Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника адвоката Кобринчук О.М. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з останнього на його користь грошові кошти в розмірі 119500,00 грн на підставі договору позики грошей від 20.11.2024. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що 20.11.2024 між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений договір позики грошей, за умовами якого відповідач отримав від позивача у позику кошти у сумі 119500,00 грн, які зобов`язався повернути готівкою до 01.01.2025. Указаний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. та зареєстрований в реєстрі за № 8842. Проте відповідач зобов`язання за договором позики від 20.11.2024 не виконав та позичені кошти позивачу не повернув, на неодноразові усні вимоги позивача не реагує. За таких обставин для захисту своїх прав позивач звернувся в суд з цим позовом. Ухвалою суду від 10.02.2025 було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 05.03.2025, яке було відкладено на 02.04.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою суду від 02.04.2025 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2025. Надалі, судове засідання було відкладено на 20.05.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Кобринчук О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання суд не повідомив. Тому суд, у відповідності до статті 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Суд встановив, що 20.11.2024\~ [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір позики грошей. Указаний договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. та зареєстрований в реєстрі за № 8842 (а.с. 6). Відповідно до пункту 1 Договору позикодавець при укладенні цього договору передав у власність позичальнику, строком до 01.01.2025, а позичальник прийняв від нього у власність до 01.01.2025, грошові кошти в сумі 119500,00 гривень (сто дев`ятнадцять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок). Також пунктом 2 Договору сторони узгодили, що вказану вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою, а саме до 01.01.2025 на умовах та в строк, вказаний в цьому Договорі. Крім цього, сторони домовилися, що повернення позики позичальником буде здійснено в гривні. Як передбачено пунктом 6 Договору, у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позичені гроші, позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відтак суд вважає доведеними обставини щодо укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики від 20.11.2024, за умовами яких позикодавець [PERSON] передав у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти сумою 119500,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві суму позики, визначену у п. 1 Договору у сумі 119500,00 грн, у термін до 01.01.2025. Також доведеним є факт виконання позивачем свого зобов`язання за цим договором позики та передача позивачем і отримання відповідачем коштів у загальній сумі 119500 (сто дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. Згідно статей 1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Закон не вимагає нотаріального посвідчення договору позики, проте за домовленістю сторін чи на вимогу однієї з сторін, договір може бути нотаріально посвідчений. Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Так, згідно пункту 5 Договору після виконання позичальником свого зобов`язання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору, вважатиметься простроченням виконання позичальником свого зобов`язання. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за договором позики від 20.11.2024 не виконав та суму позики позивачу не повернув. Указане підтверджується наявністю оригінала указаного договору у позивача (оригінал договору було оглянуто судом у судовому засіданні 29.04.2025). Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 20.11.2024 у сумі 119500,00 грн. За загальним правилом (частиною першою статті 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із чим, оскільки в даних правовідносинах позивач звільнений від сплати судових витрат, у відповідності до пункту 9\~статті п`ятої Закону України «Про судовий збір», і відсутні інші особи, які їх понесли, судові витрати необхідно стягнути із відповідача. Беручи до уваги, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для прцездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а ціна позову позовної заяви позивача [PERSON] становить 119500, 00 грн, то відповідно із відповідача необхідно стягнути - 1211,\~20 грн 00 коп. судового збору.

Outcome: approved