Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

І. Описова частина Короткий зміст позовних вимог До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 16.01.2025 надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить визнати незаконною та скасувати постанову нотаріуса, скасувати обтяження у виді заборони відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що її мати, [PERSON] , володіла житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . 10.02.1999 [PERSON] уклала договір довічного утримання з [PERSON] у зв`язку зі старістю. Однак 22.07.1999 за рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області, за позовом [PERSON] до [PERSON] , було розірвано вказаний договір довічного утримання. Відповідно до рішення суду, цю земельну ділянку та будинок було повернуто у власність [PERSON] . Це рішення набрало законної сили. 03.10.2008 [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок із надвірними будівлями. Договір дарування був нотаріально посвідчений, при цьому під час укладання договору не існувало заборон щодо відчуження цього майна. Однак, згідно з Єдиним реєстром заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, є інформація про обтяження та заборону відчуження житлового будинка [ADDRESS] . У листопаді 2024 року вона звернулася до нотаріуса, і було встановлено, що ця інформація щодо заборони відчуження внесена до реєстру 07.10.2008 як архівний запис. Це сталося вже після розірвання договору довічного утримання від 10.02.1999 року, з ухваленням рішення суду 22.07.1999 і після укладення договору дарування 03.10.2008, що й спонукало позивачку звернутися з цим позовом. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.01.2025 було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 24.03.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивачка в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач виконувач обов`язків державного нотаріуса Добровеличківської нотаріальної контори Кіровоградської області Шевченко Н.Г. в судове засідання не з`явилась надала до суду заяву про слухання справи за її відстуності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином, поштовий конверт повернувся з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". Крім того, судом здійснювалося оголошення на офіційному сайті суду. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З договору довічного утримання в зв`язку зі старістю від 10.02.1999 встановлено, що [PERSON] передає у власність [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується повністю та довічно утримувати [PERSON] ( а.с.10). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.07.1999 встановлено, що договір довічного утримання розірвано між [PERSON] та [PERSON] посвідчений Добровеличківською нотаріальною конторою Кіровоградської області від 10.02.1999. Будинок за адресою [ADDRESS] повернути на праві власності [PERSON] ( а.с.11). Зі змісту договору дарування житлового будинку з надвірною будівлею від 03.10.2008 року встановлено, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Зареєстровано в реєстрі за №3221 ( а.с.12). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки 400263989 від 22.10.2024 встановлено, що підстава обтяження б/н 10.02.1999 Добровеличківська нотконтора, об`єкт обтяження будинок за адресою [ADDRESS] , власник [PERSON] ( а.с.13). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Так, в статті 41 Конституції України закріплені гарантії захисту права власності, згідно яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Положенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст.9 Конституції України визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст.317 ЦК України). Приписами ст.321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999р. № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою, реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 відповідно до ст.8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор, нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Згідно зі ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п.п.5.1 п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки з рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; в інших випадках, передбачених законом. Отже як випливає з обставин позову і доданих до нього доказів, інформація про заборону відчуження будинку у Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна була внесена лише 07.10.2008, тобто через дев`ять років з моменту виникнення підстав для реєстрації такої заборони у зв`язку з укладенням договору довічного утримання від 10.02.1999 та повідомлення Добровеличківської нотаріальної контори від 10.02.1999. Також інформація про цю заборону внесена до реєстру, але відсутня інформація про її припинення відповідно до судового рішення від 22.07.1999 року, яке набрало законної сили 02.08.1999 року. Таким чином, у реєстрі зареєстровано заборону відчуження будинку, але не забезпечено її зняття або скасування у зв`язку з набранням судовим рішенням законної сили. Статтею 428 ЦК УРСР (чинного на час укладення договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] від 10.02.1999 р., та на час набрання законної сили 02.08.1999 р. рішенням Добровеличківського районного суду від 22.07.1999 р. про розірвання цього договору) передбачалося, що договір довічного утримання може бути розірваний за вимогою відчужувача, якщо набувач майна не виконує обов`язків, взятих ним на себе за договором. При розірванні договору з зазначених підстав будинок повинен бути повернутий відчужувачеві. Отже суд з`ясував, що після розірвання договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] від 10.02.1999 року, на підставі вказаного вище судового рішення від 22.07.1999, житловий будинок був повернутий [PERSON] . Як вже зазначено, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , про що у визначений законом порядок уклала нотаріально посвідчений договір дарування, який зареєстрований у державному реєстрі 13.10.2008, про що свідчить відповідний реєстраційний запис на самому договорі, а також вказана заборона зазначена у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 400263989 від 22.10.2024. Оскільки договір довічного утримання від 10.02.1999, на підставі якого було встановлено заборону відчуження житлового будинку, був законним способом припинений розірваний відповідно до судового рішення від 22.07.1999, накладене на його підставі обтяження у вигляді заборони відчуження має бути судом скасоване. Це забезпечить належний захист права власності позивачки права розпоряджатися житловим будинком та усуне перешкоди для його вільного використання. Проаналізувавши матеріали справи, а також усі докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що наявна заборона порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпорядження вказаним майном. Враховуючи зазначене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved