прав як споживача. У даному випадку договірні правовідносини виникли між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та фізичною особою - споживачем фінансових послуг. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно ст. ст. 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуютьсящомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Сума наданого кредиту складає 17000,00 грн., в той час як відсотки, незаконно нараховані в порядку умов договору, відповідачем у первісній позовній заяві визначені у розмірі - 54275 (п`ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят п`ять) гривень 50 копійок, що значно (більш ніж у три рази) перевищує суму кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тому просить суд визнати, що визначений у п. 2.4. Договору розмір відсотків є непропорційно великою сумою компенсації та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Комісія за надання кредиту (надалі - комісія) 2 550, 00. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений Договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Вважає, що під час укладення договору відповідачем було порушено права споживача (позичальника), які підлягають захисту у судовому порядку з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутніпослуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно до п. 1.4.11. ПРАВИЛ НАДАННЯ СПОЖИВЧИХ КРЕДИТІВ ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» від 27.06.2022 року: Комісія - комісія, пов`язана з наданням кредиту, яка передбачена договором. Розмір, строк та порядок сплати комісії визначається договором. В жодному документі, а ні в Договорі, а ні в ПРАВИЛАХ НАДАННЯ СПОЖИВЧИХ КРЕДИТІВ ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не зазначено розрахунку суми комісії, тобто які чинники вплинули на обчислення цієї суми саме в такому розмірі. У свою чергу, комісія у розмірі 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, передбачена п.2.5. договору. Комісія за надання кредиту (надалі - комісія), не є супровідною послугою кредитора, оскільки не зрозуміло, в чому саме полягає така послуга, та очевидно, що за наслідками надання такої послуги споживач (Позивач за зустрічним позовом) від виконавця послуги не отримує ніякого результату, тобто споживання послуги відсутнє. А тому просять визнати недійсним положення п. 2.5. договору №471082-КС-001 укладеного 25.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] з дати його укладання. Застосовати наслідки нікчемності до п. 2.5. договору №471082-КС-001 укладеного 25.07.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] з дати його укладання. Від представника позивача за первісним позовом надійшли додаткові пояснення у справі, де зазначивщо під час укладення Кредитного договору [PERSON] проходив відео-верифікацію, під час якої зазначив, що він самостійно подав заявку на отримання кредиту; надав повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації екрану з його зображенням та зображенням документів, що були пред`явлені ним під час здійснення відео-верифікації; підтвердив, що на нього не чинить тиск або вплив будь-яка інша особа з метою отримання кредиту; зазначив свій номер телефону [NUMBER] . Зазначив номер свого паспорта ID картки № [NUMBER] ; зазначив свою дату народження [INFO] . Відеозапис відео-верифікації додається. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦКУ встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст. 203 ЦКУ); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст. 203 ЦКУ); -Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст. 203 ЦКУ); -Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст. 203 ЦКУ); -Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст. 203 ЦКУ); -Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6 ст. 203 ЦКУ). У зустрічній позовній заяві [PERSON] не надала жодних належних та достатніх пояснень щодо того, які саме вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, були начебто недодержані сторонами в момент укладення кредитного договору. Детальні пояснення щодо правомірності встановлення у кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» комісії за надання кредитних коштів а також пояснення щодо нарахування процентів за кредитним договором та їх розміру, в тому числі із зазначенням відповідної судової практики апеляційних судів. Як вже зазначалося вище, [PERSON] не заперечує наступних юридичних фактів: Укладення кредитного договору з позивачем; Отримання кредитних коштів за Кредитним договором; Наявність заборгованості за Кредитним договором. А тому просять у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТОВ «Бізнес Позика» відмовити у повному обсязі. Від представника відповідача 03.04.2025 року за первісним позовом надійшов відзив на позовну заяву у якому зокрема зазначається, що відповідач не заперечує факту укладення договору, але не визнає позовні вимоги, щодо стягнення грошових коштів у розмірі 54 275 гривень 50 копійок в рахунок погашення платежів по процентах та 2 550 гривень 00 копійок в рахунок погашення платежів за комісією з підстав вказаних у зустрічному позові. На підставі викладеного просять відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 54 275 (п`ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят п`ять) гривень 50 копійок на користь позивача в рахунок стягнення суми прострочених платежів по процентах за договором та 2 550 грн. комісії. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судовому засіданні проти первісного позову заперечувала частково з підстав викладених у зустрічному позові. Первісний позов просила задовольнити. Суд, заслухавши представника відповідача за первісним позовом, дослідивши матеріали справи та встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, виходить з наступного. Між товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] 25.07.2023 року укладено договір № 471082-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 25.07.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти договір № 471082-КС-001 про надання кредиту. 25.07.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договіру № 471082-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 17000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 17000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Вказані обставини не заперечуютсья відповідачем та підтверджуються також наданими позивачем письмовими доказами, а також довідкою АТ «Універсал Банк» від 24 квітня 2025 року № БТ/Е-3081 з випискою про рух коштів, надану на вимогу суду. Відповідно до положень статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням частини 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Отже суд вважає, правовірним стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 471082-КС-001 від 25.07.2023 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, то вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: -доходи кредитодавця у вигляді процентів; - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; - інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Національний банк України має право встановлювати додаткові вимоги до складових розрахунку денної процентної ставки з метою уникнення недобросовісних практик розрахунку денної процентної ставки. Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За вказаних умов, сума нарахованих процентів є завищеною, тому суд застосовує наслідки нікчемнсоті правочину щодо визначення розміру процентів. Згідно розрахунку процентів в розмірі не більше 1% в день, з відповідача підлягає до стягнення 28730 грн. процентів за користування кредитом протягом 24 тижнів. (17000х169%). Не відповідає вимогам закону і стягнення комісії за договором, а тому в цій частині у задоволенні позову теж необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. За правилами ч. 5ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2ст. 215 ЦК Українинедійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 року у справі № 755/11636/21, від 08.02.2023 року у справі № 168/349/20, та постанові Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 755/9486/21. Крім того, відповідно до п. п. 3.1, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 (далі-Правила), у кредитному договорі або додатку до нього банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення. Банки також зобов`язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтувати вартість супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо). Разом з тим, відповідно до п.3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банка за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє споживач з метою встановлення, зміни чи припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Держава має сприяти забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри у суспільстві. Споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визнання особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп\\2011). Споживач може і не знати, що при оформленні кредитного договору він оформив з банком непотрібну йому послугу. Тому держава повинна забезпечувати захист громадян, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах. Таким чином, умови договору щодо обов`язку позичальника сплатити кредитодавцю комісію за ставкою 11% від суми кредиту одноразово, в силуст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про захист прав споживача слід відмовити, оскільки суд застосував наслідки нікчемності правочину в частині пунктів 2.4, 2.5. кредитного договору при розгляді первісного позову. Законодавець не визначає необхідності визнання недійсним нікченого правочину чи його частини, недійсність якого встановлена законом. За таких умов, застосування наслідків нікчемності умов правочину при розгляді первісного позову, є достатнім та ефективним способом захисту прав відповідача, і окремого рішення суду не потребує. З огляду на вимоги ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1502,00 грн. пропорційно задоволених позовних вимог. Виходячи з викладеного та

Outcome: partial