Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

17 лютого 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що сторони з 19 липня 1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач зазначає, що подружнє життя сторін не склалось через різні характери та різні погляди на сімейні стосунки. Фактично сім`я сторін припинила своє існування, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав, викладених вище. За таких обставин позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Натомість представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, також просив суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач відзив не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин у відповідності до ст.ст.211, 223, 240, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та здійснити розгляд справи по суті в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 19 липня 1996 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська за актовим записом №208, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про укладення шлюбу. Спільних малолітніх/неповнолітніх дітей сторони не мають. Як встановлено судом в ході розгляду справи, не спростовується матеріалами справи і не заперечувалось сторонами, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем наразі остаточно припинені, спільного господарства сторони не ведуть, не підтримують тісних стосунків, притаманних подружжю та сім`ї. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України. Так, відповідно до ст.ст.7, 18 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення. Положеннями ст.3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється і на підставі шлюбу. Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Нормами ст.ст.24, 56 СК України, ст.51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання. За змістом ст.ст.105, 106, 110 СК України вказана вище форма припинення шлюбу у випадку відсутності у подружжя спільних неповнолітніх дітей та за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично вже припинені та більше не відновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, враховуючи інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачем висловлено намір не змінювати її теперішнє прізвище на дошлюбне, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, ст.ст.10, 294 ЦПК України після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін « [PERSON] ». Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, які складаються зі сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1211,20 гривень,

Outcome: approved