Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», через систему «Електронний суд», звернувся в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором у розмірі 62628,24 грн, 2422,40 грн. - судового збору та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник ТОВ «ФК «Ейс» зазначив, що 19.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю « Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 847751880, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. 19.08.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів, згідно вищевказаного договору, безготівковим зарахуванням на банківську картку № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало умови кредитного договору. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ « Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 847751880 від 19.08.2023. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклади додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклади додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021. У даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2028 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклади додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022, при цьому умови договору залишилися без змін. 31.12.2022 сторони договору уклади додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023, при цьому умови договору залишилися без змін. 31.12.2023 сторони договору уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. 31.07.2024 ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн кредит» уклали договір факторингу № 31/0724-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн кредит» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн кредит» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. 26.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн кредит» і ТОВ «ФК «Ейс» уклади договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «ТОВ «ФК «Онлайн кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 62628,24 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором кредиту № 847751880 у розмірі 62628,24 грн. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін і надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте у прохальній частині позову просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих і розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами, у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 01 жовтня 2020 року. У зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Заяв і клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Згідно\~статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи і всебічно проаналізувавши обставини у їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.08.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 847751880, у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно за цим договором кредитодавець надає позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії на суму 12100 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користуванням ним у розмірі 2,10 % від суми кредиту за кожен день. 19.08.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів, згідно вищевказаного договору, безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «БАНК ВОСТОК» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 847751880 від 19.08.2023. У подальшому уклали ряд додаткових угод, якими продовжили строк дії договору. 31.07.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн кредит» уклали договір факторингу № 31/0724-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн кредит» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн кредит» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 26.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» уклади договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «ТОВ «ФК «Онлайн кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 62628,24 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач умови укладеного договору не виконує, кредит і відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422,40 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, на підтвердження яких позивачем були надані: договір про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27.12.2024, укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; додаткова угода № 18 від 27.12.2024 до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27.12.2024; акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27.12.2024, згідно якого позивач отримав від АБ «Тараненко та партнери» послуги вартістю 7000,00 грн, до яких входить: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 847751880 від 19.08.2023 (2 год., вартість 5000,00 грн); вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 847751880 від 19.08.2023 (2 год., вартість - 1000,00 грн), підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 847751880 від 19.08.2023 (1 год., вартість - 500,00 грн), підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 847751880 від 19.08.2023 (1 год., вартість - 500,00 грн). За змістом статті 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом із тим, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved