Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

09.01.2020 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 17.12.2017 між позивачем [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір позики в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США. На виконання умов Договору відповідачем було надано позивачу розписку в якій він зобов`язувався повернути борг у строк до 17.12.2019. 04.06.2018 між позивачем [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір позики в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США. На виконання умов Договору відповідачем було надано позивачу розписку в якій він зобов`язувався повернути борг у строк до 01.10.2018. [INFO] відповідач помер, а єдиним спадкоємцем майна померлого є його мати - [PERSON] . Позивач вказує, що станом на 29.07.2019 відповідно до курсу Національного банку України борг відповідача перед позивачем станом на день виконання зобов`язання становить 445 195,24 гривень. На даний час суму боргу не повернуто, а тому позивач звертається до суду з позовом про стягнення боргу до відповідача, як спадкоємця померлого боржника. 13.01.2020 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Згідно здійснених судом запитів щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, до суду 05.02.2020 27.05.2020 надійшла інформація, що остання зареєстрованою у м.Києві та Київській області не значиться. Ухвалою від 07.10.2020, прийнято справу до провадження Солом`янського районного суду м. Києва, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.02.2022 від Одинадцятої київської нотаріальної контори надійшла відповідь на запит суду від 04.06.2020 про витребування спадкової справи після смерті [PERSON] . У даному листі вказано про відсутність в матеріалах спадкової справи інформації щодо наявності спадкового майна після смерті [PERSON] та вказано, що свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відзиву на позов відповідачем у передбаченому законом порядку не подано. 05.05.2025 до суду надійшло клопотання від представника заявника [PERSON] - адвоката адвоката Лунегова Олександра Олексійовича про проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника заявника [PERSON] - адвоката Лунегова Олександра Олексійовича про проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції. Представник позивача в судове засідання не з`явився. На адресу суду електронним засобом зв`язку 12.05.2015 було надіслано чергове клопотання представника позивача - адвоката Лунегова О.О. від 12.05.2025, в якому він просить відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні. Доказів поважності неявки до суду, до поданого клопотання на надав. Позивач в судове засідання також не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вислухавши думку представника відповідача вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторони позивача, а подане клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи вважає таким, що задоволенню не підлягає, оскільки доказів поважності неявки до суду подане клопотання не містить. Крім того, суд враховує, що це повторна неявка представника позивача, а тому з урахуванням положень вимог ст.223 ЦПК України суд вважає, що неявка сторони позивача не перешкоджає розгляду даної справи та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, як необгрунтованого. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Під час судового розгляду судом встановлено, що 17.12.2017 та 04.06.2018 між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено два окремих договори позики на загальну суму 17 500 доларів США. Строк виконання взятих зобов`язань за вказаними вище борговими розписками [PERSON] перед позивачем мав бути виконаний до 01.10.2018 та відповідно до 17.12.2019. Як свідчать матеріали справи та представником відповідача не заперечувалося, що [PERSON] свої зобов`язання не виконав у визначених у боргових розписках строк. У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що відповідачу взагалі не було відомо про наявність боргових зобов`язань, а про їх існування остання дізналася лише з матеріалів даної справи. Таким чином, матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано належними доказами про наявність невиконаних [PERSON] боргових зобов`язань за вказаними вище борговими розписками перед позивачем, тобто розпискою від 17.12.2017 на суму 15 000,00 дол. США та від 04.06.2018 на суму 2500,00 дол. США. Таким чином, суд вважає, що доводи позивача про те, що з [PERSON] у порядку визначеному вимогами ст. 1046-1049 ЦК України підлягає стягненню отримана позика у розмірі 17 500, 00 дол. США є обгрунтованою. Разом з тим, як свідчать матеріали справи [INFO] боржник [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем за законом, який у відповідності до вимог ст.ст. 1258,1268,1269,1270 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] є його мати, тобто відповідач по справі [PERSON] . Так, 04.06.2020 судом було здійснено запит до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори щодо отримання належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . 05.10.2020 судом отримано копію спадкової справи №411/2019 щодо померлого [INFO] [PERSON] . У справі наявна заява [PERSON] №1167 про прийняття спадщини від 20.04.2019. Копія свідоцтва про смерть [PERSON] від 13.12.2018, серія [NUMBER] . Копія довідки про смерть [PERSON] № 454 від 13.12.2018. Та обставина, що відповідач є особою, що прийняла спадщину після смерті її сина підтверджується матеріалами справи, оскільки доказів того, що остання відмовилася від прийняття спадщини в порядку визначеному вимогами 1273 ЦК України, відповідачем не надано та матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті та не припинилися у зв`язку з його смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У даному випадку, зобов`язання за договором позики не є особистими, а тому не припиняються зі смертю боржника, а можуть бути включені до складу спадщини. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора спадкодавця лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. З матеріалів спадкової справи вбачається, що нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори були вчинені дії щодо визначення спадкового майна після смерті [PERSON] , проте нотаріусом не встановлено наявності спадкового майна після смерті [PERSON] 09.02.2022 на адресу суду додатково надійшов лист від МЮУ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Одинадцята Київська державна нотаріальна контора №506/01-16 від 02.02.2022, в якому повідомляється, що в матеріалах спадкової справи відсутня будь- яка інформація щодо наявності спадкового майна після смерті [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину не видавалося. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця лише у межах вартості майна, отриманого у спадщину. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, обов`язковою умовою для пред`явлення вимог до спадкоємця є: прийняття ним спадщини (ст. 1268 ЦК України); визначеність складу спадкового майна;факт входження зобов`язання до складу спадщини. З матеріалів справи наявних в розпорядженні суду вбачається, що відповідачка дійсно подала заяву про прийняття спадщини, водночас свідоцтво про право на спадщину не видавалося, оскільки не встановлено будь-якого спадкового майна після смерті [PERSON] . Разом з цим, доказів того, що у померлого було майно та яке фактично було успадковано чи входить до складу спадщини після смерті [PERSON] позивачем також не надано. Крім того, як свідчать матеріали справи борг за яким має право вимоги позивач у даній справі не ідентифікований як такий, що заявлений кредитором спадкодавця у передбаченому законом порядку та відповідно входить до складу вимог, що охоплюється спадковим майном. У Постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц роз`яснено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1281 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. Суд звертає увагу на те, що згідно ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та докази, що підтверджують кожну з цих обставин. У даній справі позивачем не надано та відповідно матеріали справи не містять доказів того, що позивачем була направлена вимога,як кредитором спадкодавця до спадкоємця боржника у визначеному законом строк. Також матеріали справи не містять доказів наявності у померлого [PERSON] будь-якого спадкового майна, яке прийнято після його смерті відповідачем у справі, а тому стягнення заборгованості за договорами позики до спадкоємця без визначення кола спадкового майна та його вартості за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги кредитора не узгоджуються з вимогами ст.1282 ЦК України. Крім того, заявлений позов позивача містить лише вимогу про стягнення заборгованості до спадкоємця без визначення меж та вартості спадкового майна, що у свою чергу свідчить про необґрунтованість заявлених вимог позивача у порядку ст. 1282 ЦК України. У той же час, вимоги чинного законодавства передбачають, що відповідальність спадкоємця обмежується межами вартості майна, отриманого у спадщину, оскільки в іншому випадку тягар погашення боргових зобов`язань відповідачем, як спадкоємцем після смерті [PERSON] може призведе до порушення балансу інтересів та покладання додаткового тягаря на останню за рахунок майна відповідача, який не входить до складу спадщини [PERSON] . З огляду на викладене вище, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed