Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр надання правової допомоги Юрист Онлайн» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.01.2024 позивачка придбала набір для спецій через інтернет-магазин. Після отримання товару виявила, що товар не відповідає опису та є неякісним та одразу звернулася до продавця та вимагала повернення коштів або обміну товару на якісний, в чому їй було відмовлено. 27 січня 2024 року, через неможливість самостійно вирішити питання з продавцем, вона звернулася, а потім уклала договір з ТОВ «Центр правової допомоги Юрист Онлайн» з метою отримання юридичної допомоги для захисту своїх прав, у вирішенні питання пов`язаного з правами споживача. У договорі № 27012407 від 27.01.2024 була прописана ціль звернення «Повернути товар, у зв`язку з невідповідністю заявленого на сайті та порушення законодавства України, щодо захисту прав споживача. Оператор магазину відмовляється в повернені: 1) Клієнт хоче повернута кошти; 2) Поскаржитись до Держспоживслужби; 3) 3аявити позов до суду, щодо матеріальних збитків.» Після укладення договору Відповідач в односторонньому порядку без згоди та підпису позивачки, змінив умови, а саме предмет договору, посилаючись на те, що це "формальність". Про це свідчить Додаткова угода до договору №27012407 де прописано Зміна предмету договору на «Скарга до Держспоживслужби, та заява до поліції». Про зміну умов позивачці було повідомлено вже після того, як були надані документи та підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2024, тобто навіть перша надана послуга стосувалася іншого предмету договору, що вже було порушенням умов. Зміна умов договору, не узгоджувалась з позивачкою і результату від таких дій не було досягнуто. Оскільки виконання договору було здійснено неналежним чином, не дивлячись на те, що послуги були сплачені в повному обсязі в розмірі 10,000 грн., що є грубим порушенням договірних зобов`язань. Юридичні послуги, надані відповідачем, не дали жодних результатів. Відповідач не забезпечив повернення товару неналежної якості та не виконав належним чином умови домовленості, а відтак позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 25.09.2024 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 30.10.2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідно до якого відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, не визнає обставин справи, на які посилається позивач, а також з наведеною [PERSON] правовою оцінкою цих обставин, з огляду на наступне. Так, 27.01.2024 року між ТОВ «Центр правової допомоги Юрист онлайн» (Виконавець) та [PERSON] (Замовник), було укладено Договір про надання правової допомоги/юридичних послуг №27012407, предметом якого, у відповідності до умов п.п. 1.1, 1.2 даного Договору, визначено надання юридичних послуг/правової допомоги, поіменного в переліку послуг (види та обсяг правової допомоги) - заява (скарга) до магазину, заява (скарга) до Держпродспоживслужби. Загальний розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, узгоджений між сторонами та визначений у розмірі 10 000, 00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.). 27.01.2024 року позивачем сплачено аванс в розмірі 5 000, 00 грн., про що в п. 2.1 Договору від 27.01.2024 року вчинено відповідний напис. Того ж дня, між ТОВ «Центр правової допомоги Юрист онлайн» та [PERSON] , було укладено Додаткову угоду до Договору від 27.01.2024 року №27012407, яким внесено зміни до п. 1.2 основного Договору та викладено в наступній редакції: «перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: скарга до Держпродспоживслужби та заява до поліції». Для надання юридичних послуг щодо захисту прав [PERSON] , як споживача та покупця товару в інтернет-магазині, порушених ФОП [PERSON] у зв`язку з відмовою обміняти та/або повернути придбаний в останнього товар, за який було сплачено 2 915,00 грн. та 175, 00 грн. за переказ коштів ТОВ «Нова пошта». На виконання умов Договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 27.01.2024 року №27012407 та Додаткової угоди до нього, відповідачем було складено: до Деснянського управління поліції ГУ НП у м. Києві - заяву (повідомлення) про вчинення дій, які порушують законодавство України щодо захисту прав споживачів за ст. 156-1 КУпАП України; до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів - скаргу. 31.01.2024 року Виконавець передав, а Замовник прийняла скаргу до Держпродспоживслужби та заяву до поліції, в зв`язку з чим між ТОВ «Центра правової допомоги Юрист онлайн» та [PERSON] , було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг №27012407 до Договору про надання правової допомоги/юридичних послуг від 27.01.2024 року №27012407. В той же день, складені для позивача відповідачем документи, були направлені до Держпродспоживслужби рекомендованою кореспонденцією за штрихкодовим ідентифікатором №0200254829411 та до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві рекомендованою кореспонденцією за штрихкодовим ідентифікатором №0200254829420. Даної обставини позивач не заперечує, стверджуючи про звернення «до поліції та Держспоживслужби із заявою, яку підготував відповідач» для захисту її прав, «про що свідчить заява до поліції від 31.01.2024 року». Оскільки позивач представницьких послуг в органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях у відповідача не замовляла, то ТОВ «Центр правової допомоги Юрист онлайн» позбавлений можливості та не наділений відповідними повноваженнями представляти Пекну А.П., з`ясовувати подальшу долю скарги до Держпродспоживслужби та результат її розгляду, а також направляти та отримувати відповідні запити на користь та в інтересах Замовника. Доказів про те, що юридичною компанією було змінено підхід та підготовлено інші звернення, а ніж ті, які були узгоджені сторонами, а також підтверджуючих документів про направлення скарг та заяв не до тих органів, що могли б вирішити спірне питання, матеріали справи також не містять, та спростовуються накладними - службовими чеками Укрпошти від 31.01.2024 року до Держпродспоживслужби за штрихкодовим ідентифікатором №0200254829411 та до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві за штрихкодовим ідентифікатором №0200254829420, доданими позивачем до матеріалів справи. Крім того, подані позивачем докази на обґрунтування нею заявлених позовних вимог не містять її підпису на документах, складених для неї юридичною компанію. Також, підпис позивача відсутній і на претензії від червня 2024 року, що ставить під сумнів факт звернення до компанії безпосередньо особи з персональними даними позивача. Зобов`язання за Договором про надання правової допомоги/юридичних послуг від 27.01.2024 року №27012407 та Додаткової угоди до нього з боку відповідача виконані в обсязі та строки, узгоджені сторонами. Твердження позивачки про те, що зміна умов договору відбулася в односторонньому порядку, без її участі, а також про те, що про зміну умов [PERSON] було повідомлено вже після того, як їй були надані документи та підписано акт приймання-передачі, спростовується додатковою угодою, яка містить підписи обох сторін. За викладених обставин, ТОВ «Центр правової допомоги Юрист онлайн» стверджує, що позовні вимоги не обґрунтовані та не доведені належними та допустимими доказами. Ухвалою судді від 30.12.2024 року судом було продовжено строк розгляду справи та вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 03.02.2025 року було витребувано від відповідача належним чином посвідчену копію прейскуранту цін, встановлених ТОВ «Центр надання правової допомоги Юрист Онлайн», з яким відповідно до договору п.3.6 від 27.01.2024 була ознайомлена позивачка. 13.03.2025 на адресу суду надійшов витяг з прейскуранту цін, встановлених ТОВ «Центр надання правової допомоги Юрист Онлайн». Ухвалою суду від 13.03.2025 судом було витребувано від ТОВ «Центр надання правової допомоги Юрист Онлайн» належним чином посвідчену копію повного прейскуранту цін, встановлених ТОВ «Центр надання правової допомоги Юрист Онлайн» станом на 27.01.2024. 18.03.2025 року на виконання вимог ухвали суду представником відповідача подано повний прейскурант цін ТОВ «Центр надання правової допомоги Юрист Онлайн». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог категорично заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 27.01.2024 року між ТОВ «Центр правової допомоги Юрист онлайн» (Виконавець) та [PERSON] (Замовник), було укладено Договір про надання правової допомоги/юридичних послуг №27012407, предметом якого, у відповідності до умов п.п. 1.1, 1.2 Договору, визначено надання юридичних послуг/правової допомоги, поіменного в переліку послуг (види та обсяг правової допомоги) - заява (скарга) до магазину, заява (скарга) до Держпродспоживслужби. Загальний розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, узгоджений між сторонами та визначений у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень). 27.01.2024 року позивачем сплачено аванс в розмірі 5 000,00 грн., про що в п. 2.1 Договору від 27.01.2024 року вчинено відповідний запис. Позивачкою на підтвердження виниклого спору між нею та ФОП [PERSON] було надано фіскальний чек NovaPay від 23.01.2024 року про переказ коштів фізичній особі на суму 2 915,00 грн. та фіскальний чек NovaPay від 23.01.2024 року про переказ коштів за послуги ТОВ «Нова пошта» на суму 175, 00 грн. разом з тим позивачкою надано фотокопію посилки з відомостями про відправника, отримувача, вартість доставки та доставки з післясплатою від 20.01.2024 року за №20 4508 5460 8850 0001. 27.01.2024 року між ТОВ «Центр правової допомоги Юрист онлайн» та [PERSON] , було укладено Додаткову угоду до Договору від 27.01.2024 року №27012407, якою внесено зміни до п. 1.2 основного Договору та викладено в наступній редакції: «перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: скарга до Держпродспоживслужби та заява до поліції». Доказів того, що Додаткову угоду до Договору від 27.01.2024 року №27012407 було укладено сторонами після підписання акту приймання-передачі наданих послуг №27012407 до Договору про надання правової допомоги/юридичних послуг №27012407 від 31.01.2025 суду позивачкою надано не було. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №27012407 до Договору про надання правової допомоги/юридичних послуг №27012407, 31.01.2024 року Виконавець передав, а Замовник прийняла скаргу до Держпродспоживслужби та заяву до поліції. Як вбачається зі змісту п.п. 1, 2 Акта від 31.01.2024 року «Виконавець надав, а Замовник прийняв юридичні послуги/правову допомогу щодо: скарги до Держпродспоживслужби, заяви до поліції. Вартість послуг Виконавця за цим актом складає 10 000,00 грн». Слід зазначити про те, що підписаний сторонами акт містить зазначення у п.3 про те, що «Замовник не має жодних претензій до якості наданих Виконавцем послуг. Після завершення розрахунків у повному обсязі Виконавець не матиме жодних претензій до Замовника». Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. У відповідності до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з доданих позивачем до позовної заяви документів, [PERSON] отримала від Деснянського УП ГУ НП у м. Києві, лист-відповідь від 29.02.2024 року за вих. №7555/125/49-2024, зі змісту якого вбачаєтеся, що «заява від 15.02.2024 року (ЄО №6573) щодо покупки товару в Інтернет магазині, який не відповідає дійсності Деснянського УП ГУ НП у м. Києві розглянуто. У зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, вказана подія не внесена до ЄРДР». Також запропоновано вирішувати «спірні питання, які виникли між [PERSON] та ФОП [PERSON] за обопільною згодою або в судовому приватному порядку.» 27.06.2024 року стороною відповідача отримано претензію від [PERSON] відповідно до якої позивачка вимагала негайного виконання зобов`язання за договором №27012407, відшкодувати збитки спричинені затримкою виконання зобов`язання, включаючи матеріальні та моральні збитки, повернути кошти за ненадані послуги в повному обсязі. Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а правилами ч. 1 ст. 22 цього Кодексу встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, що може бути спростована лише нормою закону чи встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа,яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Частина 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк. Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів неналежного надання юридичної допомоги та завданої відповідачем моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за №4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Отже, обов`язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У постанові від 30.01.2018 року у справі №569/11995/15-ц за позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої споживачеві неналежним наданням послуг із правової допомоги, Верховний Суд, передаючи справу на новий розгляд, вказав, що «суду необхідно дослідити умови угоди-доручення про надання правової допомоги для з`ясування: чи передбачає такий правочин відшкодування моральної шкоди; за які саме дії відповідача позивач просила відшкодувати моральну шкоду, які норми права регулюють відшкодування шкоди у договірних відносинах і чи можливе застосування статті 23 ЦК України до договірних правовідносин; чи наявні підстави для відшкодування моральної шкоди за умов, передбачених частиною другою ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що не означає остаточного вирішення відповідної справи, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у справі.» Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження заподіяння моральної шкоди, а також на підтвердження протиправності діяння відповідача та вини останнього, розміру спричиненої шкоди, з яких міркувань позивач виходила визначаючи цей розмір, а саме не зазначено характер, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх наслідки. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні позивачка заявлені нею позовні вимоги не довела належними та допустимими доказами, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed