Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 серпня 2019 року відповідачем підписана заява без номера, за умовами якої відповідач мав намір отримати банківські послуги. При підписанні анкети-заяви останній підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг, що укладений між сторонами. Позивач зазначає, що за бажанням відповідача було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 21 жовтня 2019 року отримав карту типу: преміальна картка Visa Signature з кредитним лімітом до 300 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не виконує зобов`язання за договором про надання банківських послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 11 червня 2023 року становить 305 506,93 грн, з яких: 287 780,20 грн - заборгованість за тілом кредиту; 17 726,73 грн - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з вищевикладеним, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань за договором про надання банківських послуг від 19 серпня 2019 року без номера, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану заборгованість. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розпорядженням керівника апарату суду Аліни Щерби від 10 квітня 2024 року № 1060 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/17558/23, провадження № 2/760/3395/24, у зв`язку із звільненням головуючого судді [PERSON] у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 березня 2024 року № 797/0/15-24. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. 17 квітня 2024 року ухвалою суду вказану справу прийнято до провадження головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідачем копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками було отримано 28 жовтня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд виходить з наступного. Суд установив, що 19 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, тому підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана анкета-заява не містить розмір кредитного ліміту та процентів за користування кредитом. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, він погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язався їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Крім того, до зазначеної Анкети-заяви банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт: «Platinum», «World Back Edition», «Infinite», «Visa Signature» та «WorldElite», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем. Відповідно до розрахунку наданого банком, заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 11 червня 2023 року становить 305 506,93 грн і складається з: - заборгованості за кредитом - 287 780,20 грн; - заборгованість за простроченими відсотками - 17 726,73 грн. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту, а також - заборгованість за простроченими відсотками. У Анкеті-заяві позичальника, яка ним підписана, від 19 серпня 2019 року процентна ставка, розмір кредитного ліміту не зазначені. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карток: «Platinum», «World Back Edition», «Infinite», «Visa Signature» та «WorldElite», а також Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розумів [PERSON] , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. Як вбачається з анкети-заяви, підписаної відповідачем, він погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобов`язався їх виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Проте, у вказаній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді нарахування відсотків. Отже надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Також, в матеріалах справи міститься, підписаний відповідачем 21 жовтня 2019 року Паспорт споживчого кредиту, однак він не може свідчити про ознайомлення відповідача з умовами кредитування, оскільки підписаний пізніше ніж анкета-заява від 19 серпня 2019 року, а також зазначені у ньому процентна ставка та інші штрафні санкції за порушення умов договору застосовуються до типу кредитного продукту: «Універсальна», «Універсальна голд», «Platinum», «MC World Back Edition», «Visa Infinite», «Visa Signature» та «MC WorldElite», в той час як АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження того, що після підписання паспорту карту типу «Visa Signature» (тип кредитного продукту) було отримано відповідачем, а відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, зміст вказаного Паспорту не узгоджується із розрахунком заборгованості наданим позивачем, згідно з яким: процентна ставка - 3,1%, 3%, 1,7% та 2,5%, процентна ставка при порушенні умов кредитування - 6,2%, 3,1% та 3% (міс), процентна ставка на прострочений кредит - 74,4%, 37,2% та 36% (річна). В той час як у вищевказаному Паспорті споживчого кредиту розмір процентної ставки при порушенні умов кредитування та процентної ставки на прострочений кредит у Паспорті взагалі відсутні. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за простроченими відсотками у сумі 17 726,73 грн, яка обрахована із розрахунку ставки, про яку відповідача не було ознайомлено при укладенні договору. Ураховуючи викладене та на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками. Що стосується стягнення заборгованості за тілом кредиту, то суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом, банк подав до суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток «Platinum», «World Back Edition», «Infinite», «Visa Signature» та «WorldElite», виписку по картковому рахунку за період з 26 травня 2018 року по 01 червня 2023 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, розрахунок заборгованості, а також довідку про видачу відповідачу кредитної картки із зазначенням її номерів та строку дії. З матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався наданими кредитними коштами. При цьому частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, що позивачем не заперечується. Так, з виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 26 травня 2018 року по 01 червня 2023 року вбачається, що за зазначений період користування кредитним лімітом з відповідача стягувались відсотки. Нараховані та сплачені відсотки за договором про надання банківських послуг становлять 178 189,23 грн. Ураховуючи те, що позивачем безпідставно нараховувались відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим 178 189,23 грн - незаконно списані позивачем з рахунку відповідача відсотки, за рахунок яких позивачем збільшено розмір тіла кредиту. Сума заборгованості за тілом кредиту згідно розрахунку становить 287 780,20 грн, яка повинна бути зменшена пропорційно незаконно списаним відсоткам. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 109 590,97 грн (287 780,20 - 178 189,23 = 109 590,97). За вказаних обставин, а також ураховуючи те, що відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що була сплачена позивачем при зверненні до суду з указаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 1 741,39 грн. На підставі статей 509, 525, 526, 530, 536, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, та

Outcome: partial