Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом [PERSON] , померлої [INFO] . Витрати пов`язані з сплатою судового збору покласти на позивача [PERSON] . В обґрунтуванні позову вказав, що його мати, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована в кв. [ADDRESS] . Вказана квартира належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2011 року реєстровий № 1078, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідовичем М.В. Право власності [PERSON] зареєстроване в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.01.2012 року в реєстрі про державну реєстрацію прав, реєстраційний № 20517095. Також, у спільній частковій власності спадкодавця [PERSON] перебувала частка квартири [ADDRESS] , оскільки 03.09.1996 року позивач [PERSON] , мати спадкодавець [PERSON] і дочка спадкодавця [PERSON] від першого шлюбу - його рідна сестра відповідач [PERSON] , шляхом приватизації набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , про що видане свідоцтва про право власності на жило відповідно розпорядження Управління житлово-комунальним господарством виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 03.09.1996 року № 9330/1. Право спільної сумісної власності на вказану квартиру зареєстроване в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі М-1 за реєстровим № 153 07.12.2013 року згідно договору про визначення часток квартири у спільній сумісній власності, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. реєстровий № 4838, він позивач [PERSON] , спадкодавець [PERSON] і відповідач [PERSON] визначили, що їх частки у спільній сумісній власності на квартиру є рівними по 1/3 частки у кожного співвласника, на підставі чого спільна сумісна власність на квартиру була припинена і вони набули право спільної часткової власності. Відповідний запис про укладений правочин нотаріусом був внесений у свідоцтво про право власності на житло. 07.12.2013 року за договором дарування частини квартири, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. реєстровий № 4846, він, позивач [PERSON] подарував своїй матері [PERSON] належну йому 1/3 частку вказаної квартири. Договір дарування зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 234563853104. Про укладений правочин нотаріусом був внесений відповідний запис у свідоцтво про право власності на житло. Таким чином, з 07.12.2013 року співвласниками квартири [ADDRESS] були спадкодавець [PERSON] , якій належали 2/3 частки і відповідач [PERSON] , якій належала 1/3 частки. 07.12.2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. за реєстровим № 3649, яким заповідала йому, [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] свою частку, без визначення її розміру, квартири [ADDRESS] . 18.03.2015 року за договором дарування частини квартири посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В за реєстровим № 773 спадкодавець [PERSON] подарувала належні їй 2/3 частки квартири [ADDRESS] відповідачу [PERSON] . Право власності [PERSON] на ці 2/3 частки зареєстровані в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 9089735 18.03.2015 року. Про укладений правочин нотаріусом був внесений відповідний запис у свідоцтво про право власності на житло, але розмір відчуженої частки від імені [PERSON] зазначений не як 2/3, а як 1/3, що не відповідає договору дарування та державній реєстрації речового права відповідача [PERSON] . Отже, з 18.03.2015 року відповідач [PERSON] набула особисте право власності на вказану квартиру, проживає і зареєстрована у цій квартирі. Заповіт спадкодавця [PERSON] від 07.12.2013 року в частині заповідання нею належної їй частки квартири [ADDRESS] відповідачу [PERSON] втратив чинність, оскільки волевиявлення [PERSON] викладене у заповіті відносно відповідача [PERSON] було виконане спадкодавцем за життя. З початку березня 2022 року стан здоров`я матері значно погіршився, у зв`язку з хронічною ішемічною хворобою серця, атеросклерозом серця, остеохондрозом хребта зі стійким больовим синдромом тощо. Враховуючи, що мати проживала одна, її вік - повних 76 років, стан її здоров`я, потребу у сторонній допомозі та що в Україні був ведений воєнний стан і почалися активні бойові дії, він прийняв рішення, що постійно буде проживати разом з матір`ю, забезпечувати їй побут і необхідне лікування. Позивач є вдівцем з 2019 року. Його дружина [PERSON] померла за місцем їх спільного проживання внаслідок онкологічної хвороби. Проживав один, постійно працює в ПАТ «КВБЗ», отримує стабільну заробітну плату, має бронь на період мобілізації як працівник ПАТ«КВБЗ», маю свій власний ТЗ. З березня місяця 2022 року позивач почав постійно проживати з матір`ю за її місцем реєстрації та проживання, придбавав продукти харчування, предмети побуту, ліки, здійснював супровід матері для медичного огляду і амбулаторного лікування, викликав лікарів за місцем проживання, утримував житло, сплачував комунальні послуги тощо. З реєстрації за попереднім місцем свого постійного проживання не знімався. Про його проживання з спадкодавцем була обізнана заінтересована особа [PERSON] , яка надавала спадкодавцю посильну допомогу, але з спадкодавцем постійно не проживала. 23.12.2022 року о 01-00 у [PERSON] стався серцевий напад і у важкому стані екстреною медичною допомогою вона була доставлена в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де у період з 23.12.2022 року по 04.01.2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в серцево-судинному центрі блоку інтенсивної терапії з основним діагнозом: Ішемічна хвороба серця: Гострий (23.12.2022) Q-позитивний інфаркт міокарду задньої стінки лівого шлунку. Також встановлені супутні захворювання та ускладнення: Стенозуючий атеросклероз вінцевих артерій, Хронічний бронхіт в стадії ремісії. Розповсюджений остеохондроз хребта зі стійким больовим синдромом тощо. 04.01.2023 року [PERSON] була виписана для подальшого амбулаторного лікування під наглядом сімейного лікаря, лікаря кардіолога та консультацій лікаря ревматолога. З вказаного періоду часу [PERSON] був рекомендований режим з обмеженим навантаженням і пересуванням. [INFO] [PERSON] померла за місцем проживання у віці 78 років. Причиною смерті є хронічна ішемічна хвороба серця. Атеросклеротична хвороба серця. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як спадкоємці за заповітом, з заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після померлої [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися. Позивач вважав, що прийняв спадщину, після померлої матері, так як постійно проживав із нею на час відкриття спадщини. [PERSON] помилково вважала, що також прийняла спадщину оскільки проживала у квартирі, яка на її думку на час відкриття спадщини належала їй та спадкодавцю на праві спільної часткової власності і що заповіт спадкодавця [PERSON] відносно належної їй частки квартири [ADDRESS] є діючим на час відкриття спадщини. 31.07.2024 року позивач з відповідачем [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовича А.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, надавши нотаріусу оригінал заповіту спадкодавця [PERSON] від 07.12.2013 року. На підставі заяв сторін нотаріусом 31.07.2024 року була заведена спадкова справа за № 72778842 у спадковому реєстрі і за № 67/2024 у нотаріуса. 08.08.2024 року нотаріусом була видана постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій, відповідно якої їм було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що вони у встановлений законом строк не прийняли спадщину. У постанові нотаріусом зазначено, що фактом прийняття спадщини зазначене фактичне місце проживання спадкоємця - [PERSON] разом з померлою матір`ю [PERSON] , без реєстрації місця проживання. Факти, що мають юридичне значення, в саме, факт постійного проживання разом з померлим на час відкриття спадщини можуть бути підтверджені відміткою про реєстрацію місця проживання в паспорті, яким документовано особу спадкоємця, довідкою з демографічного реєстру або підтверджені відповідним судовим рішенням в порядку встановленому законом. Згідно мотивувальної частини постанови, нотаріус виходив зі змісту заповіту спадкодавця [PERSON] , як діючого щодо обох спадкоємців і двох різних спадкових об`єктів нерухомого майна та зазначив, що він, [PERSON] має право звернутися в суд із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а [PERSON] має право звернутися в суд з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, якщо вона пропустила встановлений законом строк з поважних причин. 03.09.2024 року позивач звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. 11.09.2024 року ухвалою Крюківського районного суду у справі № 537/4649/24 було відмовлено у відкритті провадження на підставі того, що судом вбачається спір про право, так як [PERSON] є не єдиним спадкоємцем, який не прийняв спадщину. Ухвала місцевого суду була оскаржена в апеляційному порядку та постановою Полтавського апеляційного суду від 08.11,2024 року скарга залишена без задоволення, а ухвала місцевого суду в силі, оскільки за висновком апеляційного суду критерієм спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків третіх осіб внаслідок встановлення конкретного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Ухвалою суду від 24.03.2025 року означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17.04.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та прохав задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення. Відповідач - Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направила, завчасно подала клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідович А.М. в судове засідання не з`явився, хоча про час місце та день розгляду справи належним чином був повідомлений. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що знала померлу матір позивача [PERSON] більше 30 років, так як проживали в одному будинку у сусідніх квартирах та підтримувала з останньою до її смерті дружні стосунки. Також багато років знає її сина [PERSON] , який є позивачем у справі. Підтверджує, що померла [PERSON] тривалий час хворіла на хронічну хворобу серця з причини цього позивач останні роки проживав з матір`ю та доглядав за останньою. Він постійно піклувався про матір, забезпечував останню всім необхідним, лікував, тощо. Свідок [PERSON] , сусідка померлої матері позивача, надала в суді аналогічні показання, наданими свідком [PERSON] .. Суд, заслухавши учасників справи, свідків, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.05.2023 року Департаментом Центру надання адміністративних послуг Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №849. [PERSON] , [INFO] , була матір`ю сторін по справі позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , що підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 02.10.1972 року, актовий запис № 2236, копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 06.02.1965 року, актовий запис №8. За життя [PERSON] проживала та була зареєстрована в кв. [ADDRESS] , яка належала їй на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2011 року, реєстровий № 1078, виданого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Спірідовичем М.В. Право власності [PERSON] зареєстроване в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 20.01.2012 року в реєстрі про державну реєстрацію прав, реєстраційний № 20517095. Також, [PERSON] належала частка квартири [ADDRESS] на підставі наступного. 03.09.1996 року позивач [PERSON] , мати спадкодавець [PERSON] і дочка спадкодавця [PERSON] , шляхом приватизації набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , про що видане свідоцтва про право власності на жило відповідно до розпорядження Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 03.09.1996 року № 9330/1. Право спільної сумісної власності на вказану квартиру зареєстроване в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі М-1 за реєстровим № 153. 07.12.2013 року згідно договору про визначення часток квартири у спільній сумісній власності, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. реєстровий № 4838, він позивач [PERSON] , спадкодавець [PERSON] і відповідач [PERSON] визначили, що їх частки у спільній сумісній власності на квартиру є рівними по 1/3 частки у кожного співвласника, на підставі чого спільна сумісна власність на квартиру була припинена і вони набули право спільної часткової власності. Відповідний запис про укладений правочин нотаріусом був внесений у свідоцтво про право власності на житло. 07.12.2013 року за договором дарування частини квартири, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. реєстровий № 4846, він, позивач [PERSON] подарував своїй матері [PERSON] належну йому 1/3 частку вказаної квартири. Договір дарування зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 234563853104. Про укладений правочин нотаріусом був внесений відповідний запис у свідоцтво про право власності на житло. Тож з 07.12.2013 року співвласниками квартири [ADDRESS] були спадкодавець [PERSON] , якій належали 2/3 частки і відповідач [PERSON] , якій належала 1/3 частки. 07.12.2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. за реєстровим № 3649, яким заповідала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а відповідачу [PERSON] свою частку, без визначення її розміру, квартири [ADDRESS] . 18.03.2015 року за договором дарування частини квартири посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В за реєстровим № 773 спадкодавець [PERSON] подарувала належні їй 2/3 частки квартири [ADDRESS] відповідачу [PERSON] . Право власності [PERSON] на ці 2/3 частки зареєстровані в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 9089735 18.03.2015 року. Про укладений правочин нотаріусом був внесений відповідний запис у свідоцтво про право власності на житло, але розмір відчуженої частки від імені [PERSON] зазначений не як 2/3, а як 1/3, що не відповідає договору дарування та державній реєстрації речового права відповідача [PERSON] . Отже, з 18.03.2015 року відповідач [PERSON] набула особисте право власності на вказану квартиру, проживає і зареєстрована у цій квартирі. Заповіт спадкодавця [PERSON] від 07.12.2013 року в частині заповідання нею належної їй частки квартири [ADDRESS] відповідачу [PERSON] втратив чинність, оскільки волевиявлення [PERSON] викладене у заповіті відносно відповідача [PERSON] було виконане спадкодавцем за життя. З березня місяця 2022 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] , позивач почав постійно проживати разом з матір`ю за її місцем реєстрації та проживання ( [ADDRESS] ), придбавав продукти харчування, предмети побуту, ліки, здійснював супровід матері для медичного огляду і амбулаторного лікування, викликав лікарів за місцем проживання, утримував житло, сплачував комунальні послуги тощо. Проживаючи з матір`ю, з реєстрації за попереднім місцем свого постійного проживання позивач не знімався. Про його проживання з спадкодавцем була обізнана заінтересована особа [PERSON] , яка надавала спадкодавцю допомогу, але з спадкодавцем постійно не проживала. 23.12.2022 року [PERSON] була доставлена в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» де перебувала до 04.01.2023 року на стаціонарному лікуванні. З вказаного періоду часу [PERSON] був рекомендований режим з обмеженим навантаженням і пересуванням. [INFO] [PERSON] померла за місцем проживання у віці 78 років. Після смерті матері позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як спадкоємці за заповітом до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після померлої [PERSON] не зверталися. Позивач вважав, що прийняв спадщину, після померлої матері, так як постійно проживав із нею на час відкриття спадщини. [PERSON] помилково вважала, що також прийняла спадщину оскільки проживала у квартирі, яка на її думку на час відкриття спадщини належала їй та спадкодавцю на праві спільної часткової власності і що заповіт спадкодавця [PERSON] відносно належної їй частки квартири [ADDRESS] є діючим на час відкриття спадщини. 31.07.2024 року позивач з відповідачем [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовича А.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, надавши нотаріусу оригінал заповіту спадкодавця [PERSON] від 07.12.2013 року. На підставі заяв сторін нотаріусом 31.07.2024 року була заведена спадкова справа за № 72778842 у спадковому реєстрі і за № 67/2024 у нотаріуса. 08.08.2024 року нотаріусом була видана постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій, відповідно якої їм було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що вони у встановлений законом строк не прийняли спадщину. У постанові нотаріусом зазначено, що фактом прийняття спадщини зазначене фактичне місце проживання спадкоємця - [PERSON] разом з померлою матір`ю [PERSON] , без реєстрації місця проживання. Згідно мотивувальної частини постанови, нотаріус виходив зі змісту заповіту спадкодавця [PERSON] , як діючого щодо обох спадкоємців і двох різних спадкових об`єктів нерухомого майна та зазначив, що [PERSON] має право звернутися в суд із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а [PERSON] має право звернутися в суд з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, якщо вона пропустила встановлений законом строк з поважних причин. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно зі\~ст.\~1216,\~1217\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обов`язків\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~до інших\~осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1221\~ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається\~прийняття спадщини\~з умовою\~чи із\~застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї.\~ Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення статей 1268,1269\~ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] з березня 2022 року постійно проживав разом з матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , будучи зареєстрованим за іншою адресою ( [ADDRESS] ). При цьому вбачається, що [PERSON] від спадщини не відмовлявся і прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] . Згідно ст.\~358\~ЦК України\~право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~та ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, надані докази повністю узгоджуються з заявою [PERSON] та показаннями свідків, визнаються відповідачем, і є такими, що дозволяють встановити факт, що позивач [PERSON] проживав зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті останньої, не будучи там зареєстрованим, суд дійшов висновку що вказана вимога підлягає до задоволення. Також, приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем вищезазначеного майна і прийняв спадщину, інші особи не претендують на спадок, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), враховуючи, що позивач не має можливості оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом [PERSON] , померлої [INFO] . Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховуючи наявність клопотання позивача про залишення судових витрат на позивачу, вважає за можливе залишити судові витрати на позивачу.

Outcome: approved