Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

До суду 11.03.2025 надійшов позов [PERSON] , поданий в його інтересах адвокатом Мігалі І.В., до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою судді від 18.03.2025 роз`єднано позовні вимоги, виділено в самостійне провадження позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, у подальшому відповідну справу направлено за територіальною підсудністю до Біляївського районного суду Одеської області. У позовній заяві в частині стягнення аліментів представник позивача зазначає, що [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] з червня 2014 року, спільно проживали в селі Набережне Біляївського району Одеської області, [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час проживає з позивачем. Із кінця 2021 року через постійні сварки сторони проживають окремо, дитина разом із батьком переїхали до села Лазещина Рахівського району, де проживають і зараз. Відповідачка не надає допомоги на утримання дитини. У зв`язку з викладеним, покликаючись на ст.ст.\~141, 155, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини у розмірі 2\~000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 18.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 17.04.2025, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці відкладено на 16.05.2025. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, 16.04.2025 представник подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка до суду не з`явилась, 01.05.2025 до суду поштовим зв`язком надійшла її заява з нотаріально посвідченим підписом, у якій зазначає, що вона не працює, має можливість сплачувати аліменти у розмірі лише 1\~500 гривень щомісячно, тому просить при винесенні рішення врахувати матеріальне становище обох батьків, розгляд проводити без неї. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.11.2024 [PERSON] народився [INFO] в місті Одеса, про що 16.03.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №\~2556, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Витягом з реєстру Ясінянської територіальної громади №\~2025/003284480 від 11.03.2025 стверджено, що [PERSON] , 20.02.2015 з 10.12.2024 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання дитини з батьком [PERSON] підтверджується довідкою про сімейний стан військовозобов`язаного за №\~1198 від 10.12.2024, виданою старостою села Лазещина, актом обстеження матеріально-побутових умов від 10.03.2025, характеристикою із навчального закладу. Позивач ствердив, а відповідачка не заперечила, що вона не надає жодної матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Відомості про доходи сторін, наявність у них на утриманні інших неповнолітніх дітей суду не надані. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. З інформації на сайті Міністерства фінансів України вбачається, що середня місячна заробітна плата в економіці України за лютий 2025 року (новіші відомості на даний час відсутні) складає 18 589,38 грн, а відповідно 1/4 частина від цієї суми - близько 4,6 тисяч гривень. Суд бере до уваги, що розмір аліментів, про стягнення яких просить позивач, лише дещо перевищує мінімальний їх розмір, який на даний час складає 1\~598 гривень та перевищує розмір, який згодна сплачувати відповідачка (1\~500 гривень), тому такий розмір не буде становити надмірний тягар. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 11.03.2025. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Питання стягнення судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку із задоволенням позову стягнути судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн, від сплати якого позивач звільнений, із відповідачки на користь держави.

Outcome: approved