Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача з такимивимогами: - встановити, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , є батьком [PERSON] , [INFO] з внесенням змін до актового запису №344 від 04.07.2017 року та свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] від 04.07.2017 року. - зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису №344 від 04.07.2017 року та свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] від 04.07.2017 року в графі "батько" вказати [PERSON] ; - прізвище дитини залишити за матір`ю " [PERSON] "; - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 05 лютого 2025 року до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 24 серпня 2014 року до 15 червня 2017 року вела спільне сімейне життя з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Потім посварилися і роз`їхалися, Відповідач переїхав до бабусі. З травня 2018 року вони знову почали проживати разом, а у 2021 одружилися. У цей період вони проживали разом за адресою: садівниче товариство "[INFO]", с/рада Соколівська, вели спільне господарство, що підтверджено рішеннями суду у справі №404/3232/15-ц від 06.05.2015 та рішенням суду у справі №404/1627/18, та довідкою про склад сім`ї. [INFO] вона народила сина [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , додаток 6). Через відсутність заяви батька, його відомості до свідоцтва про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, про що є Витяг. Крім спільного сина у відповідача на утриманні є ще донька, якій він платить аліменти згідно з виконавчим провадженням № [NUMBER] в твердій грошовій сумі, заборгованості по виконавчому провадженні не має, навпаки має переплату по аліментам та добровільно приймає участь у додаткових витратах на дитину. У червні 2021 року вони зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб, додаток 10). Відповідач публічно визнавав своє батьківство, що підтверджується доказами та фотоматеріалами. Через відсутність роботи та грошей на утримання дітей Відповідач вирішив поїхати за кордон на тимчасові заробітки. Всі родичі та спільні друзі, а також колеги на роботі де вони разом працювали до народження сина, знали про те що вони проживють однією родиною, та що Позивач вагітна саме від Відповідача. Після народження сина, Відповідач приймав привітання від колективу на роботі та друзів, що свідчить про те, що він визнавав своє батьківство. За час спільного проживання спілкувалися з родичами та друзями один одного, святкували сімейні свята та дні народження, спільно організовували та святкували хрещення сина, що підтверджується фото в колі хрещених, (обидва хрещені батька це друзі Відповідача, один з яких [PERSON] це однокласник Відповідача, з яким вони разом навчалися в школі в с. Мар`ївка), а також його дні народження. Неодноразово їздили разом до бабусі Відповідача, як до народження так і після народження дитини, допомагали бабусі по господарству та на городі, також вона кілька разів возила її до лікарні. Бабуся дуже любить правнука, та навіть не знає, що він має її прізвище і тато не записаний у свідоцтві. Ухвалою судді від 20.03.2025 позовну заяву залишено без руху. 27.03.2025 від позивача надійшли докази на усунення недоліків позову. Ухвалою судді від 03.04.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 22.04.2025 від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. 27.04.2025 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, у якій підтримала позовні вимоги. 28.04.2025 до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову повністю та розгляд справи без його участі. Відповідачем відзив на позов не надано. Учасники справи участі у судовому засіданні не брали, а тому суд розглядає справу без їх участі з урахуванням заяв про розгляд справи без їх участі. Враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні в порядку ст. 200 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів цивільної справи вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що Подільським районним у місті Кропивницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області видане відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а/з № 344 від 04.07.2017. Батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 08.08.2018 № 00020728397 вбачається, що під час реєстрації дитини [PERSON] , видано Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 16-17). Відповідно до довідки від 02.05.2018 № 46 про склад сім`ї Садівничого товариства «[INFO]» ВО «Друкмаш» однією сім`єю проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сторони з 26.06.2021 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 20) Окрім наведеного, в матеріалах цивільної справи наявні фотокартки спільного відпочинку з дитиною позивача та відповідачки. Розглядаючи спір по суті суд враховує таке. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 121 Сімейного кодексу України встановлює загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини; права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до положень ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Крім того, статтею 134 Сімейного Кодексу України, встановлений порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, у якому закріплено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження, на підставі рішення суду. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. У даній справі судом встановлено, що під час реєстрації дитини позивач вказала дані про батька дитини в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. При цьому, ім`я та по-батькові дитини збігається з ім`ям та по-батькові позивача у даній справі. Відповідач у даній справі позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України, встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, приймаючи до уваги позицію відповідача про повне визнання позовних вимог, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує чиї небудь права, свободи чи інтереси. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст.183, ч. 1 ст.184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому припинення фактичних шлюбних відносин між батьками та проживання окремо від дитини, - не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від виконання обов`язків щодо дитини до досягнення дитиною повноліття, приймаючи також до уваги, що дитина, проживає з позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач є молодою працездатною особою, під час розгляду справи судом встановлено наявність у відповідача аліментних зобов`язань, а саме: сплата аліментів в сумі 1 000,00 грн на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів судом не встановлено. На підставі чого та з урахуванням викладеного вище, а також, враховуючи, що законодавчо визначений розмір аліментів, які стягуються з платника аліментів становить 1/4 частину заробітку (доходу), суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ґрунтуються на вимогах закону, та є такими, що підлягають задоволенню повністю та стягненню з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення в суд до досягнення сином повноліття. Окремо судом відзначається, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п.1 ч. 1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1211,20 грн за ставками судового збору, чинним на час подання позивачем позову, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, враховуючи, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів. Судовий збір, сплачений за вимогу про визнання батьківства залишити за позивачем, відповідно до її заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved