Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Підстави заявлених позовних вимог. [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, посилаючись на наступні обставини. Так рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25.11.2016р. у справі №520/11268/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №9057. Після розірвання шлюбу малолітній син - [PERSON] залишився проживати з позивачем. Позивачка стверджує, що після розірвання шлюбу відповідач свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, не виховує та не утримує сина, не приділяє увагу його розвитку, не цікавиться життям, тобто фактично самоусунувся від виховання дитини. Так відповідач не телефонує синову, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні, у школі жодного разу не з`являвся і не цікавився дитиною, що підтверджується характеристикою, виданою Одеським ліцеєм №90 ім.О.С. Пушкіна Одеської міської ради. Так, відповідно до вказаної характеристики: «Вихованням [PERSON] займаються мати, [PERSON] , та її чоловік [PERSON] . Вони відвідують батьківські збори, привозять і забирають сина зі школи, а також створюють умови для всебічного розвитку хлопчика: він займається грою на гітарі та фортепіано, відвідує спортивні заняття з тренером, поглиблено вивчає німецьку мову.Рідний батько за час навчання хлопчика у школі жодного разу не був і сином не цікавився». Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.12.2016 року у справі № 520/11164/16-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 3/10 часток щомісячно від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Тобто з моменту розірвання шлюбу з позивачем, відповідач сам не виявляв бажання приймати участь в утриманні дитини. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. У зв`язку з чим, позивачка на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Окрім того, позивачка посилається на те, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.12.2016 року у справі № 520/11164/16-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 3/10 часток щомісячно від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Так, на виконанні у Малиновському відділі Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист №520/11164/16-ц виданий 02.02.2017 року, яким відповідно до вищевказаного заочного рішення Київського районного суду м.Одеси стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини. З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) Іксар К.О. 28.11.2024 року вбачається, що відповідач аліменти не сплачує у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.11.2024 року утворилась заборгованість у сумі 303 292,14 (триста три тисячі двісті дев`яносто дві тисячі гривень 14 коп.) грн.. Згідно поданого розрахунку заборгованості загальна сума неустойки (пені) за період з 01.08.2020 року по 01.12.2024 року складає 216 016,27 (двісті шістнадцять тисяч гривень 27 копійок) грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. В процесі розгляду справи позивачка подала до суду заяву, згідно якої просила стягнути з відповідача загальна сума неустойки (пені) за період з 01.08.2020 року по 01.12.2024 у розмірі 303292 гривні 14 копійок. При цьому позивачка посилалась на те, що згідно розрахунку заборгованості державного виконавця від 28.11.2024р. розмір заборгованості складає суму у розмірі 303292 гривні 14 копійок. Розмір неустойки (пені) за період з 01.08.2020 року по 01.12.2024 фактично складає суму у розмірі 1761100 гривень 69 копійок. Однак, враховуючи, що розмір неустойки (пені) не повинен перевищувати суму основної заборгованості, то неустойка (пеня) дорівнює сумі у розмірі 303292 гривні 14 копійок. В останнє судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просив стягнути з відповідача неустойка (пеня) у розмірі 500 (п`ятсот) гривень. Позиція відповідача. Так, відповідач [PERSON] категорично заперечує проти позбавлення його батьківських відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та зазначає, що бажає виконувати свої батьківські обов`язки, займатись доглядом та вихованням свого сина, доказів того, що відповідач веде аморальний спосіб життя і те, що його поведінка може зашкодити інтересам дитини, [PERSON] не надано. Відтак на думку відповідача застосування такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав є невиправданим та безпідставним, і вочевидь не буде відповідати інтересам дитини. Окрім того, він не визнає розмір неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів, оскільки він розрахований невірно, а також даний розмір не повинний перевищувати 100 відсотків заборгованості по аліментам. Пояснення сторін в судовому засіданні. В судове засідання представник позивача адвокат Шепітко Г.І. подав заяву, відповідно підтримав позовні вимоги у частині позбавлення батьківських прав у повному обсязі, а позовні вимоги у частині стягнення неустойки (пені) просив задовольнити тільки у сумі 500 гривень, а також просив справу розглянути у його відсутність. Представник відповідача адвокат Хроменков В.С. подав заяву, відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав, проте просив відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення неустойки (пені) за прострочення стягнення аліментів, а також просив справу розглянути у його відсутність. Представники органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з`явились, проте направили до суду висновок у справі, а також просили справи розглянути у їх відсутність. Встановлені судом обставини та відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 25.11.2016р. у справі №520/11268/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №9057. Після розірвання шлюбу малолітній син - [PERSON] залишився проживати з позивачем. В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу відповідач не виконував свої батьківські обов`язки, не виховував та не утримував сина, не приділяв увагу його розвитку, не цікавиться життям, тобто фактично самоусунувся від виховання дитини. Відповідач також не приймав участь у його вихованні, у школі жодного разу не з`являвся і не цікавився дитиною, що підтверджується характеристикою, виданою Одеським ліцеєм №90 ім.О.С. Пушкіна Одеської міської ради. Так, відповідно до вказаної характеристики: «Вихованням [PERSON] займаються мати, [PERSON] , та її чоловік [PERSON] . Вони відвідують батьківські збори, привозять і забирають сина зі школи, а також створюють умови для всебічного розвитку хлопчика: він займається грою на гітарі та фортепіано, відвідує спортивні заняття з тренером, поглиблено вивчає німецьку мову.Рідний батько за час навчання хлопчика у школі жодного разу не був і сином не цікавився». Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.12.2016 року у справі № 520/11164/16-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 3/10 часток щомісячно від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який складений державним виконавцем Малиновського (Хаджибейського) відділу ДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) 28.11.2024р. наявна заборгованість відповідача станом на 01.11.2024р. складає 303292 гривні 14 копійок. Позивач уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що 02 лютого 2024 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис №104, видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Так, відповідно до договору дарування від 17.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області, Бежаном А.В., матері чоловіка позивача - [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Станом на сьогодні, позивач разом із сином та чоловіком проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту про встановлення факту проживання громадянина від 31 травня 2024 року, складеним головою правління ОСББ Сокальською Т.В. в присутності сусідів-свідків, а саме: [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , постійно проживає за вищевказаною адресою разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , та її чоловіком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської Ради від 11.04.2025р. за №01-05-8/417 вх., визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Правові підстави уваленого рішення. Згідно з ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько може бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. При прийнятті рішення по справі судом береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 6 Декларації прав дитини визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Висновку суду. Суд, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню та необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення слати аліментів. Окрім того, позивачка посилається на те, що заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.12.2016 року у справі № 520/11164/16-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] у розмірі 3/10 часток щомісячно від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Так, на виконанні у Малиновському відділі Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист №520/11164/16-ц виданий 02.02.2017 року, яким відповідно до вищевказаного заочного рішення Київського районного суду м.Одеси стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини. З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) Іксар К.О. 28.11.2024 року вбачається, що відповідач аліменти не сплачує у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 01.11.2024 року утворилась заборгованість у сумі 303 292,14 (триста три тисячі двісті дев`яносто дві тисячі гривень 14 коп.) грн.. Розмір неустойки (пені) за період з 01.08.2020 року по 01.12.2024 фактично складає суму у розмірі 1761100 гривень 69 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже розмір неустойки (пені) не повинен перевищувати суму основної заборгованості, то неустойка (пеня) дорівнює сумі у розмірі 303292 гривні 14 копійок. В останнє судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просив стягнути з відповідача неустойка (пеня) у розмірі 500 (п`ятсот) гривень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 500 гривень, тобто за період з 01.08.2020 року по 01.12.2024. Суд також вважає можливим звільнити відповідача від сплати судового збору, оскільки він є військовослужбовцем, на підставі п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial