Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, про позбавлення батьківських прав. В уточненому позові вказував, що [INFO] у [PERSON] та його сестри, [PERSON] народився син - [PERSON] . Рішенням Вижницького районного суду від 07.02.2019 року по справі №713/2246/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1100,00 грн на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 06.12.2018 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] зареєстрований та проживає разом з ним у належному йому на праві власності житловому будинку, що розташований по [ADDRESS] . Він виховує та утримує племінника, який навчається у 7 класі Опорного закладу «Мигівський ліцей», де зарекомендував себе старанним, працелюбним учнем. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Стриманий, принциповий, товариський, дисциплінований. В сім`ї та побуті характеризується позитивно, працьовитий, відповідальний, активний. Батько у шкільному житті дитини участі не брав і не цікавився за період 5-7 класу. Дитину виховувала мати. Відповідач не бере участі у вихованні свого сина, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, необхідного харчування, медичного догляду і його лікування, як складову частину виховання. Не провідує сина, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує його. Такими діями відповідач фактично ухиляється від виконання своїх обов`язків батька, свідомо нехтує ними. Зазначав, що працює у філії Берегометського господарства ДП «Ліси України» водієм автотранспортних засобів категорії СЕ автотранспортного цеху та може матеріально забезпечувати племінника. Орган опіки і піклування Берегометської селищної ради Вижницького району вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] . Посилаючись на ст.ст.150, 157, 164, 165, 166 СК України просив позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, про відібрання дитини. У зустрічному позові вказував, що рішенням Вижницького районного суду від 07.02.2019 року по справі №713/2246/18 розірвано шлю між ним та [PERSON] . В шлюбі у них народився син [PERSON] . Починаючи з травня 2021 року він перестав сплачувати аліменти на утримування малолітнього сина [PERSON] , оскільки [PERSON] написала заяву для компетентних органів про отримання її від [PERSON] аліментів згідно рішення Вижницького районного суду від 07.02.2019 року по справі №713/2246/18 до повноліття дитини та відсутності фінансової та матеріальної претензії до [PERSON] . Заява зберігається у приватного нотаріуса Штефюка О.О. Він змінив своє прізвище, є фізичною особою-підприємцем та має стабільний дохід, у нього задовільні умови проживання. Колишня дружина [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті втратив зв`язок з дитиною, оскільки той на повідомлення та дзвінки не відповідає. Також йому діагностували закритий консолідуючий перелом великого вертела правої стегнової кістки. Після проходження стаціонарного лікування з 03.09.2024 року до 16.09.2024 року в нього була усна домовленість з рідним братом його колишньої дружини [PERSON] , що коли його син [PERSON] закінчить 7 клас Опорного закладу «Мигівський ліцей», він перейде в Берегометський ліцей №3. Для оформлення пенсії для [PERSON] потрібні були документи та присутність дитини. У листопаді 2024 року особисто приїздив до будинку, де проживає син, щоб забрати його для оформлення пенсії. Його зустріла мати померлої колишньої дружини [PERSON] та сказала, що дитини немає вдома, він пішов на прогулянку. З 23.12.2024 року до 02.01.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні. 31.01.2025 року до нього надійшла заява від [PERSON] про долучення доказів по даній справі. З того часу стало зрозуміло, що сина йому не повернуть та використовують його для своїх власних цілей. 07.02.2025 року, о 18:38 год. разом з представником особисто приїхали в останнє відоме місце перебування сина в [ADDRESS] , щоб забрати дитину. Їх зустріла мати колишньої дружини [PERSON] та сказала, що дитина не вдома. Вважаючи цю інформацію неправдивою, представник звернувся в поліцію. На даний час йому майже нічого невідомо, який у сина стан здоров`я та чи потрібна йому допомога, оскільки [PERSON] та [PERSON] перешкоджають у поверненні йому та у вихованні малолітньої дитини. З наданих позивачем доказів не вбачається, що він не в повній мірі здійснює догляд за дитиною, не достатньо піклується про його фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я. Сам факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав, свідчить про його інтерес до дитини. Матеріали справи не містять відомостей про заборгованість зі сплати аліментів. Висновок органу опіки та піклування Берегометської селищної ради від 12.12.2024 року №1594 не відповідає вимогам постанови КМУ №866 від 24.09.2008 року. Компетентні особи Органу опіки та піклування з дитиною під час підготовки висновку не спілкувалися, питання щодо причин небажання дитини проживати з батьком та питання непридатності сім`ї батька для проживання малолітнього предметом обговорення не були. Тому вважає, що позивачем не доведено доцільності застосування до нього крайнього заходу - позбавлення батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] . Щодо зустрічного позову зазначив, що має стабільний, самостійний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Його майновий стан і побутові умови дозволяють, щоб дитина проживала з ним. Проживання дитини разом з ним відповідає його інтересам. Він має можливість повною мірою займатися вихованням сина, чого позивач забезпечити не може. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування позивача з дитиною і готовий зі свого боку усіма силами сприяти цьому. Зазначив, що законом встановлено вичерпний перелік осіб, місце проживання (місцезнаходження) яких може вважатися місцем проживання дитини, це: батько, мати, опікун дитини, навчальний заклад чи заклад охорони здоров`я, в якому проживає дитина. Це підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.11.2018 року у справі № 299/941/17. Оскільки позивач та [PERSON] не дають бачитись та розмовляти з його сином, то є підозра, що дитина під їх виливом може відмовитися від проживання з ним. Однак думка малолітнього про небажання проживати з батьком не є вирішальною при вирішенні спору, оскільки бажання дитини з урахуванням її віку, обставин у справі та існування можливих факторів стороннього впливу на думку дитини має співвідноситися з головною метою - якнайкращого забезпечення інтересів дитини, яке може бути здійснено шляхом надання дитині можливості проживати в сім`ї свого біологічного батька, який має приймати першочергову участь у розвитку та вихованні дитини. Вважає, що застосовувати положення ч.3 ст.163 СК України до даного спору не є необхідним, оскільки не встановлено, що відібрання малолітньої дитини від нього та передання його позивачу буде суперечити інтересам самої дитини та не призведе до порушення законних прав батька дитини. Позивачем не доведено тієї обставини, що відібрання та передача дитини батьку буде суперечити інтересам малолітньої дитини і, що він не здатен забезпечити сину безпечне, стійке та спокійне середовище, що не є неблагодійним. Посилаючись на ст.161 СК України просив відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та передати йому. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ткач В.В. заявлений позов підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зустрічний позов не визнала, підтримала відзив на зустрічний позов, у якому зазначила, що відповідач після смерті матері сина взагалі не цікавився його життям. Незважаючи на хворобу міг телефонувати, щоб дізнатися про навчання сина, його життя. Однак відповідач цього не робив. Також відповідач не відвідував батьківські збори в школі навіть за життя [PERSON] . Він не мав бажання знати, як його син навчається, які в нього успіхи в школі та не брав участі у шкільному житті та вихованні дитини, що свідчить про байдуже відношення до дитини. [PERSON] ще до смерті [PERSON] повністю усунувся від виховання сина і від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклувався про його фізичний та духовний розвиток, фінансово також не допомагав. Небажання відповідача займатися вихованням сина за життя [PERSON] та після її смерті свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання та нехтування своїх батьківських обов`язків. Стверджувала, що на даний час відповідач проживає у незареєстрованому шлюбі з жінкою, у якої є діти. Однак вона веде неблагополучний спосіб життя, постійно вживає алкогольні напої та часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Її діти перебувають на обліку у органі опіки та піклування. Дані обставини будуть негативно впливати на неповнолітнього [PERSON] і будуть шкодити його здоров`ю, фізичному та духовному розвитку, хлопчику буде погано проживати у такій родині у разі відібрання його від позивача. Відповідач став фізичною особою-підприємцем з метою уведення суду в оману про наявність стабільного доходу для забезпечення життя сина та належних умов для його проживання. Вважає, що у відповідача наявні тільки корисливі мотиви, щодо відібрання дитини від позивача, оскільки у разі позбавлення його батьківських прав [PERSON] буде позбавлений можливості мати відстрочку від призову на військову службу у період воєнного стану згідно п.4 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник відповідача [PERSON] адвокат Мандзюк В.Б. повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. 01.05.2025 року о 10.32 год., тобто безпосередньо перед початком судового засідання, яке призначено 11.30 год. 01.05.2025 року представник відповідача адвокат Мандзюк В.Б. надіслав клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю у Чернівецькому апеляційному суді по справі №725/12090/24. Судом було задоволено клопотання представника відповідача та відкладено судовий розгляд справи по суті на 10.00 год. 21.05.2025 року. Однак, 21.05.2025 року о 09.56 год., тобто безпосередньо перед початком судового засідання, яке призначено 10.00 год. 21.05.2025 року представник відповідача адвокат Мандзюк В.Б. надіслав клопотання про повторне відкладення судового розгляду справи по суті у зв`язку з його зайнятістю у Хотинському районному суді Чернівецької області по справі №720/649/25. Судом визнано причини неявки відповідача та його представника неповажними та зі згоди представника позивача адвоката Ткач В.В. та представника третьої особи Киращук Л.М. вирішено справу розглядати за їх відсутності. У наданій відповіді на відзив на зустрічний позов представник відповідача адвокат Мандзюк В.Б. зазначив, що відзив на зустрічний позов є необґрунтованим, а обставини викладені у ньому, не відповідають дійсності. У відзиві на зустрічний позов відсутні будь-які факти, які б свідчили що [PERSON] має погане відношення до свого сина чи йому байдуже на нього. Батько дитини цікавився життям свого сина та підтримував зв`язок, але після смерті матері [PERSON] цей зв`язок було втрачено. Тому доводи про те, що йому було байдуже за свого сина є необґрунтованими. На даний момент [PERSON] проживає один та ні з ким не одружений. Доводи про те, що він проживає з якоюсь жінкою, в якої є діти та вона веде неблагополучний спосіб життя нічим не підтверджені. Вважає, що саме батько дитини [PERSON] може забезпечити найкраще життя для свого сина ніж колишня теща [PERSON] чи рідний брат померлої дружини [PERSON] , а безпечні чи небезпечні умови перебування [PERSON] у останніх не є аргументом, щоб позбавити дитину батька. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Органу опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області Киращук Л.М. пояснила, що після смерті [PERSON] оформляли опіку та встановили, що дитина проживає з бабою. Коли розглядали питання про призначення пенсії по втраті годувальника виникла необхідність у виклику відповідача на комісію органу опіки та піклування. Йому було направлено лист з викликом на комісію, але він повернувся не врученим. Вони знайшли його контактний номер і він повідомив, що буде на комісії. На перше засідання відповідач не з`явився і вони перенесли засідання комісії і надіслали йому лист з викликом на наступне засідання. Але лист повернувся не врученим. Відповідач знову не прийшов на комісію. На її запитання про причину неявки відповів, що хворів. Вона зустрілася з відповідачем і повідомила про наступне засідання комісії. На це засідання він з`явився, але просив перенести для того, щоб він зміг зібрати необхідні документи. З того часу на засідання комісії відповідач не з`являвся, ніяких документів не приніс. Тому комісія вирішила позбавити його батьківських прав по відношенню до його дитини. Відповідач не звертався до них із заявою про відібрання дитини. Відомо, що відповідач проживає разом із співмешканкою, яка має трьох дітей. Інша баба дитини проживає за кордоном і до дитини не з`являється. У судовому засіданні відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити повністю. Зазначила, що вона не хоче, щоб відповідач відібрав дитину, хоче, щоб [PERSON] жив з ними. Вони у всьому йому допомагають, займаються його вихованням. Відповідач до неї не звертався щоб забрати сина, але один раз телефонував уночі та запитував, де дитина. [PERSON] ніколи не брав телефон від батька, оскільки батько телефонував у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що дитина з відповідачем не буде проживати. У відповідача є дитина від першого шлюбу, але та жінка забрала її за кордон. Батьківські збори відповідач не відвідує, туди ходить вона. На дитину скарг у школі немає. Ухвалою від 13.01.2025 року позовну заяву залишено без руху. 23.01.2025 року позивач надав позовну заяву в новій редакції. Ухвалою від 31.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 21.02.2025 року, тобто у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, відповідач звернувся в суд із зустрічним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2025 року зустрічний позов прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Мандзюка В.Б. витребувано від приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюка О.О., юридична адреса: вул. Центральна, 36-О/1, селище Берегомет, Вижницький район, Чернівецька область: заяву померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] для компетентних органів про отримання її від [PERSON] аліментів згідно рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.02.2019 року по справі №713/2246/18 до повноліття дитини та відсутності фінансової та матеріальної претензії до [PERSON] . Ухвала виконана 12.03.2025 року. Ухвалою суду від 01.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.30 год. 01.05.2025 року. Також вказаною ухвалою задоволено заяву представника позивача адвоката Ткач В.В., про виклик свідків. Викликано у судове засідання свідків: [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] . Попереджено свідка [PERSON] про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. Визначено допит неповнолітнього свідка [PERSON] проводити в присутності представника Органу опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області Киращук Л.М. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю [PERSON] , яка померла. Відповідач не приходить до дитини і у школу, нічим не допомагає. Коли її дочка хотіла вивезти дитину за кордон, то відповідач дозволу не дав. Після розірвання шлюбу її дочка [PERSON] із сином [PERSON] проживали разом з її сином [PERSON] в с. Мигове. Її син допомагав утримувати дитину, цікавився його життям. Відповідач ніколи не казав, що хоче забрати дитину. Відповідач проживає у селищі Берегомет, постійно п`є і вона чула, що у нього була якась жінка. У п`яному вигляді відповідач постійно телефонував до дитини. Після смерті дочки відповідач один раз приходив п`яний. Ніякої допомоги не надавав. Коли дізнався про позов, приніс пакет з солодощами та почав телефонувати частіше. Також він приходив з адвокатом, але онука не було дома і вони викликали поліцію. [PERSON] просить не віддавати його батькові. Вважає, що якщо відповідач не допомагає і не підтримує дитину, то його потрібно позбавити батьківських прав. У її сина немає дітей і вони разом виховують онука. У судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що після розірвання шлюбу між його батьками залишився проживати з матір`ю. Після розлучення батько приходив до нього близько двох разів. У нього не було бажання спілкуватися з батьком після смерті матері. Батько ним не цікавився, проживати з ним не пропонував. Не хотів би жити зі своїм батьком, бо він поганий батько. Знає бабу по батьковій ліній, але близько трьох років з нею не спілкувалися. Вважає, що батька необхідно позбавити батьківських прав. З дядьком добрі відносини. Суд, заслухавши представника позивача адвоката Ткач В.В., відповідачку за зустрічним позовом [PERSON] , представника третьої особи Киращук Л.М., свідка: [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягають з таких підстав. На підтвердження позовних вимог позивач [PERSON] та його представник адвокат Ткач В.В. надали суду такі докази: копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22.08.2001 року Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, згідно якого - [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований в с. Мигове Вижницького району Чернівецької області; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.04.2012 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого - [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копію рішення Вижницького районного суду від 07.02.2019 року по цивільній справі №713/2246/18 провадження №2/713/136/19, яким задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 13.08.2011 року у виконавчому комітеті Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №13. Після розірвання шлюбу залишено прізвище позивача - [PERSON] . Також вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] (РНОКП [NUMBER] ) жителя [ADDRESS] на користь позивача [PERSON] , [INFO] (РНОКП [NUMBER] ) жительки [ADDRESS] (місце реєстрації [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1100,00 грн на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 06.12.2018 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку; копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.08.2024 року Центром надання адміністративних послуг Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого - [INFO] померла [PERSON] , [INFO] ; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.1988 року, згідно якого - [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.05.1984 року, згідно якого - [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00030543886 від 27.04.2021 року, згідно якого - 13.08.2011 року у виконавчому комітеті Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яким після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища [PERSON] . Шлюб розірвано на підставі рішення Вижницького районного суду від 07.02.2019 року по справі №713/2246/18; довідку про склад сім`ї №02-1826, видану 19.12.2024 року Мигівським старостинським округом №2 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якої - в [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , племінник; [PERSON] , [INFO] , племінник; характеристику Опорного закладу «Мигівський ліцей» Берегометської селищної ради Вижницького району №8 від 08.01.2025 року, згідно якої - [PERSON] , [INFO] уродженець і житель с. Мигове Вижницького району Чернівецької області, навчається в сьомому класі. Батько - [PERSON] , житель [ADDRESS] . Мати - [PERSON] - уродженка с. Мигове, померла [INFO] . За період навчання у «Мигівському ліцеї» [PERSON] зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень. Володіє навчальним матеріалом на високому, достатньому та середньому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил. На уроках активний. Має добрий загальний розвиток. Займається спортом. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Стриманий, принциповий, товариський, завжди дисциплінований. Користується повагою вчителів, має авторитет серед товаришів. В сім`ї та побуті характеризується позитивно, працьовитий, відповідальний, активний. До релігійних сект відношень не має. Батько у шкільному житті дитини участі не брав і не цікавився за період 5-7 класу. Дитину виховувала мати. [PERSON] проживає у свого рідного дядька, [PERSON] ; акт обстеження матеріально-побутових умов №02-184, видану 19.12.2024 року Мигівським старостинським округом №2 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, згідно якого - у склад сім`ї [PERSON] , [INFO] входять: племінник - [PERSON] , 2012 року народження; племінник - [PERSON] , 2006 року народження. Майновий стан: [PERSON] станом на 19.12.2024 року проживає разом із племінником [PERSON] , 2012 року народження у власному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] працює у філії Берегометського лісомисливського господарства ДП «Ліси України» та виховує племінника [PERSON] , який навчається у 7 класі Опорного закладу «Мигівський ліцей». Проживають у задовільних матеріально-побутових умовах; копію характеристики Опорного закладу «Мигівський ліцей» Берегометської селищної ради Вижницького району без № від 20.08.2024 року, згідно якої - [PERSON] , [INFO] уродженець і житель с. Мигове Вижницького району Чернівецької області, навчається в сьомому класі. Батько - [PERSON] , житель селища Берегомет. Мати - [PERSON] - уродженка с. Мигове, померла [INFO] . За період навчання у «Мигівському ліцеї» [PERSON] зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень. Володіє навчальним матеріалом на високому, достатньому та середньому рівні. Навчається не в повну міру своїх сил. На уроках активний. Має добрий загальний розвиток. Займається спортом. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Стриманий, принциповий, товариський, завжди дисциплінований. Користується повагою вчителів, має авторитет серед товаришів. В сім`ї та побуті характеризується позитивно, працьовитий, відповідальний, активний. До релігійних сект відношень не має. Батько у шкільному житті дитини участі не брав і не цікавився за період 5-6 класу. Дитину виховувала мати. [PERSON] проживає у бабусі разом із старшим братом [PERSON] ; довідку Мигівської АЗПСМ КНП «Берегометський Центр ПМСД» без № від 19.08.2024 року, згідно якої - батько [PERSON] ніколи не приводив дитину на огляд до сімейного лікаря та на профілактичні щеплення. Постійно на огляд приходила мати; копію довідки Філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України» №123 від 24.09.2024 року, згідно якої - [PERSON] працює з 21.08.2023 року згідно наказу №317-п ід 18.08.2023 року водієм автотранспортних засобів категорії СЕ автотранспортного цеху; копію довідки Філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДП «Ліси України» №БР000000127 від 24.09.2024 року, згідно якої - за період з березня 2023 року до грудня 2023 року сукупний дохід [PERSON] склав - 209758,88 грн., утримано - 43200,54 грн., до виплати - 166558,34 грн.; висновок Органу опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №1594 від 12.12.2024 року, згідно якого - відповідно до протокольного рішення Комісії з питань захисту прав дитини Берегометської селищної ради від 29.11.2024 року №11, орган опіки та піклування Берегометської селищної ради дійшов висновку, що з метою захисту прав та інтересів дитини, враховуючи рекомендації комісії з захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; копію листа Вижницького ВДВС у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №29.1-22/520 від 27.01.2025 року, наданого на адвокатський запит адвокат Ткач В.В., згідно якого - станом на 27.01.2025 року відкритих виконавчих проваджень про стягнення аліментів відносно [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на виконанні у відділі немає. На підтвердження зустрічних позовних вимог відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мандзюк В.Б. надали суду такі докази: копію паспорта громадянина України № [NUMBER] від 27.04.2021 року, згідно якого - [PERSON] народився [INFO] ; копію довідки про реєстрацію місця проживання від 23.08.2021 року, згідно якої - [PERSON] , [INFO] з 10.02.2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; копію повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.11.2024 року Сторожинецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно якого - [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] ; копію свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 08.10.2019 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно якого - 08.10.2019 року [PERSON] , [INFO] змінив прізвище на [PERSON] ; копію свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 07.04.2021 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), згідно якого - 07.04.2021 року [PERSON] , [INFO] змінив прізвище на [PERSON] ; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.02.2025 року, згідно якого - 20.02.2025 року [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основний вид економічної діяльності: 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; додаткові види економічної діяльності: 43.34 Малярні роботи та скління; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; копію акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 20.02.2025 року комісією Берегометської селищної ради, згідно якого - у ході проведення обстеження сім`ї [PERSON] в [ADDRESS] , встановлено, що він проживає один. Умови проживання задовільні. Будинок складається із коридору, кухні, ванної кімнати та двох кімнат. Опалюється будинок твердопаливним котлом. Зареєстрований [PERSON] по [ADDRESS] , а проживає в будинку матері [PERSON] , [INFO] , яка на даний час перебуває за межами України більше двадцяти років. У цьому ж будинку зі слів [PERSON] народився та ріс син [PERSON] , [INFO] до розлучення із дружиною. [PERSON] померла [INFO] . На даний час син перебуває у бабусі [PERSON] . У будинку створені належні умови проживання, відпочинку та сну для дитини. Будинок у задовільному стані, чисто, затишно. Умови проживання задовільні; копію повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.11.2024 року Сторожинецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно якого - [INFO] померла [PERSON] , [INFO] ; копію виписного епікризу з історії хвороби №9756, виданого КНП Чернівецької міської ради Центральна міська клінічна лікарня, згідно якого - [PERSON] , [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні з 03.09.2024 року до 16.09.2024 року за встановленим діагнозом; копію виписного епікризу з історії хвороби №55, виданого КНП Чернівецької міської ради Центральна міська клінічна лікарня, згідно якого - [PERSON] , [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні з 23.12.2024 року до 02.01.2025 року за встановленим діагнозом; копію листа ГУНП в Чернівецькій області №23213-2025 від 14.02.2025 року, яким адвоката Мандзюка В. на його адвокатський запит повідомлено, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» на спецлінію «102» ГУНП в Чернівецькій області, 07.02.2025 року, о 18.38, з абонентського номеру стільникового зв`язку [NUMBER] , від особи, яка представилася [PERSON] надійшло повідомлення про те, що він є адвокатом, який надає юридичну допомогу [PERSON] . Також, заявник повідомив, що цього ж дня [PERSON] колишня теща відмовила у побаченні з його сином [PERSON] , [INFO] , який проживає спільно з нею за адресою: [ADDRESS] . Дана подія зареєстрована в електронній картці «Подія102» за №224758604 від 07.02.2025 року та єдиному обліку Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області за №6040 від 07.02.2025 року. З метою ознайомлення з матеріалами єдиного обліку має право звернутися до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області; скріншоти переписки у соціальній мережі з «Сином Богданом», датовані 28.12.2023 року, 30.07.2024 року, 02.08.2024 року, 15.08.2024 року, 19.08.2024 року, 25.08.2024 року, 14.09.2024 року, 31.01.2025 року. Також Суд дослідив витребувану ухвалою суду від приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюка О.О. заяву померлої [PERSON] , [INFO] від 06.05.2021 року, зареєстровану в реєстрі за №458, згідно якої - [PERSON] , повністю розуміючи значення і правові наслідки своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, володіючи українською мовою, що дало можливість вільно спілкуватися з нотаріусом при складанні тексту цієї згоди, заявляла усім заінтересованим у тому особам про те, що колишній її чоловік [PERSON] , [INFO] відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області по справі №713/2246/18 провадження №2/719/136/19 від 07.02.2019 року сплатив їй повністю аліменти на утримання до повноліття їх сина [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з вище викладеним фінансових та матеріальних претензій по сплаті аліментів [PERSON] , [INFO] відповідно до рішення Вижницького районного суду Чернівецької області по справі №713/2246/18 провадження №2/719/136/19 від 07.02.2019 року щодо утримання до повноліття їх сина [PERSON] , [INFO] , вона не має, до суду чи інших відповідних органів про стягнення з аліментів щодо утримання їх спільного з ним сина [PERSON] , [INFO] звертатись не буде. Зміст ст.ст.180-197 СК України їй нотаріусом роз`яснено. Зміст заяви їй зрозумілий, нею прочитаний вголос та підписана власноручно. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав суд застосовує такі норми права. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч.1 ст.5 ЦПК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Наведеним вимогам оскаржуване судові рішення відповідає у повній мірі з огляду на наступне. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства»). Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. А відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень ст.164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках за доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Під час вирішення такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Такий правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом у постановах, зокрема, від 07.02.2024 року в справі №455/307/22, від 20.03.2024 року в справі №204/2097/22, від 24.10.2024 року у справі №199/3287/23. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови Верховного Суду від 12.02.2024 року у справі №202/1931/22, від 28.02.2024 року у справі №303/4697/22, від 23.10.2024 року у справі №464/2040/23). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 року в справі «Мамчур проти України», заява №10383/09; рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 року в справі «М. С. проти України», заява №2091/13). У рішенні від 30.06.2020 року у справі «Іlya Lyapin vs russia» (заява №70879/11) ЄСПЛ також наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі №402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 22.11.2023 року в справі №320/4384/18, від 19.02.2024 року в справі №159/2012/23 та від 21.02.2024 року в справі №404/9387/21. Верховний Суд наголошує, що особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 06.10.2021 року в справі №320/5094/19, від 07.03.2024 року в справі №947/7448/22 та від 01.08.2024 року в справі №366/52/21. Необґрунтоване (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини (постанова Верховного Суду від 23.10.2024 року в справі №464/2040/23). У ч.5 та ч.6 ст.19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26.07.2021 року у справі №638/15336/18, від 07.02.2022 року у справі №759/3554/20, від 10.11.2023 року у справі №401/1944/22 та від 15.11.2023 року у справі №932/2483/21). За положенням ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини (постанова Верховного Суду від 04.12.2024 року у справі №133/747/23). У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо (постанова Верховного Суду від 26.12.2024 року у справі №561/474/24). Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих позивачем та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів Судом установлено, що: - батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] у свідоцтві про його народження записані [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі з 13.08.2011 року; - рішенням Вижницького районного суду від 07.02.2019 року по цивільній справі №713/2246/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати з матір`ю; - 08.10.2019 року відповідач [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », а 07.04.2021 року - на « [PERSON] »; - 06.05.2021 року [PERSON] заявила у нотаріально посвідченій заяві, що її колишній чоловік [PERSON] відповідно до рішення Вижницького районного суду від 07.02.2019 року по справі №713/2246/18 сплатив їй повністю аліменти на утримання до повноліття їх сина [PERSON] , [INFO] і в зв`язку з цим фінансових та матеріальних претензій по сплаті аліментів ним вона не має; - [INFO] [PERSON] померла і після її смерті малолітній [PERSON] залишився проживати з бабою [PERSON] та дядьком [PERSON] за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] . Надаючи оцінку решті доказів, які на думку позивача [PERSON] та його представника адвоката Ткач В.В. підтверджують наявність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , суд дійшов висновку, що: - довідки з місця роботи [PERSON] є неналежними доказами і судом до уваги не приймаються, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування у даній справі (наявності підстав для позбавлення батьківських прав); - характеристики Опорного закладу «Мигівський ліцей» Берегометської селищної ради Вижницького району та довідка сімейного лікаря є недостатніми доказами, оскільки вони підтверджують, що відповідач у шкільному житті дитини участі не брав і не цікавився за період 5-7 класу, дитину виховувала мати, яка також приводила дитину до сімейного лікаря та на профілактичні щеплення, однак не підтверджують, що він це робив умисно враховуючи те, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю, а після її смерті - з бабою та дядьком; - висновок Органу опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області №1594 від 12.12.2024 року ґрунтується на доказах, які надані позивачем та його представником на підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, а саме: характеристиках Опорного закладу «Мигівський ліцей» Берегометської селищної ради Вижницького району та довідці сімейного лікаря. Тобто, цей висновок зроблений без наведення достатніх доказів, які б підтверджували ухилення відповідача від здійснення батьківських обов`язків, не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків. Цей висновок має рекомендаційний характер та не містить доказів того, що відповідач ухиляється від здійснення батьківських обов`язків. А тому, на переконання суду, він сам по собі не може бути єдиною правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення відповідача батьківських прав; - до показів допитаної у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суд відноситься критично і до у ваги не приймає, оскільки вона є матір`ю позивача, а отже заінтересованою особою у результаті розгляду справи; - озвучена у судовому засіданні думка малолітнього [PERSON] не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки може не відповідати його інтересам, а може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, у тому числі і настанов дядька [PERSON] та баби [PERSON] , яким він в силу малолітнього віку неспроможний надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на нього. Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, суд вважає, що неврахування думки малолітнього [PERSON] щодо позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав є виправданим з огляду на його вік та нерозуміння в силу цього правових наслідків позбавлення відповідача батьківських прав стосовно нього. (Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №705/3040/18). З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав необґрунтований, а отже безпідставний та задоволенню не підлягає. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню малолітнього сина [PERSON] та покласти на Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні зустрічних позовних вимог [PERSON] , про відібрання дитини суд застосовує такі норми права. Залежно від специфіки правовідносин та обставин конкретної справи способи захисту сімейних прав учасників правовідносин можуть бути різними. Наприклад: відібрання дитини від одного з батьків або іншої особи, які діють неправомірно відносно дитини або іншого з батьків (ст.162 СК України); визначення місця проживання дитини з одним із батьків (ст.161 СК України); вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї (ст.159 СК України); тощо. У даній справі відповідач [PERSON] заявив зустрічну позовну вимогу про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та передання йому. Статтею 162 СК України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Поряд із цим відповідно до ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Верховний Суд раніше викладав правову позицію щодо застосування відповідних норм права у правовідносинах в сімейних спорах, що враховується у цих правовідносинах відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 25.03.2024 року у справі №183/1464/22 виклала висновок, що стаття 162 СК України встановлює правові наслідки протиправної зміни місця проживання малолітньої дитини одним із батьків (з яким вона не проживає) або третьою особою. Положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким на підставі закону або рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання. Верховний Суд у постановах від 19.09.2018 року у справі №486/709/16-ц та від 26.11.2019 року у справі №241/402/19 виробив сталий підхід про те, що, якщо на час розгляду справи судами місце проживання дітей не було встановлено ні судом, ні органом опіки та піклування, вимога про відібрання дитини на підставі ч.1 ст.162 СК України задоволенню не підлягає. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2025 року у справі №686/23516/23. З наданих відповідачем та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів Судом установлено, що: - після розірвання шлюбу у лютому 2019 року з [PERSON] їх спільний син залишився проживати з матір`ю, а після її смерті залишився проживати з бабою [PERSON] та дядьком [PERSON] за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] ; - після смерті [PERSON] у період з 03.09.2024 року до 16.09.2024 року та з 23.12.2024 року до 02.01.2025 року відповідач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП Чернівецької міської ради «Центральна міська клінічна лікарня»; - 20.02.2025 року відповідач [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем, проте відомості про доходи відсутні; - відповідач [PERSON] проживає один по [ADDRESS] , де створені належні умови проживання, відпочинку та сну для дитини; - відповідач вів переписку у соціальній мережі з « [PERSON] » [INFO] , 30.07.2024 року, 02.08.2024 року, 15.08.2024 року, 19.08.2024 року, 25.08.2024 року, 14.09.2024 року, 31.01.2025 року; - 07.02.2025 року представник відповідача звернувся у поліцію з повідомленням про те, що колишня теща [PERSON] відмовила у побаченні з його сином [PERSON] , який проживає спільно з нею. Тобто, у порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів того, що станом на час звернення до суду із зустрічною позовною заявою про відібрання дитини було рішення органу опіки та піклування чи суду щодо визначення місця проживання дитини з ним, а судом з достовірністю установлено, що після розірвання шлюбу між батьками дитина протягом тривалого часу проживала з матір`ю, бабою та дядьком, з якими залишилася проживати після смерті матері. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що оскільки до часу звернення до суду із зустрічним позовом місце проживання малолітньої дитини не було визначено разом з батьком на підставі закону або рішення суду, то заявлений зустрічний позов про відібрання дитини є передчасним і задоволенню не підлягає. На підставі Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року, ч.1 ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 19, 150, 155, 161, 162, 164 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed