Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт її, [PERSON] , постійного проживання разом із спадкодавцем, [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 20.05.2019 року. Після смерті матері, [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами загальною площею - 53,5 кв.м, житловою площею - 34,9 кв.м, що розташовані на земельній ділянці площею - 600 кв.м. за вище зазначеною адресою. Зазначений житловий будинок з господарськими спорудами належав матері, [PERSON] , на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 3-572 від 30.12.2016 року, отриманого після смерті її чоловіка, батька позивачки, [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 20.07.2012 року. Зазначене свідоцтво про право на спадщину за законом було зареєстроване за індексним номером 33307836 державним нотаріусом П`ятої Одеської нотаріальної контори Ігнатенко М.М., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу 77581528 від 30.12.2016 року. Позивачка є рідною донькою [PERSON] \~та [PERSON] ,\~що підтверд\-жується\~свідоцтвом про\~народження серія\~ [NUMBER] \~виданого Іллічівським\~відділом ЗАГС\~м. Одеси 20.12.1964 року. З самого свого народження позивачка була зареєстрована та проживала разом з батьками, [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується домовою книгою на зазначений житловий будинок. 10.02.1990 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила своє прізвище, [PERSON] , на прізвище чоловіка, [PERSON] , після чого зареєстрували свого чоловіка, [PERSON] , за зазначеною адресою, за якою вони прожили разом з її батьками до 14.10.1998 року та були зареєстровані до вказаного часу. Після придбання чоловіком позивачки, [PERSON] , однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , позивачка, її чоловік, [PERSON] , та донька, [PERSON] , переїхали на постійне проживання за зазначеною адресою, у зв`язку з чим 26.03.1999 року виписалися та зареєструвалися за адресою перебування квартири. 27.10.2004 року позивачка розірвала шлюб з [PERSON] , та залишила прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 27.10.2004 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] з донькою одразу, на вимогу колишнього чоловіка, звільнили його квартиру та переїхали жити до її батьків за адресою : [ADDRESS] , при чому її донька, [PERSON] , одразу зареєструвалася за зазначеною адресою. Вирішуючи питання стосовно розподілу майна, нажитого за час перебування у шлюбі позивачка довгий час, до 2013 року, перебувала у судових процесах, продовжуючи проживати у своїх батьків, після чого 18.12. 2013 року була знята з реєстрації з квартири її колишнього чоловіка: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вона не змогла прописатися за адресою: [ADDRESS] по різним виниклим проблемам, а саме: - її батько, [PERSON] , на якого було оформлено право власності на зазначений житловий будинок, помер [INFO] ; -після її, [PERSON] , зняття з реєстрації 18.12.2013 року за адресою: [ADDRESS] , мати не могла дати згоду на її реєстрацію, так як не перебувала власником житлового будинку, який був оформлений на батька у зв`язку з неприйняттям нею спадщини після його смерті; - \~ \~ \~ \~ прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] , завершилося отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом лише 30.12.2016 року; - після отримання свідоцтва про право на спадщину, мати позивачки, [PERSON] довгий час до самої смерті тяжко хворіла, що унеможливлювало вирішити питання про її вихід до реєстраційної служби для вирішення питання про реєстрацію позивачки за адресою її проживання, а саме: [ADDRESS] . Позивачка вважала, що її постійне проживання з мамою, [PERSON] , дає їй, як доньці, яка перебуває спадкоємцем першої черги та фактично прийняла спадщину, що відкрилася після її смерті, право на отримання спадщини не залежно від її реєстрації за вказаною адресою. Донька позивачки, [PERSON] , з 2004 року була зареєстрована та постійно проживала разом із її мамою, а своєю бабусею, [PERSON] , до дня її смерті, перебуваючи спадкоємцем четвертої черги, також має право на прийняття спадщини, як особа, яка проживала їз нею однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. 11.03.2023 року [PERSON] звернулася до П`ятої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її мами, [PERSON] , посилаючись на родинні стосунки та зазначенням свого проживання разом з спадкодавцем, [PERSON] , однією сім`єю па протязі більше п`яти років, доглядом за нею, її похованням. 16.03.2023 року державний нотаріус зазначеної контори Ігнатенко М.М. винесла постанову, якою відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна [PERSON] , померлої [INFO] , зазначивши пропуск шестимісячного строку, передбаченого законом для прийняття спадщини та відсутність на час смерті спадкодавця реєстрації за місцем проживання померлої. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду для захисту своїх прав, передбачених законодавством України. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно, надала заяву про слухання справи у її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Надала заяву про визнання позовних вимог. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 20.05.2019 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами загальною площею - 53,5 кв.м, житловою площею - 34,9 кв.м, що розташовані на земельній ділянці площею - 600 кв.м. за вище зазначеною адресою. Зазначений житловий будинок з господарськими спорудами належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 3-572 від 30.12.2016 року, отриманого після смерті її чоловіка, батька позивачки, [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 20.07.2012 року. Позивачка є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверд\-жується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Іллічівським відділом ЗАГС м. Одеси 20.12.1964 року. З народження позивачка була зареєстрована та проживала разом з батьками, [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується домовою книгою на зазначений житловий будинок. 10.02.1990 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила своє прізвище, [PERSON] , на прізвище чоловіка, [PERSON] , після чого зареєстрували свого чоловіка, [PERSON] , за зазначеною адресою, за якою вони прожили разом з її батьками до 14.10.1998 року та були там зареєстровані. Після придбання чоловіком позивачки, [PERSON] , однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , позивачка, її чоловік, [PERSON] , та донька, [PERSON] , переїхали на постійне проживання за зазначеною адресою, у зв`язку з чим 26.03.1999 року виписалися та зареєструвалися за адресою перебування квартири. 27.10.2004 року позивачка розірвала шлюб з [PERSON] , та залишила прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 27.10.2004 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] з донькою одразу, на вимогу колишнього чоловіка, звільнили його квартиру та переїхали жити до її батьків за адресою : [ADDRESS] , при чому її донька, [PERSON] , одразу зареєструвалася за зазначеною адресою. Вирішуючи питання стосовно розподілу майна, нажитого за час перебування у шлюбі позивачка довгий час, до 2013 року, перебувала у судових процесах, продовжуючи проживати у своїх батьків, після чого 18.12. 2013 року була знята з реєстрації з квартири її колишнього чоловіка: [ADDRESS] . Позивачка не змогла прописатися за адресою: [ADDRESS] по різним виниклим проблемам. Факт постійного проживання позивачки разом з матір`ю, [PERSON] , починаючи з 25.10.2004 року, одразу після розірвання шлюбу з [PERSON] , без реєстрації місця проживання, підтверджується актом про підтвердження факту проживання без реєстрації від 29.04.2023 року, складеного та підписаного сусідами позивачки, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті З ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщи\-ни, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого стат\-тею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у час\-тинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2009 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: у разі, якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим спосо\-бом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотарі\-альному порядку. Відповідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільного права та інтереси, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Відповідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно частині третій статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного Кодексу. Відповідно частині другій статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] , постійно проживаючи із спадкодавцем, [PERSON] , на час відкриття спадщини, як спадкоємець за законом першої черги, у встановлений статтею 1270 ЦК України строк заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подавала, звернулася про отримання свідоцтва про право на спадщину, та є такою, що прийняла спадщину після смерті її матері, [PERSON] . Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог к повному об`ємі. На підставі викладеного та

Outcome: approved