Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Представник позивача адвокат Ковтун М.В. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «Каплинцівське», в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами оренди в сумі 13169,64 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8021 га (кадастровий номер 5323883200:00:014:0001), що розташована на території колишньої Каплинцівської сільської ради Полтавської області. Між [PERSON] та ПАТ «Каплинцівське», назва якого змінена на Приватне акціонерне товариство «Каплинцівське» було укладено 31 березня 2017 року договір б/н оренди вказаної земельної ділянки терміном до 31.12.2024. У відповідності до пункту 4.4 Договору Орендар зобов`язувався вносити орендну плату до 30 грудня відповідного року оренди. Відповідно до п. 4.1 Договору розмір орендної плати складає 13169,64 грн. за один повний рік користування земельної ділянкою. Проте зобов`язання в частині внесення орендної плати за 2024 рік оренди земельної ділянки орендарем не виконані, в результаті чого ПрАТ «Каплинцівське» заборгувало позивачеві орендну плату за 2024 рік. Сума боргу за договором, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача за 2024 рік становить 13169,64 грн., які позивач просить стягнути на свою користь. Окрім цього, позивач просить стягнути понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Ковтун М. В. надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги просить задовольнити, стягнувши на користь позивача заборгованість. Також просить вирішити питання судових витрат. Від представника відповідача ПрАТ «Каплинцівське» до суду надійшло клопотання, у якому представник відповідача просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги визнає, однак просив врахувати, що сума заборгованості підлягає стягненню з відрахуванням необхідних обов`язкових податків та платежів. Також представник відповідача просив зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката (а.с. 18-19). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на землю серії ПЛ № 105454, є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8021 га (кадастровий номер 5323883200:00:014:0001), що розташована на території колишньої Каплинцівської сільської ради Полтавської області (а.с. 7). 31 березня 2017 року між [PERSON] та ПАТ «Каплинцівське» було укладено договір оренди землі б/н від (а.с. 8-10). Згідно з пунктом 3.1 вказано, що Договір діє до 31.12.2024, перебіг якого, за взаємною згодою та домовленістю сторін, починається із дня проведення державної реєстрації права оренди за цим договором (в порядку, передбаченому законодавством України). Пунктом 4.1 цих договорів передбачена орендна плата за користування земельною ділянкою за погодженням сторін у розмірі 13169,64 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4 даних договорів. Відповідно до пункту 2.4 Договорів нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить 146329,30 грн. 08 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство «Каплинцівське» змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «Каплинцівське». Згідно статті 13 Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу\~України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України). Частиною 2 ст. 409\~ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Статтею 15 Закону України\~«Про оренду\~землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. У відповідності до ст.ст. 21-23\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (стаття 24 цього Закону). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] не отримував від ПрАТ «Каплинцівське» орендну плату за передані у користування належні йому земельні ділянки за 2024 рік. Представником позивача розраховано заборгованість, виходячи із визначеного п. 4.1 договору оренди землі орендною платою у розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (146329,30 грн.), зазначеної у пунктц 2.4 даного договору, сума боргу за період 2024 року складає 13169,64 грн. Суд погоджується із наданим представником позивача розрахунком заборгованості виходячи із встановлених судом обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства. За приписами п. 170.1.1. ч. 170.1. ст. 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Таким чином при перерахуванні стягнутої на підставі рішення суду орендної плати орендар (боржник у виконавчому провадженні) зобов`язаний утримати з неї та сплатити у передбаченому законодавством порядку ПДФО та ВЗ. Відповідач як податковий агент при виконанні даного рішення суду зобов`язаний буде самостійно нарахувати, утримати та сплатити податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі до бюджету від імені та за рахунок платника податку від суми 146329,30 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, а відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що зазначив у клопотанні та надав його до суду, стягненню з останнього на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 50 відсотків, а інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Встановлено, що правничу допомогу позивачу здійснював адвокат Ковтун М. В. (а.с. 12-13), якому позивач оплатив його послуги за оформлення позовної заяви в сумі 3000 грн (а.с. 11). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., яка полягала у підготовці адвокатом до суду позовної заяви, є співрозмірними із складністю справи та наданими послугами адвоката, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Враховуючи викладене, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги позивача [PERSON] визначено задовольнити в повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню, а саме в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved