Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Короткий зміст заяв по суті справи. 17.03.2025 до Іваничівського районного суду Волинської області\~ звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 18.11.2019 в особистому кабінеті на офіційному вебсайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (далі - ТОВ "Мілоан"), відповідачем подано заявку на отримання кредиту № 2106097. ТОВ "Мілоан" направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору № 2106097 від 18.11.2019, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному вебсайті. Таким чином, відповідач уклав кредитний договір № 2106097 від 18.11.2019 з ТОВ "Мілоан" та на підставі платіжного доручення відповідачу перераховано кредитні кошти на його картковий рахунок в сумі 7100 грн.. 20.08.2020 згідно з умовами договору факторингу №02/08 відступлено право вимоги за Кредитним договором № 2106097 від 18.11.2019 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", яке, відповідно, набуло права вимоги до відповідача. В свою чергу, 24.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" та позивачем укладено Договір факторингу №1/15, відповідно до умов якого та згідно додатку № 1 до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2106097 від 18.11.2019. Згідно з Додатком №1 до Договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором становить 25827,63 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6887 грн.; заборгованість за відсотками 14680,63 грн.; заборгованість за комісією 710,00 грн.; заборгованість за пенею 3550,00 грн.. В зв`язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 24.03.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 11:00 год. 02.05.2025. 31.03.2025 представник позивача через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив судові засідання проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечив. У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання 02.05.2025 розгляд справи відкладено на 14:00 год. 23.05.2025. Відповідач був додатково повідомлений про призначення розгляду справи №156/296/25 через сайт Іваничівського районного суду Волинської області у виді: "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме", де вказано, що судове засідання призначене на 14:00 год. 23.05.2025. У судове засідання 23.05.2025 сторони не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Клопотання від відповідача про розгляд справи без його участі чи про відкладення судового засідання на адресу суду не надходили. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, яке міститься у позовній заяві, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 18.11.2019 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] був було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 2106097 шляхом подання відповідачем в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" заявки на отримання кредиту № 2106097, що також підтверджується копією анкети-заяви. За змістом п.6.1, п.7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан" та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Відповідно до п.1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 7100,00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надавався строком на 30 днів з 18.11.2019. Згідно з п.1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 18.12.2019. Згідно з п.1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту 710,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово. Пунктом 1.5.2. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом: 3195,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.7 договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2,.2.3 цього Договору. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Якщо після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, заборгованість не буде погашена Позичальником. (п. 2.4.1). Відповідно до додатка №1 до кредитного договору № 2106097 від 18.11.2019 "Графік розрахунків" заборгованість відповідача за вказаним договором мала бути сплачена 18.12.2019 в розмірі 11005,00 грн., з яких: 7100,00 грн. - кредит, 3195,00 грн. - проценти, 710,00 грн. - комісія за надання кредиту. На виконання умов укладеного договору, 18.11.2019 ТОВ "Мілоан" було перераховано відповідачу на його банківську картку 7100,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3512817 від 18.11.2019, призначення платежу «кредитні кошти від ТОВ Мілоан, згідно договору 2106097». 20.08.2020 згідно з умовами договору факторингу №02/08 відступлено право вимоги за Кредитним договором № 2106097 від 18.11.2019 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", яке, відповідно, набуло права вимоги до відповідача. В свою чергу, 24.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансової компанії "Пінг-Понг" укладено Договір факторингу №1/15, відповідно до умов якого та згідно з додатком № 1 до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2106097 від 18.11.2019. Як вбачається, сума заборгованості, право на стягнення якої перейшло до позивача за договорами факторингу, з моменту відступлення цього права учасниками правочинів не змінювалася, додаткових нарахувань не відбувалося. 02.11.2024 представником позивача адвокатом Білецьким Б.М. надіслано на адресу відповідача досудову вимогу про сплату заборгованості в розмірі 25827,63 грн., доказів отримання якої боржником суду не надано. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" 15 листопада 2016 року №1734-VIII (далі - Закон України №1734-VIII) та Законом України "Про електронну комерцію" від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закону України № 675-VIII). У ст.13 Закону України №1734-VIII зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України № 675-VIII, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону України № 675-VIII, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є повідомлення (SMS) з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі "Підписи сторін". Також, приписами ст.12 Закону України № 675-VIII передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 в справі № 404/502/18, від 07.10.2020 в справі № 127/33824/19. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів, що кредитний договір №2106097 від 18.11.2019 визнавався недійсним. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному ст. 204 ЦК України. Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд доходить до висновку про укладеність кредитного договору №2106097 від 18.11.2019 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц), такі позиції в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України мають бути враховані судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кредитним договором № 2106097 від 18.11.2019 передбачено, що відповідачу кредит надано строком до 18.12.2019 на 30 днів. Пунктом 1.5.2 кредитного договору № 2106097 від 18.11.2019 передбачено, що проценти за користування кредитом: 3195,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Розмір відсотків згідно додатку №1 "Графік розрахунків" до цього договору встановлено в сумі 3195,00 грн. Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальником всупереч умовам цього Договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору (за умовами акцій, програм лояльності тощо) Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним п. 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому Сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-якій момент без погодження з Позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання Позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства. Згідно із п. 2.3, 2.3.1 Пролонгація кредиту: Позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів доступну у пропозиції відповідно до розділу 6 Правил. Для проходження строку користування кредитом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку Заборгованості по кредиту. Можливі строки продовження та максимальні ставки комісії за продовження кредиту: 3 дні 3% комісія, 7 днів 5% комісія, 15 днів 10% комісія. За наявності домовленості між Позичальником та Позикодавцем пролонгація може здійснюватися на інших умовах ніж передбачено цим пунктом. Разом з тим, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п. 2.3, 2.3.1 Договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п. 4.1., 4.2. Договору. В додатку № 1 "Графік розрахунків" до кредитного договору № 2106097 від 18.11.2019 вказано, що у випадку зміни будь-яких відомостей, зазначених у графіку розрахунку у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку повернення кредиту, позичальник доручає Товариству самостійно оновити графік розрахунків, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані Графіку в особистому кабінеті позичальника. Проте, ТОВ "Фінансова Компанія "Пінг-Понг" не надано доказів на підтвердження продовження строку кредитного договору № 2106097 від 18.11.2019 у відповідності до умов договору, зміни процентної ставки чи оновлення Графіку розрахунків, які б передбачали сплату відповідачем процентів. Згідно з п.1.4 кредитного договору № 2106097 від 18.11.2019 термін повернення кредиту визначено до 18.12.2019. Отже, позивачем нараховувалися відсотки після закінчення строку дії договору. Разом з тим, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісійними винагородами. Відповідно до п.1.5.1. Договору комісія за надання кредиту становить 710,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 16 листопада 2016 року, справа № 6-1746цс16, та в постанові від 4 червня 2018 року, справа № 758/8481/15-ц, з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а відповідні умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Згідно з позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року, висловленою під час розгляду справи №6-2071цс16, обслуговування кредиту не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів". Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією згідно кредитного договору, суд враховує чинну судову практику і положення законодавства про захист прав споживачів та зазначає, що включення позивачем до розрахунку заборгованості комісії за послуги, що супроводжують кредит, є неправомірним, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Крім того, згідно з\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 526,\~1054 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що позивачем здійснювалось нарахування пені за період з 19.12.2019 по 12.01.2020 на суму 3550,00 грн.. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку кредитування, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення зобов`язання не підлягає до задоволення. Враховуючи вищезазначене, суд доходить до висновку, що до стягнення підлягає сума заборгованості за кредитним договором в межах погодженого сторонами строку кредитування на 30 днів в розмірі\~10082,00\~грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6887,00 грн. (з урахуванням часткової сплати кредиту), заборгованість за відсотками - 3195,00 грн. (згідно з графіком розрахунків за кредитним договором). Тому позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як вбачається з платіжної інструкції №2106097 від 10.03.2025, позивач сплатив за подання даного позову 2422,40 грн. судового збору. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 39,04 % (10082,00/25827,63 х 100), то судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 945,71 грн. (39,04% від 2422,40 грн.). Окрім того, позивач просить стягнути понесені витрати на правову допомогу. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги № 43657029 від 01.11.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем, додаткова угода № 2106097 від 03.03.2025 до Договору №43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024. Як вбачається з долучених до позовної заяви копії акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 03.03.2025 та детальним описом робіт (надання послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "Пінг-Понг" щодо стягнення кредитної заборгованості, адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем було надано ТОВ "ФК "Пінг-Понг" правову допомогу на загальну суму 6000 грн. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 39,04 %, то правова допомога, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2342,40 грн. (39,04 % від 6000 грн.).

Outcome: partial