Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

представник позивача [PERSON] звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат у сумі 4000 грн. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що рішенням суду позовні вимоги задоволено та зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] житловим будинком по [ADDRESS] . Сторони в судове засідання не викликалися. Суд, дослідивши заяву та долучені до неї документи, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, рішенням суду \~ \~ \~ \~від 30\~квітня 2025\~року позов [PERSON] задоволено та зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні житловим будинком по [ADDRESS] шляхом надання права вільного доступу до будинку та користування ним і передачі комплекту ключів від вказаного будинку [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1211. 20 грн. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8\~ст.141 ЦПК України). У встановлений строк представник позивача подав заяву та докази щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, заявивши клопотання про їх відшкодування, які одначасно направлені відповідачу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно зі\~ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. Разом з тим, ні відповідач [PERSON] , ні її представник Кажук В.Б., отримавши копію заяви, цим правом не скористалися та не надали суду з цього приводу будь-яких заяв чи заперечень. Представником позивача надано документи на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 4000,00 гривень. Так, в детальному описі послуг наданих за договором № 65 від 09 липня 2024 року вказано, що надано послуг на 4000,00 грн., в тому числі: 2000 грн - подготовка та складання позову до суду; участь адвоката в 4-ох судових засіданнях по 500,00 грн (2000 грн) (а.с.91). Згідно долученої квитанції позивачем оплачено послуги адвоката в повному розмірі -4000 грн. (а.с.90). Тобто, судом встановлено, що позивач уклала договір з представником про надання професійної правничої допомоги саме у даній справі, в якому визначили обсяг адвокатських послуг та їх вартість і зобов`язання адвокатом виконані належним чином та своєчасно. На підставі викладеного, ст.\~81,\~89,\~133,\~137,\~141 ЦПК України та

Outcome: approved