Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що\~ [INFO] помер [PERSON] , якому належало право на земельну частку (пай) площею 3,09 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок». Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. від 12.12.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в праві на земельну частку (пай) КСП «Світанок» Трояніської сільської ради Житомирського району Житомирської області після померлого [INFO] [PERSON] , а у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, який підтверджує право власності померлого на земельну частку (пай), для отримання свідоцтва про право на спадщину передбаченого пунктами 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначене стало підставою для звернення до суду з метою захисту своїх прав. Відтак просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі в умовних кадастрових гектарах із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У засіданні сторони або їх представники не з`явились. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 58). Від Новогуйвинської селищної ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, згідно чинного законодавства та за наявними матеріалами справи (а.с. 56). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 13), який заповів усе своє майно [PERSON] , що підтверджується заповітом (а.с. 17). Відповідно до довідки Житомирського обласного державного нотаріального архіву, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину [PERSON] (а.с. 18) Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії І-ЖТ № 000154 від 28.12.1995 року, КСП «Світанок» передано у колективну власність 2828,3 га землі для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Троянівсьої сільської Ради народних депутатів від 23.11.1995 року; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 97 (а.с. 25-26). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № ПІ-182/0-117/0/63-24 від 11.09.2024 року (а.с. 21), гр. [PERSON] включений в «уточнений список громадян, які мають право на земельну ділянку (пай) по КСП «Світанок» Житомирського району Житомирської області за № 167, який затверджено рішенням зборів уповноважених КСП «Світанок» від 15.02.1997 року № 1 та входить до складу наявної у Відділі № 1 «Документації по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Дружба» Троянівської сільської ради народних депутатів Житомирського району Житомирської області» розробленої Житомирським філіалом інституту землеустрою в 1997 році. Відповідно до вищевказаного листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, відповідно до матеріалів, які входять до складу наявної у Відділі № 1 «Проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП «Світанок» Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області» розробленої ДП «Поліськгеодезкарторафія» в 2004 році, а саме техніко-економічних показників:\~розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 3,09; вартість земельної частки (паю) 8789 грн (а.с. 21). Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. від 12.12.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» (Троянівської сільської ради Житомирського району Житомирської області) після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригіналу документу, який підтверджує право власності померлої на земельну частку (пай), для отримання свідоцтва про право на спадщину передбаченого пунктами 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, даною постановою роз`яснено, що відмова може бути оскаржена в суд (а.с. 9-10). Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст.\~16\~ЦК України та ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України № 720 /95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»/далі - Указ №720/95/, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювати в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). За змістом статей 22, 23\~ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтею 3\~Указу Президента\~України «Про\~невідкладні заходи\~щодо прискорення\~земельної реформи\~у сфері\~сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Частиною 1 ст.\~321\~ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.\~6\~Європейської Конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. За правилами статей\~12,\~13,\~77-81,\~89 ЦПК України\~обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку надані докази, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 3,09 в умовних кадастрових гектарах, із земель, які перебували у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок». Відтак позивач у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , також набув право на земельну частку (пай) орієнтовним розміром 3,09 умовних кадастрових гектари. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач є спадкоємцем [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву. Позивач\~\~не заявляє вимог про стягнення судових витрат, відтак суд це питання не вирішує.

Outcome: approved