Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс», в особі свого представника, звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості через систему «Електронний суд», в якій просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №103421540 від 12.04.2021 року у розмірі 49400,00 грн., а також сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.04.2021 в особистому кабінеті ТОВ «Мілоан» [PERSON] подано заявку на отримання кредиту №103421540. Дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. 12.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір №103421540 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, який було зазначена позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. \~ \~ \~ \~Відповідачем не виконанні належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 29.07.2021 року згідно із умовами договору відступлення права вимоги за Кредитним договором №103421540 від 12.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс» є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 49400 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн; заборгованість за відсотками становить 37500 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1900 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. \~ \~ \~ \~Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості та судових витрат передано за підсудністю до Франківського районного суду міста Львова. Згідно супровідного листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2025 року цивільна справа надійшла до Франківського районного суду м. Львова 03.03.2025. \~ \~ \~ \~Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 головуючим суддею визначено Мартьянову С.М. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.03.2025 року прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено проведення засідання. В судове засідання сторони та учасники страви не з`явилися, повідомлялися належним чином. Представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі повторно в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини не явки суду не повідомила. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що на підставі Анкети-заяви на кредит №103421540 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем [PERSON] 12.04.2021 року було укладеного Договір про споживчий кредит №103421540. За умовами кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. Кредит надавався на 30 днів з 12.04.2021. Дата повернення кредиту: 12.05.2021. Сума до повернення: 19400,00 грн. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 1900,00 грн. Нараховується одноразово за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту за договором; Проценти за користування кредитом: 7500,00 грн. Нараховується за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, встановлено суму кредиту\~10000,00 грн, строк кредитування\~15 днів, мета отримання кредиту\~на задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Спосіб надання: переказу на Картковий рахунок. Частиною 2\~статті 11ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законом України «Про електронну комерцію»\~та\~Законом України «Про електронний цифровий підпис». Згідно із пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У пункті 5\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Договір, укладений у електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19; від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18; від 07.10.2020 року № 127/33824/19. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, що підтверджується платіжним дорученням 26693827 від 12.04.2021. Крім того, в матеріалах справи, наявний розрахунок заборгованості за кредитом у гривні, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість в загальній сумі 49400, 00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 37500,00 грн.; заборгованість за комісією становить 1900,00 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~визначено, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. ч. 1,2\~ст. 1056-1 ЦК України). Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення кодексу, що регулюють договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 29.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги №05Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі за Кредитним договором №103421540 від 12.04.2021 року, за яким ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 49400, 00 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 37500,00 грн.; заборгованість за комісією становить 1900,00 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. Із врахуванням того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Діджи Фінанс» не повернуті, виходячи із вимог частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 49400,00 грн. заборгованості за кредитним договором. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується квитанцією №103421540 від 23.12.2024 року. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1,3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.3ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача\~ надано: акт №103421540 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30.09.2024 року, договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.08.2024, додаткова угода №103421540 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.08.2024 року, витяг з наказу №7-к від 05.10.2022 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №6585/10 від 26.04.2018. У зв`язку з наведеним, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved