Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

У січні 2025 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , Чернівецький міський центр соціальних служб Чернівецької міської ради про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх сина [PERSON] та стягнення аліментів на його утримання. В обґрунтування таких вимог у позові зазначено наступне. Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.10.2023 р. по справі N? 610/671/22, дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері [PERSON] , у зв?язку із неналежним виконанням батьківських обов?язків та за використання не за цільовим призначенням коштів, які вона отримувала, як державну соціальну допомогу. З 01.12.2023 року ці діти, яких було відібрано від матері, перебувають у родині опікуна. Також, 19.03.2024 року [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] ,на підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 19.03.2024 року, у супроводі працівників служби у справах дітей Чернівецької міської влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня» з метою повного та всебічного обстеження дитини. За інформацією комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка» від 28.05.2024 р. мати [PERSON] - [PERSON] дитиною не цікавиться, навідувала її лише один раз, рекомендації лікарів не виконує та не забезпечує свого сина матеріально. На виконання пункту 11 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. N? 866, питання щодо доцільності/недоцільності повернення дитини [PERSON] , [INFO] , до матері на виховання, внесено на розгляд засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 19.06.2024 р., на якому прийнято рішення про недоцільність його повернення до матері - [PERSON] . Враховуючи вказане вище, а також факт невиконання/неналежного виконання батьками дитини своїх батьківських обов?язків, наказом начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 13.09.2024 р. N? 2/113 малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах, у зв?язку з неналежним виконанням матір?ю своїх батьківських обов?язків. Водночас, наказом начальника служби у справах дітей міської ради від 13.09.2024 р. N? 2/114 малолітнього [PERSON] , як дитину, що залишилась без батьківського піклування, тимчасово влаштовано в сім?ю громадян [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою [ADDRESS] . На теперішній час батьки [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно свого малолітнього сина [PERSON] не виконують, не піклується належним чином про його фізичний та духовний розвиток, здоров?я, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини. Доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] , батьків малолітнього [PERSON] , [INFO] , підтверджується рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради та відповідним висновком органу опіки та піклування. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 17 лютого 2025 рокувідкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, яке ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 21 березня 2025 рокузакрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача - Виконавчого комітету міської ради як органу опіки та піклування, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] та третя особа на стороні позивача: [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином . Відповіді на позовну заяву відповідачами також не подано. Представник третьої особи Чернівецького міського центру соціальних служб у Чернівецькій області - Якименко С.О. та третя особа на стороні позивача: [PERSON] подали до суду письмову заяву, в якій просили розгляд справи провести без їх участі. Враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи, судове засідання проводилося без його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 липня 2024 року встановлено факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] ; дата народження - [INFO] ; місце народження: м. Чернівці, Чернівецького району Чернівецької області; мати - [PERSON] , [INFO] , громадянка України; батько - [PERSON] , [INFO] , громадянин Республіки Ліван. ( а.с.28) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13 вересня 2024 року, виданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] народився [INFO] , батьками його є: [PERSON] , [PERSON] (а.с.4) Як вбачається з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб №7726-5001971136 від 02.08.2022 року, №7726-5002151630 від 12.09.2022 року, №7726-5002151604 від 12.09.2022 року, №7726-5002151521 від 12.09.2022 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] фактично проживають як ВПО за адресою: [ADDRESS] . (а.с.а.с. 5-8) Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2023 року ухвалено відібрати у [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання кожного з дітей. Як вбачається з відповіді Центру соціальних служб Балаклійської міської ради Харківської області [PERSON] до рекомендацій та порад фахівця із соціальної роботи не прислуховувалася, не виконувала пункти плану, на телефонні дзвінки не відповідала, тому її сім`ю було знято з обліку у зв`язку із невиконанням плану соціальної підтримки сім`ї. З 06.12.2021 року по 14.02.2023 року [PERSON] до Центру соціальних служб Балаклійської міської ради не зверталася, її місцезнаходження невідоме. (а.с.16) З відповіді Балаклійського центру соціальної підтримки дітей та сімей вбачається, що за весь час перебування дітей у закладі їх мати [PERSON] жодного разу не відвідувала, не цікавиться їхнім життям і здоров`ям, вихованням не займається, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не створює умов для отримання освіти, не йде на контакт із адміністрацією закладу. ( а.с.17) Відповідно до постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу.( а.с.18) З відповіді адміністрації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» ЧМР від 12.04.2024 року вбачається, що за час перебування дитини [PERSON] [INFO] у лікарні його мати - [PERSON] відвідала сина лише один раз, рекомендацій лікарів вона не виконує та не забезпечує свою дитину матеріально. У лікувальному закладі мати з?явилась лише на 17 день. ( а.с.19) Відповідно до відповіді Чернівецького міського центру соціальних служб від 18.04.2024 року №725/02-04 робота з [PERSON] , [INFO] , розпочалась з повідомлення служби у справах дітей Чернівецької міської ради щодо проведення акту оцінки потреб сім?ї/особи з метою вирішення питання щодо доцільності/недоцільності повернення матері дитини [PERSON] , [INFO] , для встановлення спроможності матері виконувати батьківські обов?язки. 19.03.2024 року на підставі проведення акта оцінки рівня безпеки дитину поміщено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня». Реєстрацію народження дитини в органах юстиції батьками не здійснено. Під час здійснення оцінки потреб особи з?ясовано, що жінка проживає в однокімнатній квартирі свого співмешканця [PERSON] , [INFO] . Під час бесіди [PERSON] зазначила, що вона має троє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , які з 2022 року перебувають в КЗ «Харківському обласному центрі соціальної підтримки дітей та сімей «Гармонія», що наразі переміщений до с. Банилів Підгірний, Сторожинецької ТГ, у зв?язку із активними бойовими діями в м. Харкові. ( а.с.21) З відповіді ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області від 22.04.2024 року №4759 вбачається, що працівниками СЮП Чернівецького РУП проведено профілактичну бесіду із [PERSON] та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП. (а.с.21) Відповідно до наказу Служби у справах дітей ЧМР від 05.06.2024 року №2/62 «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилась без батьківського піклування» вирішено тимчасово влаштувати дитину [PERSON] , [INFO] в сім?ю громадян [PERSON] та [PERSON] , мешканців [ADDRESS] , до прийняття рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради про доцільність (недоцільність) повернення дитини до батьків на виховання. [PERSON] залишився без батьківського піклування, в зв?язку з тим, що був вилучений 19.03.2024 р. на підставі акта проведення оцінки рівня безпеки дитини та влаштований в комунальне некомерційне підприємство «Міська дитяча клінічна лікарня». Покладено на [PERSON] та [PERSON] відповідальність за виховання, матеріальне утримання дитини [PERSON] на час її перебування в сім`ї. Наказом Служби у справах дітей ЧМР від 12.12.2024 року №2/150 продовжено термін тимчасового перебування дитини [PERSON] в сім`ї громадян [PERSON] та [PERSON] . ( а..с.24, а.с.33) Як вбачається з висновку Служби у справах дітей ЧМР про недоцільність повернення дитини до матері на виховання від 19.06.2024 року №1/1463 на виконання п. 11 Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов?язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 N? 866, питання щодо доцільності/недоцільності повернення дитини [PERSON] , [INFO] , до матері на виховання, винесено на розгляд засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 19.06.2024 р., на якому прийнято рішення про недоцільність повернення дитини до матері [PERSON] , [INFO] , на виховання. ( а.с.26) Як вбачається з наказу Служби у справах дітей Чернівецької міської ради від 13.09.2024 року №2/133 «Про взяття на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах» [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку із неналежним виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків (а.с.30) Згідно висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] від 12.12.2024 року №855/25 з метою соціального захисту інтересів малолітнього [PERSON] , виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав батьків [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] , оскільки останні ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. ( а.с.35) Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо лише при наявності вини в діях батьків. Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, враховуючи надані суду вище перелічені докази, суд погоджується з висновками соціальних служб та органів опіки і піклування та, оскільки на протязі тривалого часу відповідачі нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо свого сина, злісно ухиляються від їх виконання по вихованню й матеріальному утриманню малолітньої дитини, не забезпечують його законних прав на нормальні умови життя та в зв`язку із цим вважає доцільним застосування до відповідачів крайнього заходу впливу у виді позбавлення їх батьківських прав, що відповідатиме інтересам дитини, із роз`ясненням їм положень ст.169 СК України про поновлення батьківських прав, якщо їх поведінка докорінно зміниться. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст.166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. Судом встановлено, що відповідачі добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, а тому, суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.01.2025 року та до досягнення дитиною повноліття . На підставі викладеного та,

Outcome: approved