Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

30 квітня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 07 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Подружнє життя між позивачем та відповідачем фактично не склалося. З 2023 року у їхньому спільному житті почали проявлятися суттєві розбіжності у поглядах на побут, моральних та етичних орієнтирах та цінностях. Та з часом у відносинах між сторонами стали виникати конфлікти на ґрунті побутових питань, відсутності взаєморозуміння, проявленні різних підходів до розв`язанння сімейних питань і планування майбутнього. У грудні 2024 року подружні стосунки між позивачем та відповідачем остаточно припинилися, сторонни втратили почуття довіри та уваги один до одного. Кожен з них почав житии окремим життям, не проявляючи інтересу, або турботи, до потреб, прагнень чи проблем іншого. Відповідач до цього тривалий час виявляв байдужість до емоційного стану позивача, не підтримував у складних життєвих ситуаціях та це поступово призвело до відчуження і втрати емоційного зв`язку між ними. Й таким чином, попри всі спроби налагодити стосунки шляхом розмов, пошуку компромісів, консультацій зі спеціалістами тощо, позитивних змін у їх взаєминах не відбулося. Натомість весь час поглиблювалося нерозуміння, відчуження, що остаточно зруйнувало моральні підстави для існування подружнього союзу. Фактично подружнє життя сторін припинилося з грудня 2024 року, та наразі зведене лише до юридичного факту реєстрації шлюбу без реального сімейного співжиття та спільного побуту. Приймаючи до уваги той факт, що примирення між сторонами і подальше спільне життя є неможливим і суперечить особистим переконанням позивача, інтересам і прагненню до повноцінного сімейного життя, що передбачає любов, повагу, взаєморозуміння та взаємодопомогу, існує нагальна необхідність засвідчити давно існуючий юридичний факт відсутності подружніх взаємовідносин. У зв?язку з викладеним позивач вважає, що юридично шлюб між нею та відповідачем має бути також розірвано, оскільки його збереження є недоцільним і не відповідає реальним життєвим обставинам. Ухвалою суду від 01 травня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 28 травня 2025 року від останньої до суду надійшла заява, в якій вона підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 23 травня та 26 травня 2025 року від останнього до суду надійшли заяви в яких він зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 342 (а.с. 11). Згідно з\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони за наданий судом час примиритися не змогли, створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved