Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

24 березня 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. На обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 20 листопада 2021 року між відповідачем по справі [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» було укладено Кредитний договір №4239992. Вказаний договір було підписано, шляхом використання електронного підпису позичальника, який був відтворений шляхом використання відповідного одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами вищевказаного Договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику (відповідачу) у власність кошти у розмірі 15 000 грн на встановлений Договором строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній у свою чергу зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики, інші платежі, можливі штрафні санкції, у відповідності до Графіку сплати кредитних коштів. Також, сторонами Договору обумовлені положення щодо можливості пролонгації строку кредитування. При цьому позикодавець свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених відповідним Договором. У подальшому, між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений Договір відступлення прав вимоги №25-07/24 від 25 липня 2024 року, у відповідності до положень якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) за плату ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», які у свою чергу прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі, до відповідача за Договором №4239992 від 20 листопада 2021 року на заборгованість у загальному розмірі - 36 928, 31 грн, з яких: 12 938 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 22 490,31 грн - заборгованість за нарахованими відсотками станом на дату відступлення права вимоги, 1 500 грн - заборгованість за комісіями. Натомість, усупереч умовам вказаного Договору, [PERSON] не виконав взятих на себе боргових зобов`язань, оскільки у повному обсязі погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «МІЛОАН», так і не здійснив. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] відповідну заборгованість у загальному розмірі - 36 928,31 грн. Також, позивач наполягає на розподілі понесених ними судових витрат, у виді сплаченого судового збору у сумі - 2 422,40 грн та витрат на правовому допомогу у сумі - 13 000 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 25 квітня року, яке у подальшому, з підстав першої неявки відповідача, було відкладене на 26 травня 2025 року. Позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 82). У прохальній частині позову наполягали на здійсненні розгляду справи за відсутності їхнього представника, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся засобами поштового зв`язку, за адресою його зареєстрованого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2021 року, використовуючи електронний ресурс - інтернет сайт «miloan.ua», [PERSON] звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із Анкетою-заявою на кредит №4239992, надавши належні йому персональні дані для можливості його ідентифікації, де також повідомив бажаний розмір суми кредиту, строк кредитування та вартість за отримані послуги кредитування (а.с. 44). За результатами розгляду вказаного звернення, 20 листопада 2021 року між кредитодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», і особі генерального директора Вініченка О.В., та позичальником - [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №4239992 (а.с. 24-28), згідно з яким кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3.- 1.4. Договору - 30 днів з 20 листопада 2021 року по 20 грудня 2021 року, надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору - 15 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, на підставі п. 1.5.1. Договору сплатити комісію у розмірі 1 500 грн та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків працівника (п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. 1.5.1. Договору №4239992). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включать загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7 125 грн в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 22 125 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишається не змінним та що кредитодавець і позичальник виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний п. 1.4. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п. 1.5. Договору №4239992). Проценти за користування кредитом: 5 625.00 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. Договору №4239992). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору №4239992). Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2,.2.3 цього Договору (п. 1.7. Договору №4239992). Пунктом 2.3. Договору передбачена пролонгація строку кредитування. Відповідно до п. 2.3.1.2. збільшення (продовження) строку кредитування загалом не може перевищувати 60 днів. Вказаний Договір був підписаний, шляхом використання відповідачем [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором «U19990», який було направлено позичальнику 20 листопада 2021 року на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується копією довідки про ідентифікацію, виданою представником ТОВ «МІЛОАН» Вініченком О.В. (а.с. 50). Аналогічним чином відповідачем також було підписано Графік платежів за Договором про споживчий кредит №4239992 від 20 листопада 2021 року (Додаток №1) (а.с. 42) та Паспорт споживчого кредиту №4239992 (Додаток №2) (а.с. 43), які містять тотожні Договору положення. Також, стороною позивача долучено до матеріалів справи копію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІЛОАН» в редакції від 13 липня 2021 року (а.с. 45-49). У свою чергу, ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором №4239992 виконало у повному обсязі, шляхом перерахунку 20 листопада 2021 року обумовлених Договором коштів у сумі 15 000 грн на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується копією квитанцією із системи «LiqPay» (а.с. 51), який є платіжним сервісом АТ КБ «Приватбанк». У зв`язку з цим, ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за вказаним договором виконало у повному обсязі надавши відповідачу у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти. Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON] ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційні системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заявки (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію», погодився із запропонованими умовами договору та підписав його. Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між [PERSON] та кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» виникли договірні відносини, оскільки між ними було укладено відповідний Договір споживчого кредиту. На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які підтверджують наступні обставини. 25 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН», як клієнтом, та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», як фактором, було укладено Договір факторингу №25-07/2024 (а.с. 10-15), відповідно до умов якого клієнт - первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому, а фактор, здійснивши фінансування у порядку, передбаченому цим договором, приймає право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржником (п. 2.1. Договору факторингу). Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників для друку згідно Додатку №4, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників для друку підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 6.1.3. Договору факторингу). 3 моменту переходу до Фактора Права вимоги, відповідно до умов п.б.1 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо погашення їх грошових зобов?язань перед Клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору (п. 6.2. Договору факторингу). Сторони домовились про розмір Фінансування за цим Договором згідно Реєстру Боржників. Фактор здійснює оплату розміру Фінансування на користь Клієнта шляхом одноразового перерахування грошових коштів протягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання цього Договору на поточний рахунок Клієнта за реквізитами вказаними в розділі 16 цього Договору (п. 7.1. Договору факторингу). Днем здійснення оплати Фінансування вважається день надходження грошових коштів у повному обсязі на поточний рахунок Клієнта, вказаний в розділі 16 цього Договору (п. 7.2. Договору факторингу). Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції №448090004 від 26 липня 2024 року (а.с. 20). Згідно Акту приймання-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року, ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Реєстр боржників кредитора на 295 сторінках, кількість боржників за реєстром становить 15 000 (а.с. 21). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року (а.с. 22-23, 30) позивач набув право грошової вимоги до боржників, до переліку яких також входить і відповідач - [PERSON] (порядковий №13 341) за Договором №4239992 щодо заборгованості у загальні сумі - 36 928, 31 грн, з яких: 12 938 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 22 490,31 грн - заборгованість за нарахованими відсотками станом на дату відступлення права вимоги, 1 500 грн - заборгованість за комісіями. Вказана сума заборгованості, також, узгоджується відповідним розрахунком заборгованості, поданими позивачем (а.с. 7-8, 9). Суд зважає, що заявлений позивачем розрахунок суми боргу відповідає положенням п. 2.2.3., п. 2.3.1.2., 1.5.1. та п. 1.6. Договору про споживчий кредит №4239992 від 20 листопада 2021 року (індивідуальна частина). Суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір відступлення прав вимоги, укладений між первісним кредитодавцем відповідача та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», скасований, відповідачем не надано. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №4239992, укладеним 20 листопада 2021 року між відповідачем та первісним кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН». Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Договору про споживчий кредит відповідач [PERSON] допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав. Суд також бере до уваги, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останнім будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за зазначеним Договором про споживчий кредит у загальній сумі - 36 928,31 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 52), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача. Що стосується заявлених вимог щодо розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стороною позивача заявлена вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. На підтвердження заявлених витрат надані: копія договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕНС» з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 34-35), копія прайс-листа з вартістю юридичних послуг (а.с. 35 зворот - 36), копія заявки на надання юридичної допомоги №429 від 01 лютого 2025 року, де перелічено види наданих послуг та вказано їх вартість (надання усної консультації з вивченням документів: 2 години, вартість 1 години - 2 000,00 грн, ціна - 4 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: 3 години, вартість 1 години - 3 000,00 грн, ціна - 13 000,00 грн) (а.с. 38); копія витягу з Акта №5 про надання юридичної допомоги від 28 лютого 2025 року, де зазначено вид та вартість юридичних послуг, наданих позивачеві за позовом до [PERSON] (а.с. 39). Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Слід наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved