Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує, що 04 березня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №1267432 за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2300,00 грн із строком позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Ljlu38kiPr, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з довідкою про ідентифікацію виданою позикодавцем, позичальник ідентифікований 04.03.2021 року о 21:10:23. В подальшому 09.03.2021 року між позичальником та позикодавцем укладено додаткову угоду до договору позики №1267432 за умовами якої позичальник збільшує суму позики на 2700,00 грн і таким чином, загальний розмір позики становить 5000,00 грн.. Додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора b97Rz9VjCI, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу maxes199032@ukr.net, у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з довідкою про ідентифікацію виданою позикодавцем, позичальник ідентифікований 14.04.2021 року о 13:13:06. Позикодавцем на виконання умов договору позики №1267432 від 04 березня 2021 року та додаткової угоди до договору позики, передано відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. за посередництвом платіжної установи ТОВ «Фінекспрес», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією №8аа7с8dd-901b-44f9-a9a0-f00a9ca80d64 від 04.03.2021 року про перерахування коштів в розмірі 2300,00 грн. на банківський картковий рахунок, що зазначив відповідач [NUMBER] та електронною платіжною інструкцією №554e2496-63fd-419f-9485-a54a4206a0fd від 09.03.2021 року про перерахування коштів в розмірі 2700,00 грн. на банківський картковий рахунок, що зазначив відповідач [NUMBER]. Ці електронні платіжні інструкції є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Враховуючи, що позику видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайзером регулюються Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», яка була чинна на дату укладення договору, що вказує на те, що документи платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок та платіжної інструкції мають статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів. Відповідно до п.4.2 договору позики №1267432 позичальник до моменту підписання договору визначив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язання сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою або застосування авто пролонгації, як йому зрозумілі. У договорі позики встановлено строк позики 30 днів, тобто сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ними поза межами строку кредитування. Без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі позикодавця у виді використання сайту, веб ресурсу, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля, без надання відповідачем особистої інформації та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позику, укладення договору позики не можливо, що відповідає ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договору відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також посвідчив, що ознайомлений з усіма умовами кредитування. Відповідач не виконував умови договору позики і утворилася заборгованість 15256,85 грн., яка складається з 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10256,85 грн. заборгованість за відсотками. 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610 від 26.10.2021 року за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року, що підтверджується Реєстром прав вимоги від 26.10.2021 року. 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року, що підтверджується Реєстром прав вимоги від 03.04.2023 року. Відповідно, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16650,85 грн. з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11651,85 грн. сума заборгованості за відсотками. Остільки [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем фактором, то прийнято рішення звернутися до суду, при цьому сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. і понесено витрати на правничу допомогу адвоката, яка складає 5500,00 грн. (а.с.1-4). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву та пред`явлення зустрічного позову(а.с.119-120). 14 березня 2025 року, ухвалою суду, в цивільній справі задоволено клопотання позивача про витребування письмових доказів, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд (а.с.129-131). 26 травня 2025 року АТ «Універсалбанк» надіслав до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацію про факт належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] та виписки по картковому рахунку щодо руху коштів (а.с.156-157). У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінпром Маркет», будучи вчасно та належним чином повідомленим, не з`явився, за змістом позовної заяви просив цивільну справу розглянути без його участі, надіслано до суду 07 березня 2025 року, 07 квітня 2025 року, 12 травня 2025 року письмові заяви про підтримання позовних вимог у справі і розгляд без участі представника (а.с.1-4, 122,126,143). Відповідач [PERSON] , будучи вчасно та належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання рекомендованим повідомленням судових повісток, що підтверджується поштовими трекінгами у матеріалах справи, у судове засідання не з`явився, розміщено оголошення про виклик до суду (а.с. 70, 112, 128). Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. При прийнятті рішення суд орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за її участі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява №3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року). Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, зміст клопотання представника позивача про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги. Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Предметом вимоги позивача ТОВ «Фінпром Маркет» є порушення відповідачем [PERSON] у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України. Правові відносини, які склалися між позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» та відповідачем [PERSON] , на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», з врахуванням наступного. Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В ході судового розгляду із досліджених судом доказів у цивільній справі встановлено. ТОВ «Фінпром Маркет» присвоєно відповідно до виписки з ЄДРПОУ код 43311346, юридична адреса м.Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла будинок №9 А, офіс 204 Україна, вид економічної діяльності - надання інших фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення, затверджений Статут товариства (а.с.11,49-55). Відповідач [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації [ADDRESS] (а.с.125). Відповідач 04 березня 2021 року за власного волевиявлення, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з Обмеженою Відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» подав заявку на отримання позики №1267432 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.10). Відповідачу було направлено електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор Ljlu38kiPr, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] , при введенні якого було підтверджено прийняття умов кредитування за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року (а.с.10). В подальшому 09.03.2021 року між позичальником та позикодавцем укладено додаткову угоду до договору позики №1267432 за умовами якої позичальник збільшує суму позики на 2700,00 грн і таким чином, загальний розмір позики становить 5000,00 грн. (а.с.11). Додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора b97Rz9VjCI, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] (а.с.14). За умовами кредитного договору, до його укладення відповідач спочатку отримав його примірник в електронному вигляді через електронний кабінет, ознайомився з усіма його умовами та Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору, після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, підтвердивши відповідну заяву, в якій вказав свої персональні дані, а саме прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, номер банківської картки для перерахунку коштів та місце реєстрації/проживання (а.с.10, 29-33). У Правилах надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передбачено в розділі 3 п.3.1, що для отримання позики позичальник має бути зареєстрований в ІТС товариства для чого він повинен пройти процедуру реєстрації на сайті і заповнити всі поля форми реєстрації, вказати дані своєї банківської картки на яку він хоче отримати позику, зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні товариству для прийняття рішення про кредитування чи ненадання кредиту, і при цьому набуває обов`язку оновлювати ці дані в електронному кабінеті (а.с.20-40). У довідці про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вказано про час відправки ідентифікатора Ljlu38kiPr позичальнику 04.03.2021 року о 21:10:23 на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] (а.с.41). У довідці про ідентифікацію ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вказано про час відправки ідентифікатора b97Rz9VjCI, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу [INFO] при укладенні додаткової угоди до договору позики (а.с.42). Складено графік платежів до договору позики з яким ознайомлений відповідач (а.с.34). За результатами перевірки даних про особу та аутентифікації платіжної картки згідно з стандартами відповідних платіжних систем, було прийнято рішення про кредитування відповідача за договором позики і додатковою угодою (а.с.18). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перед тим як погоджувати заявку на кредитування не лише перевірило особисті дані відповідача, але й належність картки, що підтверджується довідками ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес»» (а.с.46,47). Відповідач підписав договір позики та додаткову угоду електронним підписом, який двічі створювався за допомогою одноразових персональних ідентифікаторів Ljlu38kiPr та b97Rz9VjCI, а саме вводив ідентифікатори у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору позики та додаткової угоди і підтверджується довідкою (а.с.29-33). Укладення кредитного договору з використанням сайту, не можливе без дотримання вищевказаного алгоритму дій відповідачем, підтверджується наданими позивачем копією електронної платіжної інструкції №8аа7с8dd-901b-44f9-a9a0-f00a9ca80d64 від 04.03.2021 року про перерахування коштів в розмірі 2300,00 грн. на банківський картковий рахунок, що зазначив відповідач [NUMBER] та електронної платіжної інструкції №554e2496-63fd-419f-9485-a54a4206a0fd від 09.03.2021 року про перерахування коштів в розмірі 2700,00 грн. (а.с.15,16). Заповненням анкети-заяви на отримання коштів у позику, відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним знати учаснику кредитних відносин відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.10). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку на умовах строковості та зворотності платності зі сплатою процентів (а.с.37). Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства в частині виконання договірних відносин і з цього приводу йому була направлена досудова вимога (а.с.41). Окрім цього, 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2610 від 26.10.2021 року за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року, що підтверджується Реєстром прав вимоги від 26.10.2021 року (а.с.51-59). Складено акт звірки за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року, який підтверджує невиконання грошового зобов`язання та утворення заборгованості (а.с.70). Після, 03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року, що підтверджується Реєстром прав вимоги від 03.04.2023 року (а.с.74-82), складено акт прийому-передачі документації (а.с.83) та акт звірки взаєморозрахунків (а.с.90, 91-93). Відповідно, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16650,85 грн. з яких 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 11651,85 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.7-9). Остільки [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем фактором, то прийнято рішення звернутися до суду, при цьому сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. і понесено витрати на правничу допомогу адвоката, яка складає 5500,00 грн. на підставі договору №01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а.с.94-96) із актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги(а.с.100) та складеним актом приймання-передачі надання правничої допомоги від 01 листопада 2022 року (а.с.101) і витягом з акту №6-11 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а.с.102-106). На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсалбанк» надіслало до суду 26 травня 2025 року інформацію про факт належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] та виписки по картковому рахунку щодо руху коштів в період з 04.03.2021 року по 07.03.2021 року та з 09.03.2021 року по 12.03.2021 року (а.с.156-157). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, згідно ст.ст.205,207 ЦК України. Як вбачається із досліджених судом доказів, договір позики №1267432 від 04 березня 2021 року укладений ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] і додаткова угода до договору від 09 березня 2021 року є договором, який укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-ІІІ від 12 липня 2001 року, договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією Верховного Суду в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, відповідно до яких Верховний Суд застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на веб-сайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, підписаний був лише електронний договір. На думку суду, слід зазначити для відповідача, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання одноразового ідентифікатора, входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання відповідачем особистої інформації у виді ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів, та без попереднього погодження оферти кредитного договору та правил надання грошових коштів у позику, укладання договору позики та додаткової угоди технічно не можливе, що у свою чергу відповідає ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» і підтверджує перед судом кредитування відповідача [PERSON] згідно до змісту досліджених письмових доказів у виді підписання договору позики та додаткової угоди електронним підписом [PERSON] , відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, що були надіслані на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»; змістом договору позики №1267432 від 04 березня 2021 року та додатковою угодою до договору від 09 березня 2021 року укладених в електронній формі за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле; заявою на отримання грошових коштів у позику де відображено номер мобільного телефона і номер картки, електронну адресу; підтверджується платіжною інструкцією №8аа7с8dd-901b-44f9-a9a0-f00a9ca80d64 від 04.03.2021 року про перерахування коштів в розмірі 2300,00 грн. на банківський картковий рахунок, що зазначив відповідач [NUMBER] та електронною платіжною інструкцією №554e2496-63fd-419f-9485-a54a4206a0fd від 09.03.2021 року про перерахування коштів в розмірі 2700,00 грн., які у свою чергу є первинними бухгалтерськими документами, що складені і підписані в електронній формі. Так, Верховний Суд у справі № 524/5556/19 у постанові від 12.01.2021 вказав, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення". Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20. Суд, при прийнятті рішення у справі, не встановив жодних звернень відповідача до правоохоронних органів щодо незаконного використання його персональних даних позивачем без його згоди чи вчинення щодо нього шахрайських дій, які б спростовували обставини кредитування. Відтак у суду першої інстанції не має підстав для висновку сумніватися про доведеність укладення з відповідачем відповідного кредитного договору у електронній формі, для протилежних висновків. Та обставина, що, власне, перерахунок коштів кредиту здійснюється не безпосередньо кредитором, а шляхом виконання домовленостей останнього з третіми особами щодо обслуговування рахунків, на що може звертати увагу відповідач [PERSON] , то за приписами законодавства перевірені і досліджені судом письмові докази в справі, не свідчать про те, що відповідні договір позики №1267432 від 04 березня 2021 року та додаткова угода до договору від 09 березня 2021 року є нікчемними, недійсними чи такими, що не укладалися, адже позичальник, відповідач [PERSON] фактично отримав те, на що розраховував при укладенні договору позики та додаткової угоди, та фактичне перерахування коштів на його рахунок іншою особою не призвело до збільшення обсягу зобов`язань по кредиту. Таким чином, підписанням договору позики №1267432 від 04 березня 2021 року та додаткової угоди до договору від 09 березня 2021 року відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. З розрахунку заборгованості, наданого до матеріалів справи позивачем, нарахування тіла кредиту і відсотків по кредиту здійснено у межах погоджених строків кредитування, укладаючи договір позики, сторони надали належну оцінку його умовам у аспекті отримання бажаних результатів від вступу у кредитні правовідносини, що передбачають для позичальника, отримання певного грошового блага з одночасним покладенням обов`язку щодо повернення таких коштів та сплату відсотків за їх тимчасове використання. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач, при кредитуванні зважив пропозицію на ринку позик (кредитів) та обрав найвигідніший для себе варіант щодо отримання коштів у позику, з урахуванням, зокрема, розміру відсоткової ставки та строку повернення отриманих від позикодавця коштів. Саме тому у відповідача не має підстав стверджувати, що умови договору позики та додаткової угоди в частині оплати відсотків за кредитом є несправедливими, так як він самостійно погодився на відповідну відсоткову ставку та сам вирішив своєчасно не повертати позичені кошти такий тривалий час, що й обумовило тривалий строк нарахування утвореної заборгованості і її розмір. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VШ зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму, ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІV. Відповідно до умов кредитного договору №5137374 від 27 липня 2021 року вбачається, що кредитодавець при взаємодії з позичальником має право використовувати його дані зазначені у договорі або окремо повідомлені позичальником кредитодавцю у будь-який спосіб та законно отримані кредитодавцем з інших джерел, в тому числі не виключно бюро кредитних історій та інших відкритих джерел, зокрема дані про місце проживання, електронну адресу, додаткові контактні дані споживача (а.с.29-33). Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Фінпром Маркет» станом за період з 04 березня 2021 року по 24 лютого 2025 року та виписки з особового рахунку [PERSON] становить за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року та додатковою угодою до договору від 09 березня 2021 року у розмірі 15256,85 грн., яка складається з 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10256,85 грн. заборгованість за відсотками (а.с.7). Вказана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів та не змінена позивачем у справі в ході судового розгляду. Суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості за процентами містить суму заборгованості по процентах за користування кредитом та комісії за надання кредиту у розмірі, визначеному договором, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Суд, при прийнятті рішення вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення розміру утвореної заборгованості і стягує з відповідача заборгованість, яка складається із тіла кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, без донарахованих процентів у сумі 1395,00 грн. за умовами укладеного договору факторингу від 03.04.2023 року. Судом досліджено письномі докази, які надійшли до суду від Акціонерного Товариства «Універсалбанк» на виконання ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 14 березня 2025 року (а.с.121-124). Так, із виписки по особовому рахунку про рух коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № [NUMBER] , яка емітована на ім`я [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , за період з 04.03.2021 року по 07.03.2021 року та з 09.03.2021 року по 12.03.2021 року із відображенням часу було проведено зарахування коштів в сумі 5000,00 грн.. Крім того, суд звертає увагу, що досліджені судом докази у цивільній справі містять повідомлення відповідача, як боржника про заміну кредитора, без підтвердження отримання такого. Проте, суд виходить з того, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою підстав для відмови у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попереднім або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Згідно до змісту вищевказаних договорів факторингу, сторона фактора зобов`язувалася кожного разу, передавати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, які формувалися згідно додатків та є невід`ємними частинами договорів. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. За обставин цієї справи за договір позики №1267432 від 04 березня 2021 року та додаткова угода до договору від 09 березня 2021 року, за якими у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, укладалися в електронній формі з відображенням електронного підпису з одноразовими ідентифікаторами. При цьому позичальник самостійно та коректно ввів свої особисті ідентифікуючі дані ПІБ, РНКПО, серія та номер паспорта, дату його видачі, константний номер телефону та електронної пошти, а також зареєстроване місце проживання. Отже підстав для сумнівів у тому, що відповідний договір та додаткова угода, відповідачем були фактично укладені у суду не має. Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] , як позичальник, отримав кошти за договором позики №1267432 від 04 березня 2021 року та додатковою угодою до договору від 09 березня 2021 року і не повернув їх у визначені строки, а отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу. Таким чином відповідні позовні вимоги підлягають до задоволення.При цьому доказів виконання наявних грошових зобов`язань, принаймні часткового, ні перед позивачем у справі, ні перед попереднім кредитором відповідачем суду не надано. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. У своїх рішення Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, остільки за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності відповідач був кредитований позивачем. Заходи забезпечення позову судом не вживалися. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат у виді сплаченого судового збору. Так, позивач звернувся до суду з позовною заявою і сплатив судовий збір на підставі п.1 ч.2 ст.4 з врахуванням вимог Закону України «Про судовий збір», що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу від 24 лютого 2025 року №579933299.1 зі сплатою суми судового збору у розмірі 2422, 40 грн. (а.с.10), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. В позовній заяві стороною позивача було заявлено і вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 5500 грн. на підставі договору №01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а.с.94-96) із актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.100) та складеним актом приймання-передачі надання правничої допомоги від 01 листопада 2022 року (а.с.101) і витягом з акту №6-11 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а.с.102-106). Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Задовольняючи частково, з використанням принципу співмірності, вимогу позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що такі витрати є не в повній мірі доведеними та обгрунтованими. Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 755/18750/20 сформував висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial