Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У\~квітні\~2024\~року\~ОСББ «Соборне-192»\~звернулось\~до суду \~з\~вказаним\~позовом, яким просило витребувати з незаконного чужого володіння [PERSON] приміщення підвалу № 363 загальною площею 106,3 кв. м у будинку за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування свої вимоги позивач послався на таке. 26.12.2016 року за адресою [ADDRESS] , було створено Об`єднання\~співвласників багатоквартирного будинку «Соборне 192». Житловий будинок за вказаною адресою становить собою будівлю, що складається з п`яти поверхів та дев`ятнадцяти під`їздів. Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 393/3 від 19.07.2017 року «Про вилучення з господарського відання та передачу в управління ОСББ «Соборне - 192» житлового будинку [ADDRESS] », будинок вилучено з господарського відання КП «Наше місто» і зобов`язано вказане комунальне підприємство передати будинок, крім нежитлових приміщень, зазначених у додатку, в управління ОСББ «Соборне 192». Згідно додатку до вказаного рішення виконкому сім нежитлових приміщень загальною площею 1094,50 кв. м. не були вилучені з господарського відання КП «Наше місто» та залишені в комунальній власності міста Запоріжжя перебувають в комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а саме: - приміщення напівпідвалу № ХХ площею 84,50 кв.м. ( кімнати №№ 1-6); - приміщення напівпідвалу № ХХ площею 35,30 кв.м. ( кімнати №№ 2-6); - приміщення ( частина) цокольного поверху № ХХ площею 111,20 кв.м.; - підвал між під`їздами №№ 14,15,16 (найпростіше укриття) площею 497,80 кв.м.; - підвал під`їзду № 2 площею 68,50 кв.м.; - підвал під`їзду № 5 площею 100,00 кв.м.; - приміщення цокольного поверху №№ ХУІІІ, ХІХ площею 197,20 кв.м. Позивач стверджував, що із вказаного рішення виконкому також випливає, що інші приміщення підвалу цього будинку не віднесені до комунальної власності і не були передані позивачу у зв`язку з перебуванням у власності інших осіб. Так, рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.12.2004 № 491/6 приміщення підвалу № 363 площею 106,3 кв. м у вказаному будинку (надалі спірне приміщення) було віднесено до комунальної власності, на підставі чого було виготовлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.01.2005, а 22.02.2005 право комунальної власності на цей об`єкт нерухомості було зареєстровано Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Рішенням Запорізької міської ради від 20.04.2005 № 8 спірне приміщення було включено до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації. 23.09.2005 спірне приміщення було приватизоване шляхом укладення Договору купівлі-продажу № 147 між Управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради як продавцем і [PERSON] як покупцем. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваловою Л.С. (реєстр. № 4471), а право власності за покупцем було зареєстроване 29.09.2005. З 21.01.2016 та станом на час звернення позивача до суду спірне приміщення перебуває у власності [PERSON] , який придбав його за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21.01.2016. Позивач вважає, що спірне приміщення будинку є допоміжним, в силу чого не підлягало приватизації і мало бути передане позивачу в процесі створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, з чого випливає, що рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.12.2004 № 491/6 є незаконним, порушує право власності співвласників багатоквартирного будинку, в чиїх інтересах діє позивач. Як наслідок, на думку позивача, відповідач [PERSON] володіє спірним приміщенням незаконно, а у позивача є право вимоги до відповідача про витребування спірного приміщення з чужого незаконного володіння. До того ж, відповідач не допускає мешканців будинку до спірного приміщення навіть під час повітряної тривоги, посилаючись на свої повноваження власника. Нормативне обґрунтування наведених позовних вимог полягало у посиланні позивача на положення ст. ст. 382, 387, 388 ЦК України, ст. 8, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 1, ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та відповідні правові позиції Конституційного Суду України та Великої палати Верховного суду. В узагальненому виді суть цих посилань зводилась до обґрунтування позиції позивача про те, що підвали у багатоквартирних будинках в силу закону є допоміжними приміщеннями, призначеними для експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, якщо інше не передбачено проектною документацією на будинок, визнаються спільною власністю мешканців відповідного будинку, і тому не можуть бути переведені у статус нежитлових приміщень та не можуть бути відчужені окремо від будинку. При цьому позивач також вважав, що, оскільки спірне приміщення було відчужене і вибуло з володіння власника на підставі незаконних рішень Запорізької міської ради та її виконавчого комітету, а державна реєстрація за відповідачем права власності на спірне приміщення не є підтвердженням факту набуття відповідачем такого права власності, у позивача наявне право витребувати це приміщення у відповідача як останнього володільця, не заявляючи окремих вимог про оспорювання відповідних рішень органів місцевого самоврядування. Ухвалою суду від 17.04.2024 було відкрите провадження у справі, її розгляд визначений в порядку загального позовного провадження, сторонам були встановлені строки для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. 02.08.2024 до суду надійшов письмовий відзив на позов, поданий представником відповідача, адвокатом Стасіком А.І., із запереченнями проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень представник відповідача послався на те, що позов зводиться фактично про визнання недійсним Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.12.2004 № 491/6 про оформлення права комунальної власності на спірне приміщення, але відповідач набув право власності на спірне приміщення добросовісно, на підставі відповідного належним чином укладеного і посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу з попереднім власником ПАТ АКБ «Індустріалбанк» у 2016 році, тобто через дванадцять років після ухвалення вказаного рішення. Відтак, відповідач є добросовісним набувачем спірного приміщення, і тому не може нести негативні наслідки у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Обставини, за наявності яких в силу закону спірне приміщення могло би бути витребуваним від відповідача, не існують, а таке витребування поклало б на нього індивідуальний і надмірний тягар пошуку способів компенсації втраченого майна. Також, на думку представника відповідача, за наведених обставин витребування спірного приміщення від відповідача потягне порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки становило б непропорційне втручання у право на мирне володіння майном за відсутності передбачених вказаною статтею умов втручання держави у таке право. Крім того, представник позивача посилався на пропущення строку позовної давності, оскільки позивач був створений у 2016 році, а житловий будинок був переданий йому в управління у 2017 році, а тому право на позов припинилось щонайменше у 2020 році. Позивач письмові відповідь на вказаний відзив в межах підготовчого провадження не надав. Представник позивача, адвокат Кузьмінов Д.В., в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пославшись на факти і норми права, викладені у позовній заяві. Відповідачі в підготовче судове засідання явку представників не забезпечили без повідомлення причин. При цьому Запорізька міська рада та виконавчий комітет Запорізької міської ради не подали і відзивів на позов. В ході підготовчого провадження судом було вжито заходів з витребування доказів, пов`язаних із статусом спірного приміщення у контексті віднесення його до допоміжних приміщень відповідно до технічної документації будинку, що була виготовлена станом на час введення будинку в експлуатацію. Так, представник позивача заявив декілька відповідних клопотань про витребування доказів, посилаючись на те, що у нього відсутній технічний паспорт на будинок станом на 1957 рік рік введення будинку в експлуатацію, а на відповідні запити володілець цієї документації ТОВ «ЗМБТІ», не надає відповіді або надає неповні відповіді, приховуючи відповідну документацію. Так, ухвалою від 02.08.2024 було витребувано від\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»\~копію\~технічного паспорту (або витягу з технічного паспорту по підвалу)\~по приміщенню підвалу № 363 (раніше\~\~приміщення\~LVII)\~станом на 1957 рік\~у будинку [ADDRESS] . Листом від 26.09.2024 у відповідь на вказану ухвалу ТОВ «ЗМБТІ» повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи на вказаний житловий будинок інформація щодо складу та призначення спірного приміщення відсутня. Технічна інвентаризація цього приміщення вперше була проведена 30.06.1999 під номером LVII, а його призначення було визначене як «комунально-побутове». В подальшому технічна інвентаризація спірного приміщення проводилась 06.12.2004 (номер змінений на 363, уточнено площу після перепланування, призначення визначене як «адміністративне»), 07.06.2005, 12.10.2005 та 28.04.2007. При цьому визначене під час інвентаризації 06.12.2004 призначення спірного приміщення як «адміністративне» не змінювалось. Копію самого технічного паспорту суду надано не було. Також ухвалою від 21.10.2024 від\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації»\~було повторно копію\~технічного паспорту (або витягу з технічного паспорту по підвалу)\~по приміщенню підвалу № 363 (раніше\~\~приміщення\~LVII)\~станом на 1957 рік\~у будинку [ADDRESS] , оскільки представник позивача наполягав на тому, що ТОВ «ЗМБТІ» може приховувати вказаний документ від позивача. Лише листом від 18.12.2024 ТОВ «ЗМБТІ» надало відповідь на вказану ухвалу, повторно вказавши на відсутність технічного паспорту на спірне приміщення станом на 1957 рік, і надавши копію технічного паспорту за результатами технічної інвентаризації від 30.06.1999. За ухвалою суду від 15.01.2025 в судове засідання з`явився директор ТОВ «ЗМБТІ» Опанасенко В.Л., який пред`явив для огляду безпосередньо в судовому засіданні оригінал технічного паспорту в цілому на будинок [ADDRESS] . Проведеним в судовому засіданні оглядом за участю представника позивача було встановлено, що у технічній документації на будинок станом на 1957 рік рік введення будинку в експлуатацію, відомості про спірне приміщення відсутні взагалі. Ухвалою від 10.02.2025 підготовче провадження у справі було закрите, справу призначено до судового розгляду. В судові засідання з розгляду справи по суті представник позивача не з`явився, подавши заяву про проведення судового розгляду без його участі. Крім того, 26.05.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по суті позовних вимог. Наполягаючи на доводах, викладених у позовній заяві, представник позивача підкреслив, що, на його думку, при вирішенні цього спору слід виходити з того, що відповідно до чинного законодавства існує презумпція того, що всі приміщення у багатоквартирному будинку, які не були запроектовані як нежилі, слід вважати допоміжними. Також представник позивача зауважив, що спірне приміщення від самого початку не було об`єктом комунальної власності, оскільки багатоквартирний житловий будинок був побудований у 1957 році за часів Радянського Союзу, законодавство якого на той час не передбачало приватної власності на квартири (статті 226-227 ЦК УРСР в редакції від 18.07.1963 року), що також підтверджується положеннями «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP», затверджена 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства Української PCP. З набуттям Україною незалежності та прийняттям Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мешканці багатоквартирного житлового будинку розпочали процес поступового набуття приватної власності на займані квартири шляхом приватизації. Як наслідок, майно у вигляді багатоквартирного житлового будинку спочатку державного підприємства ВАТ «ЗАЛК», згодом переданого до комунальної власності, почало змінювати склад власників, до яких почали входити мешканці приватизованих квартир, які серед іншого також набували права спільної сумісної власності на допоміжні приміщення (в тому числі підвалів та напівпідвалів). В цей же час комунальне господарство та інші структури Запорізької міської ради почали процес займання вільних приміщень підвалів, що у даному випадку здійснювалось без достатньої на те підстави. Так, згідно п. 1.9 «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджений наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998 року (далі - Порядок реєстрації), яка була чинною до липня 2012 року, до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться; житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами; вбудовані в житлові будинки нежитлові приміщення (як частини цих будинків); квартири багатоквартирних будинків. Змістом п. 2.1 Порядку реєстрації встановлено, що реєстрація провадиться на підставі правовстановлювальних документів (додаток 1) у такому порядку, в підпункті «Г» якого зазначено, що на оригіналі прововстановлювального документа робиться реєстраційний напис (додаток 5). Якщо на правовстановлювальному документі немає місця для реєстраційного напису, то видається реєстраційне посвідчення, яке є невід`ємною частиною такого документа (додаток 6). Згідно ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності ним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої ним Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. До моменту прийняття спірного рішення Виконавчим комітетом ЗМР про оформлення права комунальної власності спірне приміщення не мало реєстрації як об`єкта нерухомого майна, а тому не було об`єктом комунальної власності, У зв`язку з викладеним, на думку позивача, відповідачами не надано належних та допустимих доказів належності спірного приміщення до комунальної власності, у зв`язку з чим рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 491/6 від 22.12.2004 року «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості» в частині визнання приміщення підвалу № 363, загальною площею 106,3 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , комунальною власністю не засновано на законі, а тому суд зобов`язаний встановити його незаконність, наслідком чого є витребування майна у останнього зареєстрованого не власника. Також представник позивача виклав заперечення щодо застосування позовної давності, оскільки станом на час передання будинку, в якому знаходиться спірне приміщення (липень 2017 року), до позивача, строки позовної давності були продовжені до закінчення карантину, запровадженого у зв`язку із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, а після 24.02.2022 ще й до припинення воєнного стану, і пізніше вони були зупинені на строк дії воєнного стану, а тому не можна вважати строк позовної давності пропущеним. Відповідачі в судові засідання не з`явились без повідомлення причин. Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши відповідні норми матеріального права, суд приходить до такого. Матеріалами справи підтверджуються такі обставини. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.12.2004 № 491/6 «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості» приміщення № 363 підвалу літ. А-5 площею 106,3 кв.м у будинку [ADDRESS] (назва станом на час розгляду справи проспект Соборний) було включене до переліку об`єктів нерухомості, право комунальної власності на які підлягало оформленню відповідно до чинного на той час законодавства. На підставі вказаного рішення було виготовлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.01.2005, а 22.02.2005 право комунальної власності на цей об`єкт нерухомості було зареєстровано Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». У цих документах тип спірного приміщення був вказаний як «нежиле приміщення». Рішенням Запорізької міської ради від 20.04.2005 № 8 спірне приміщення було включено до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації. 23.09.2005 спірне приміщення було приватизоване шляхом укладення Договору купівлі-продажу № 147 між Управлінням у справах приватизації Запорізької міської ради як продавцем і [PERSON] як покупцем. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коноваловою Л.С. (реєстр. № 4471), а право власності за покупцем було зареєстроване 29.09.2005. В подальшому спірне приміщення перебувало у власності [PERSON] (на підставі Договору купівлі-продажу від 30.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І., реєстр. № 3113), після чого власності Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (на підставі свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. 28.08.2014 за реєстровим № 2692). Станом на час розгляду справи спірне приміщення перебуває у власності відповідача [PERSON] , який придбав його у ПАТ АКБ «Індустріалбанк» за Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 21.01.2016, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. за реєстровим № 85. Право власності відповідача [PERSON] на спірне приміщення зареєстроване на підставі рішення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. від 25.01.2016 від 25.01.2016. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями рішень Запорізької міської ради та виконавчого комітету Запорізької міської ради, договорів купівлі-продажу, а також Інформаційною довідкою № 369227288 від 11.03.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Також судом встановлено, що 26.12.2016 року\~за адресою [ADDRESS] було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соборне 192», житловий будинок за вказаною адресою є багатоквартирним та уявляє собою будівлю, яка складається з 5 поверхів та 19 під`їздів (за інформацією позивача, яка відповідачами не оспорювалась). 19.07.2017 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради сформовано рішення № 393/3 «Про вилучення з господарського відання та передачу в управління ОСББ «Соборне 192» житлового будинку [ADDRESS] », в якому зазначено, що

Outcome: dismissed