Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

03.04.2025 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою звернувся позивач до ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» про стягнення суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в порядку спадкування. Свої вимоги позивач мотивував тим, що вона успадкувала майно померлої бабусі [PERSON] . У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить нарахована [PERSON] , але не виплаченої ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» заробітної плати в розмірі 24\~018,29 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» на її користь нараховану, але не виплачену [PERSON] заробітну плату в сумі 24\~018,29 грн. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.04.2025 відкрито провадження у зазначеній вище справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивача в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, а позов просить задоволити в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному\~Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті\~223, частиною 1 статті\~280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував позивач, та що відповідає передбаченим\~статтею 2 ЦПК України\~завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.06.2024 р. Згідно з копією розрахункового листка ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» сума заборгованості із заробітної плати [PERSON] на дату складання довідки становить 24\~018,29 грн. Суми заборгованості із заробітної плати зазначені після утримань всіх обов`язкових податків та зборів. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 25.03.2025 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 553, спадкова справа № 82/2024 та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80582695 від 25.03.2025 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON] , 1966 року народження, яка померла [INFO] , є її онука [PERSON] , батько якої [PERSON] , помер [INFO] , Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з невиплаченої заробітної плати в сумі 24\~018,29 грн. станом на 06.03.2025 року, належної спадкодавцю [PERSON] , що підтверджується лстом ТОВ «КАРПАТНАФТОХІМ» № 2-62 від 19.03.2025 року. Як вбачається з матеріалів справи в даному випадку має місце спадкування за законом. Таким чином відповідно до вимог\~ст.1227 ЦК України\~заборгованість по заробітній платі повинна бути передана позивачці, як члену сім`ї [PERSON] . Станом на день розгляду справи судом неотримана заробітна плата померлої чоловіка [PERSON] їй виплачена не була. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, відповідно до статті 3\~Кодексу законів\~про працю\~України регулюються нормами законодавства про працю. За положеннями статті 94\~КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Строки виплати заробітної плати визначаються статтею 115 КЗпП, згідно якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першою статті 116\~КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до частини 1 ст.\~47\~КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені\~статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, установлена ст.117 КЗпП України. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Відповідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно\~ст. 1227 ЦК України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Враховуючи вимоги\~ст. 13 ЦПК України, якою передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а також те, що позивач просив стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі саме в розмірі 24\~018,29 грн, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню саме в межах заявлених позовних вимог.

Outcome: approved