Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси з позовом до Державного Підприємства «Український дитячий центр «МОЛОДА ГВАРДІЯ» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з позивачем, наказом підприємства від 16.01.2025 року його було звільнено за власним бажанням. Позивач зазначає, що підприємство йому не виплатило заробітну плату у розмірі: 54\~539, 03 гривні, за листопад та грудень 2024 року та січень 2025 року. З урахуванням викладеного просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі: 54\~539, 03 гривні. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено слухання справи за правилами спрощеного позовного провадження. Не погоджуючись з позовними вимогами на адресу суду через систему «Електронний суд» 19.02.2025 року (вх. № 19215) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача [PERSON] . Згідно поданого відзиву представник зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі: 44\~415, 46 гривень. Представник зазначив, що наказом №13/20240ОД від 01.03.2024 року, у зв`язку з відсутністю діяльності, передбаченої установчими документами, а саме організація оздоровлення, навчання, лікування, відпочинок дітей та молоді через початок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію Українки 20 лютого 2022 року та у зв`язку із введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, воєнного стану (з подовженнями), діяльність Державного підприємства «Український дитячий центр «Молода гвардія» - призупинено на період дії воєнного стану Наразі підприємство не функціонує, не має власних джерел доходу на час військової агресії та призупинення діяльності Відповідача усі витрати, пов`язані із забезпеченням функціонування підприємства, у тому числі видатки на заробітну плату працівникам, здійснюються виключно за рахунок фінансування Міністерства соціальної політики України. Представник вказує, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи й критеріям, вказаним у наведений вище постанові Великої Палати Верховного Суду, буде визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним виплати належних при звільненні позивачу і присуджених до стягнення коштів у сумі 25 791, 28, що є половиною від вказаного вище розрахунку середньомісячної заробітної плати за 6 місяців. Окремо зазначаємо, що в період між поданням позовної заяви та написанням даного відзиву, відповідач частково погасив заборгованість по заробітній платі. Таким чином, станом на 19 травня 2025 року, заборгованість ДП «УДЦ «Молода гвардія» перед [PERSON] становить 44 415 гривень 46 копійок, що підтверджується довідкою №73 від 19.05.2025 року (а.с.17-19). До відзиву на позовну заяву представником надано довідку № 73 від 19.05.2025 року про наявність заборгованості у сумі: 44\~415, 46 гривень (а.с.22). В судове засідання призначене на 21 травня 2025 року сторони до суду не з`явились. На адресу суду 21.05.2025 року (вх. № 19726) надійшла заява за підписом позивача щодо можливості розгляду справи за відсутності позивача, згідно якої останній зазначив, що позовні вимоги підтримує частково (а.с.30). Представник відповідача Державне Підприємство «Український дитячий центр «МОЛОДА ГВАРДІЯ» також, 19.05.2025 року (вх. № 19173) також звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи за відсутності представника відповідача (а.с.26-27). З урахуванням викладеного судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, звернулись на адресу суду з заявами про слухання справи за їх відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що перебував у трудових відносинах з відповідачем. Починаючи з липня 2023 року по січень 2025 року. заробітну плату підприємство виплачувало не регулярно, у зв`язку з цим, виникла заборгованість. Згідно копії трудової книжки встановлено, що 01.11.2023 року позивача було прийнято на роботу до ДП «Український дитячий центр «МОЛОДА ГВАРДІЯ» наказ № 119 на посаду слюсаря-ремонтника 4 го розряду. Встановлено, що 16.01.2025 року звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.8-9). Зазначені обставини не заперечувались представником відповідача. Так, відповідно до довідки № 73 від 19.03.2025 року ДП «Український дитячий центр «МОЛОДА ГВАРДІЯ» підтверджує наявність заборгованості по заробітній платі станом на 14 травня 2025 року перед [PERSON] в сумі: 44\~415, 46 гривень (а.с.22). Отже, судом встановлено, що станом на 14.05.2025 року заборгованість становить 44\~415, 46 гривень. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У статті 94 КЗпП вказано, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Системний аналіз цих норм дає підстави для висновку про те, що всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Чинне законодавство прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать як на підставі норм Закону України «Про оплату праці», так і Кодексу Законів про працю в Україні. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником. У рішенні ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» суд наголосив на тому, що держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. З урахуванням викладеного на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі: 44\~415, 46 гривень. Відповідно до п.п.2 ч.1 с.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1\~211, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial