Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позовні вимоги. [PERSON] звернулась до Галицького районного суду м. Львова із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] ( [INFO] ) є її рідною тіткою. Вказує, що [PERSON] не мала чоловіка та дітей, а найближчими її родичами були рідна сестра [PERSON] , вона як племінниця та інша племінниця [PERSON] . За життя [PERSON] оформила заповіт від 03.11.1997 року, згідно якого заповіла все своє майно в рівних частках своїм двом племінницям. [PERSON] вказує, що [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] рідна сестра [PERSON] [INFO] померла її тітка [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. Позивач вказує, що звернулась до приватного нотаріуса Чорного Ігоря Олеговича із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї тітки [PERSON] . Однак, нотаріусом їй було видано лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку майна, яке належало спадкодавцю. Нотаріусом було роз`яснено, що інша 1/2 частка майна спадкодавця буде спадкуватись за законом, та щоб претендувати на неї, їй потрібно надати підтвердження що [PERSON] є її тіткою (рідною сестрою її матері). Зазначає, що вона відшукала свідоцтво про народження тітки [PERSON] , однак не змогла знайти свідоцтва про народження своєї матері [PERSON] , щоб підтвердити що остання та [PERSON] є рідними сестрами. [PERSON] у позовній заяві наголошує, що зверталась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану та Державного архіву полтавської області з проханням надати інформацію щодо актового запису про народження [PERSON] та архівної довідки про народження гр. [PERSON] , однак результату це не принесло. У зв`язку із вищевказаним, вона вимушена звернутись до суду для встановлення родинних відносин між нею та померлою [PERSON] як тітки та племінниці. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.03.2025 року було відкрито провадження у даній справі. Вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.06.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання позивача про виклик свідків та про долучення доказів. Позиція сторін по справі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Просили суд прийняти відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача судового збору. Представник відповідача в судовому засіданні у вирішенні питання щодо задоволення позову поклалась на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Чорний І.О. в судове засідання не з`явився. хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] в с. Остапівка, Комишнянського району, Полтавської області. Батьками [PERSON] записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.01.2022 року [PERSON] померла [INFO] у м. Львові. Відповідно до заповіту від 03.11.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла все своє майно, в тому числі квартиру [ADDRESS] в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.01.1958 року, [PERSON] народилась [INFO] , а її матір`ю записана [PERSON] . Згідно з нотаріально посвідченою довіреністю від 09.10.2021 року, [PERSON] , уповноважувала [PERSON] , отримувати належну їй пенсію, грошові кошти, а також розпоряджатись усіма її рахунками. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.12.2021 року [PERSON] ( [INFO] ) померла [INFO] у м. Львові. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. 14.06.2022 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Чорного Ігоря Олеговича із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї тітки [PERSON] . 14.03.2025 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Чорним І.О. нотаріусом Гнатюк В.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку майна, яке належало [PERSON] . Роз`яснено позивачу, що інша 1/2 частка майна спадкодавця буде спадкуватись за законом. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.1968 року, [PERSON] народилась [INFO] , а її матір`ю записана [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.03.2013 року, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] в с. Остапівка, Миргородського району, Полтавської області. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.06.1956 року дівоче прізвище [PERSON] - [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.12.2019 року [PERSON] померла [INFO] у м. Львові. Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові від 02.04.2024 року, згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній запис актовий запис про народження гр. [PERSON] , [INFO] . Рекомендовано звернутись до Державного архіву за місцем народження померлої особи. Згідно з листом Державного архіву Полтавської області від 11.08.2022 № 04-16/507 книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів с. Остапівка (станом на 01.09.1946 року Комишнянського району Полтавської області) за 1929 рік на зберігання до Державного архіву Полтавської області не надходили, у зв`язку з чим немає можливості надати архівну довідку про народження гр. [PERSON] , [INFO] . Окрім вищезазначених доказів, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , підтверджується наявними в матеріалах справи фотографіями на яких зображена заявниця з членами сім`ї, в тому числі з рідною тіткою [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є двоюрідною сестрою позивача [PERSON] , а батько останньої є її дядьком. Вказала, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, а відповідно, [PERSON] є племінницею [PERSON] .. Повідомила, що у них в родині були хороші стосунки, члени родини один одному допомагали. [PERSON] на церковні свята заходила до них у гості. Свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що тривалий час перебувають з [PERSON] у дружній стосунках. Підтвердили, що [PERSON] була рідною тіткою останньою. Також вказали, що [PERSON] одруженою не була та дітей не мала, а тому ставилась до [PERSON] та її сестри [PERSON] як до рідних доньок. Мотиви прийняття рішення судом Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії абоодержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Суд зауважує, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). З`ясування судом фактичних обставин справи здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 89 ЦПК України, щодо відсутності заздалегідь встановленої сили доказів та оцінки кожного доказу окремо та в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Верховний Суд у постановах від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри». Достовірність як змістова характеристика доказу свідчить про можливість на підставі такого доказу встановити дійсні обставини справи. Допустимість доказів характеризується як дотриманням порядку збирання, подання та дослідження таких доказів, так і обов`язковістю підтвердження певних обставин справи визначеними законом засобами доказування. Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною, сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. Цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19. Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] є племінницею [PERSON] .

Outcome: approved