Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

У липні 2024 року адвокат Савчак Ярослав Олегович в інтересах [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7712, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 12 квітня 2021. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12 квітня 2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області ЛичукомТ.В. було вчинено виконавчий напис № 7712 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 186 957,83 грн. На підставі цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О.І. було відкрито виконавче провадження [NUMBER] від 06 жовтня 2021 року. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2024 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні № [NUMBER] із примусового виконання виконавчого напису № 7712, а саме ТОВ «Вердикт Капітал» замінено на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс». Позивач зазначає, що вчинення вищезгаданого виконавчого напису здійснено з порушенням Закону України «Про нотаріат», положень актів цивільного законодавства України, якими врегульовані питання про вчинення виконавчих написів нотаріусами, а відтак він є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим звернувся до суду з вказаним позовом. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 липня 2024 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 05 серпня 2024 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/13632/24 за вказаним позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у ТОВ «Дебт Форс» належним чином завірені документи, а саме: копію кредитного договору №600196561_КІ від 12 січня 2013 року; копію документів, які ТОВ «Вердикт Капітал» надавались під час вчинення оспорюваного виконавчого напису. 02 жовтня 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не спростовано наявність заборгованості за кредитним договором, зазначає, що нотаріус при видачі виконавчого надпису перевірив наявність заборгованості, а тому вважає, що нотаріусом не порушено ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Разом з відзивом подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. 07 жовтня 2024 року позивач подав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. 12 квітня 2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 7712, за яким звернуто стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 600196561_КІ від 12 січня 2013 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ\\ВЕСТА від 29 січня 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестохіллс Веста», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги 29-01\\19\\2 від 29 січня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк, за який проводиться стягнення: з 29 січня 2019 року по 05 квітня 2021 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника - 186 957,83 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника Олега Івановича від 06 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження [NUMBER] про примусове виконання виконавчого напису № 7712 від 12 квітня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості в розмірі 186 107,83 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника Олега Івановича від 22 жовтня 2021 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2024 року замінено первісного стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні № [NUMBER], відкритому з примусового виконання виконавчого напису № 7712 від 12 квітня 2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадимом Вікторовичем від 18 травня 2024 року у виконавчому провадженні № [NUMBER] звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, пунктом 1 якої визначено нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Відповідно до пунктів 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як роз`яснено у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано; визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили вищевказаною постановою. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Судом встановлено, що кредитний договір № 600196561_КІ від 12 січня 2013 року, укладений [PERSON] з АТ «Альфа-Банк», укладений у простій письмовій формі, а отже, вчиняючи 12 квітня 2021 року виконавчий напис № 7712, приватний нотаріус Личук Т.В. безпідставно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 7712 таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим доводам позивача, викладеним у позовній заяві. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачапідлягає також стягненнюсудовий збір за подання позовної заяви у сумі 1211,20 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60 грн. Позивачем заявлено про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивач надав: копію договору про надання професійних правничих послуг адвоката № 01-06/2024 від 01 червня 2024 року, акт № 1 щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт згідно з Договором, розрахунок згідно з договором про надання професійних правничих послуг адвоката № 01-06/2024 від 01 червня 2024 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 26 жовтня 2010 року № 4222 та ордер надання правничої (правової) допомоги від 09 липня 2024 року. Зокрема, згідно з вказаними документами, надані за договором послуги включають пошуку інформації повиконавчоу провадженню № [NUMBER] та консультація Клієнта (тривалість 1 год.), складення і подання адвокатських запитів (3-ох) (тривалість 2 год), складання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (3 год), складення зави про забезпечення позову (1 год), складання зави про витребування доказів (0,5год), пошук та аналіз судової практики, в тому числі ВП ВС по порушеним питанням (0,5 год) та погоджена їх вартість у розмірі 16 000 грн. Відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу посилаючись на те, що вартість заявлених витрат є значно завищеною, та просив відмовити у їх стягненні. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд, проаналізувавши надані документи, врахувавши подану відповідачем заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, дійшов висновку, що з урахуванням складності справи, малозначності спору, обсягу виконаних адвокатом робіт, розмір гонорару адвоката у сумі 16000 гривень не відповідає вимогам співмірності, а тому наявні підстави для зменшення суми витрат позивача на правову допомогу до 5 000,00 грн.

Outcome: approved