Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Представник «ВІН ФІНАНС» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № L8704617 від 06.09.2018 року у загальному розмірі 26461,84 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 06.09.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L8704617, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» надало відповідачу позику у сумі 10600 грн. 01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії № L8704617 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідачки. Станом на дату укладення договору № №01072019 від 01.07.2019 відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 17 434 грн. 25.07.2024 року відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів й комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором за кредитним договором № L8704617 від 06.09.2018 року у загальному розмірі 26 461,84 грн., яка складається з суми заборгованості 17 434 грн., суми інфляційних втрат 7457.02 грн., суми 3% річних - 1570,82 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судові засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Позивач зазначає, що 06.09.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № L8704617, підписаний відповідачем електронним підписом. Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу грошові кошти в загальній сумі 10600 грн. з терміном погашення, з урахуванням всіх додаткових угод, до 19.12.2018 року. Заборгованість за договором № L8704617 від 06.09.2018 року у загальному розмірі 26 461,84 грн., яка складається з суми заборгованості 17 434 грн., суми інфляційних втрат 7457.02 грн., суми 3% річних - 1570,82 гр. 01.07.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L8704617 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідачки. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги (станом на 01.07.2019 року) сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 17 434 грн. 25.07.2024 року перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач стверджує, що 06.09.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № L8704617. Однак будь-яких первинних документів які б підтверджували укладення такого договору, а також самого договору стороною позивача суду не надано. Для повного та всебічного розгляду справи суд 24 лютого 2025 року витребовував у ТзОВ «ВІН ФІНАНС» належним чином засвідчені копії договору кредитної лінії № L8704617, розрахунок заборгованості за вказаним договором на дату закінчення строку дії договору та реєстр боржників із якого можна було б встановити, чи передано заборгованість за договором кредитної лінії № L8704617, який укладений із [PERSON] . Але, незважаючи на нагадування щодо необхідності виконання ухвалу суду, позивач ухвалу суду не виконав та не повідомив про причини невиконання. У статті 1077 ЦК України визначено поняття договору факторингу. Договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512,514ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями відповідача на підставі договору факторингу №01072019 , укладеного 01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Обов`язковим підтвердженням переходу прав вимог за цим договором факторингу є реєстр прав вимоги. Проте у матеріалах справи вони відсутні. Акту приймання-передачі права вимоги також до суду не подано. Окрім цього, суд також звертає увагу на те, що доказів на підтвердження оплати за договором факторингу стороною позивача не надано. Встановлені обставини свідчать про те, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (нова назва ТОВ «ВІН ФІНАНС») перейшло право вимоги до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» відповідно до договору факторингу, тобто не доведено набуття права первісного кредитора. Крім того позивачем до позову не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідача, зокрема як і самого договору № L8704617, первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» Зеленському О.Е., на підставі договору № L8704617, банківських виписок тощо, хоча позивач був зобов`язаний подати суду всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, що є підставою його позовних вимог. Також суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи дійсно кошти передані позичальнику у кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed