Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 19 лютого 2025 року позивач ТОВ «ФК «ЕЙС», за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд», звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 946082370 від 14 січня 2021 року в розмірі 52409,69 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказують, що 14 січня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 946082370 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових позики, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого відповідач добровільно заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору та плановий строк дострокового повернення кредиту, протягом якого застосовуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період; зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку № [NUMBER], на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 13000,00 грн., пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини та уклав кредитний договір. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, з подальшими Додатковими угодами. За умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 946082370 від 14 січня 2021 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, з подальшими додатковими угодами, відповідно до умов ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло права вимоги до боржників ТОВ «Таліон Плюс», зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 26 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 946082370 від 14 січня 2021 року. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Рух справи. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року справу передано на розгляд Оболонському районному суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2025 року справу прийнято до провадження, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданій позовній заяві представник позивача просив суд проводити розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся без вручення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, позивачем перед зверненням до суду з позовом копія позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання (а.с.43). Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки заперечення представника позивача щодо заочного розгляду справи відсутні. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 14 січня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога») та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua, укладено кредитний договір № 946082370 (а.с.48-50). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV72PB7», який було відправлено йому на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаній у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 14 січня 2021 року, в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с. 57). Згідно паспорта споживчого кредиту до договору № 946082370, наданого позивачем, тип кредиту: кредитна лінія; ліміт кредиту: 13000,00 грн.; строк кредитування - 30 днів (з можливістю продовження строку); мета отримання кредиту: на споживчі цілі; фіксована процентна ставка - 138,70% річних; реальна річна процентна ставка - 137,75% річних; процентна ставка, що застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 839,50% річних (а.с. 47). Відповідно до платіжного доручення від 14 січня 2021 року, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало на платіжну картку [PERSON] [NUMBER] грошові кошти в розмірі 13000,00 грн., на виконання умов договору № 946082370 (а.с. 61). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. 31 грудня 2021 року укладена Додаткова угода №27 до договору факторінгу та 31 грудня 2023 року укладена додаткова угода №32. Відповідно до умов договорів до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 946082370 від 14 січня 2021 року (а.с. 74-77). В подальшому між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткові угоди №19, №26, №27, №31 та №32, якими строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року поступово було продовжено до 31 грудня 2024 року (а.с. 12, 13, 14, 70, 80). Відповідно до реєстру прав вимоги № 133 від 11 травня 2021 року, на виконання договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 946082370 від 14 січня 2021 року в сумі 35125,11 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12956,75 грн.; заборгованість за відсотками - 22168,36 грн. (а.с.15-16). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло права вимоги до боржників ТОВ «Таліон Плюс», зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (17-19). Згідно умов Додаткової угоди № 2 до договору факторингу №05/0820-01, укладеної між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» 03 серпня 2021 року, сторони домовилися продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 22). 30 грудня 2022 року додатковою угодою № 3 до договору факторингу №05/0820-01 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» продовжили строк дії договору до 30 грудня 2024 року (а.с. 23). Відповідно до реєстру прав вимоги № 10 від 31 липня 2023 року, на виконання договору факторингу №05/0820-01, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 946082370 від 14 січня 2021 року в сумі 52409,69 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12956,75 грн.; заборгованість за відсотками - 39452,94 грн. (а.с.24-25). В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 946082370 від 14 січня 2021 року відповідно до договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року (а.с. 90-93). Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 26/12/Е від 26 грудня 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 946082370 від 14 січня 2021 року в сумі 52409,69 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12956,75 грн.; заборгованість за відсотками - 39452,94 грн. (а.с. 26). Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 946082370, наданої позивачем, загальна заборгованість відповідача станом на 15 січня 2025 року становить 52409,69 грн. (а.с. 33). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Між сторонами виникли правовідносини, щодо належного виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Судом перевірений розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 52409,69 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» (а.с.32). Позивачем надано суду копії договорів факторингу, акти прийому-передачі реєстру боржників, витяги з реєстру боржників до договорів факторингу, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «ФК «ЕЙС» одержало від первісного кредитора право вимоги по заборгованості. Договори факторингу, укладені між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» у встановленому порядку також недійсними не визнані, тобто в силу ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК «ЕЙС», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Щодо стягнення судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України (а.с.44). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року; додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги № 27/12/24-01 від 27 грудня 2024 року; акт прийому-передачі надання послуг від 27 грудня 2024 року, що складається з складання позовної заяви - 5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості - 1000,00; підготовка адвокатського запиту - 500,00 грн.; підготовка та подача клопотання - 500,00 грн., а всього на загальну суму 7000,00 грн.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956; довіреність ТОВ «ФК «ЕЙС» на ім`я адвоката Тараненка А.І. (а.с.34-40). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) міститься висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved