Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

30 липня 2024 року представник заявника [PERSON] - адвокат Шестіріков А.В. звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив суд встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з січня 2020 року по теперішній час. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] прибув до України на навчання та отримав посвідку на проживання від 28.11.2019. В подальшому заявник познайомився з [PERSON] та став проживати з нею однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час заявник має намір отримати громадянство України, для чого необхідно або перебування у шлюбі з громадянкою України, або перебування у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Оскільки термін посвідки на постійне проживання закінчився в 2022 році, а у зв`язку з військовою агресією РФ поновлення таких посвідок для іноземців зупинено, встановлення факту поживання однією сім`єю є необхідним для звернення до органів Державної міграційної служби та подання відповідних документів для отримання громадянства України. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду з даною заявою. Ухвалою судді від 31 липня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. 12 вересня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи - Державної міграційної служби України, в яких зазначено, що перебування у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації не є підставою для отримання громадянства України, тобто встановлення даного факту не несе ніяких юридичних наслідків для заявника, враховуючи те, що особа може набути громадянство, зокрема перебуваючи в офіційному шлюбі з громадянином України. Крім того, згідно відомостей ГУ ДМС у Дніпропетровській області, куди звертався [PERSON] , останній мав посвідку на тимчасове проживання, яка була дійсна до 01.10.2020, а військова агресія РФ почалась 24.02.2022. Тобто, заявник завідомо вводить суд в оману, надаючи неправдиві відомості стосовно свого перебування на території України, та неможливості отримати документи, що підтверджують законні підстави для проживання на території України. Також, до заяви додано копію паспорту громадянина Нігерії, виданий на ім`я « [PERSON] », який не є паспортом заявника. Згідно рішення про примусове повернення до країни походження, а також звернення стосовно надання статусу «біженця», в усіх документах заявник вказує, що втратив паспорт та звертався з цього приводу із заявою до поліції. Заявник прибув на територію України 15.01.2020 та по сьогоднішній день не перетинав державний кордон, що свідчить про те, що заявником не було виконано рішення про примусове повернення до країни походження від 29.07.2022. За порушення правил перебування на території України відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Надані заявником копія свідоцтва про народження та витяг про реєстрацію батьком дитини не можуть підтвердити факт проживання заявника разом із заінтересованою особою, а лише підтверджує факт народження їх спільної дитини. Інших доказів на підтвердження факту спільного проживання заявником не надано. Зазначення заявником різних поштових адрес із [PERSON] навпаки підтверджує їх окреме проживання. На підставі викладеного, просили суд відмовити у задоволенні заяви [PERSON] у повному обсязі. 22 жовтня 2024 року представником заявника - адвокатом Шестіріковим А.В. через систему «Електронний суд» подано до суду заяву про долучення до матеріалів справи уточненої заяви про встановлення факту проживання сім`єю чоловіка та жінки, в якій зазначено вірне прізвище заявника « [PERSON] », а також додано до заяви копію дійсного паспорта заявника. В іншій частині (обґрунтування та прохальна частина) заява залишена без змін. 22 жовтня 2024 року заінтересована особа [PERSON] подала до суду заяву про визнання вимог, в якій зазначила, що вона не заперечує проти задоволення вимог [PERSON] та підтверджує викладені в заяві обставини. Ухвалою суду від 24 січня 2025 року за заявою представника заінтересованої особи \-- Державної міграційної служби України залучено до участі у справі в якості перекладача Шабанову К.І. Ухвалою суду від 31 січня 2025 року виправлено описки в ухвалі суду від 24.01.2025. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити та суду пояснив, що він приїхав до України з метою навчання та вступу до університету на строк 4 роки. Вважає, що на теперішній час він легально проживає в Україні, оскільки має сина, який народився в Україні і також тут проживає. Також зазначив, що з [PERSON] він проживає 5 років, а саме з 20.06.2020. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] йому необхідно для того, щоб продовжити термін перебування в Україні. У 2022 році вони звертались до органу державної реєстрації з метою реєстрації шлюбу, однак їм було відмовлено у реєстрації шлюбу, оскільки сплинув строк його перебування в Україні ще у 2021 році. Раніше не звертались до органів РАЦС, оскільки не були зацікавлені в цьому, а вже згодом вирішили зареєструвати шлюб. Представник заінтересованої особи Державної міграційної служби України, яка діє на підставі довіреності - Разнатовська А.Д., в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог[PERSON] та суду пояснила, що [PERSON] мав посвідку на проживання в Україні у зв`язку з навчанням, термін дії якої сплив 01.10.2020. 29 липня 2022 прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження. Заявник був обізнаний, що перебуває на території України нелегально. Його посвідка на тимчасове проживання була знищена у вересні 2022 року. У РАЦС та міграційної служби є доступ до єдиної бази, де працівники РАЦС побачили, що [PERSON] нелегально перебуває на території України, у зв`язку з чим відмовлено у реєстрації шлюбу. Також зазначила, що навіть у разі встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заявник не матиме підстав для залишення на території України, оскільки шлюб має бути зареєстрований не менше 2 років і необхідною умовою є офіційне перебування в країні не менше 5 років. В іншій частині надала суду пояснення, аналогічні викладеним у письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та суду пояснила, що 20.06.2020 вона познайомилась з [PERSON] . З вересня 2020 року вони почали проживати разом без реєстрації шлюбу і проживають так до теперішнього часу. Також зазначила, що на момент початку стосунків вона була одружена, отже раніше вони із заявником не могли зареєструвати свої відносини. Вона має доньку від першого шлюбу та спільного із заявником сина, [INFO] . Також зазначила, що з першим чоловіком вона розлучилась у квітні 2023 року і на той час вже була вагітна від заявника, однак, оскільки після розлучення з першим чоловіком не пройшло 10 місяців, тому дитина спочатку була зареєстрована на її прізвище. Вважає, що [PERSON] має право проживати на території України та не розлучатись із сином. Заслухавши доводи учасників справи та їх представників, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянином Федеративної Республіки Нігерія, що підтверджується копією паспорта громадянина Федеративної Республіки Нігерія № [NUMBER] . (а.с. 73) Як вбачається з копії повторного свідоцтва про народження, серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] , є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10) При цьому, згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № 00045523318 від 14.06.2024, в актовий запис про народження [PERSON]. № 930 від 28.11.2023 Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29 травня 2024 року на підставі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області № 172/181/24 від 15.04.2024 внесено відповідні зміни, а саме виключено відомості про батька [PERSON] , [INFO] , та внесено відомості про визнання батьківства - змінено прізвище дитини з « [INFO] » на « [INFO] », по батькові - з « [INFO] » на « [INFO] », а також внесено відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-13) В матеріалах справи також наявна копія заочного рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року, яка отримана судом з Єдиного реєстру судових рішень, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 серпня 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 961. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище [PERSON] Вказане заочне рішення суду набрало законної сили 20 квітня 2023 року. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Згідно з частинами першою і другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Аналогічні правові висновки викладено і у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № справа № 490/6057/19-ц (провадження № 61-18514сво21). Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , заявник [PERSON] зазначав, що метою встановлення зазначеного факту є залишення проживання ним на території України та отримання громадянства України. Так, відповідно до положень ст. 4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає ЗУ «Про громадянство України». Статтею 6 вказаного Закону визначено підстави набуття громадянства України. Зокрема, громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх заявою прийняті до громадянства України. За змістом ч. 2 ст. 9 Закону умовою прийняття до громадянства України, зокрема, є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років. Зазначена умова не поширюється на іноземців і осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянином України понад два роки. Отже, законом передбачено можливість набуття громадянства України, шляхом прийняття особи-іноземця до громадянства України у зв`язку із перебуванням цієї особи у шлюбі з громадянином України понад два роки. Відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Як зазначав в судовому засіданні заявник, він звертався до органу реєстрації актів цивільного стану з метою реєстрації шлюбу з [PERSON] , однак у здійсненні державної реєстрації шлюбу йому відмовлено через закінчення строку дії виданої йому посвідки на проживання на території України, у зв`язку з чим він звернувся до суду із відповідною заявою. В той же час, законом не передбачено можливості набуття громадянства України на підставі спільного проживання з громадянином України однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Отже, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, суд зазначає, що саме по собі встановлення факту проживання заявника з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу не матиме для [PERSON] жодних юридичних наслідків в аспекті можливості набуття громадянства України та підтвердження легальності перебування на території України. Крім того, відповідно до статті 25 Сімейного кодексу України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Тобто для встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. В той же час, судом було встановлено, що [PERSON] з 17.08.2018 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 20.03.2023 заочним рішенням суду. Таким чином, вимога [PERSON] щодо встановлення факту його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період з січня 2020 року по теперішній час суперечить вимогам статті 25 СК України, оскільки попередній шлюб останньої з [PERSON] був розірваний лише у квітні 2023 року, отже задоволення заяви призведе до порушення принципу одношлюбності, передбаченого статтею 25 СК України. Зазначена правова позиція узгоджується і з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц (провадження № 61-38901св18). За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту проживання сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Outcome: dismissed