Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

28 січня 2025 року до Горохівського районного суду Волинської області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» в інтересах якого діє Татаренко Артем Ігорович до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 30 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 700221346 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитний ліміт у сумі 15370 грн строком на 30 календарних днів, шляхом переказу коштів на його банківську карту № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Станом на день звернення до суду із вказаним позовом заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 700221346 від 30.06.2021 року становить 56156,06 грн. Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс», додаткової угоди № 19 від 28 листопада 2019 року, додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року та додаткової угоди № 27 від 31 грудня 2021 року, додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 року та додаткової угоди № 32 від 31.12.20023 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 35654,22 грн. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 56156,06 грн. 17 квітня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ "ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 17/04/24, відповідно до умов якого ТОВ "ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором у розмірі 56156,06 грн. Зазначає, що оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, то у нього за кредитним договором № 700221346 від 30.06.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 56156,06 грн., яку позивач просив стягнути на його користь, а також відшкодувати судові витрати: 2 422,40 грн судового збору. Ухвалою від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, у позовній заяві просять розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, вказує, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, зокрема рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, які були вручені як члену сім`ї так і особисто [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило, відзив на позов не подав. Окрім того, представник відповідача адвокат Жук Ю.Б. був належним чином повідомленим про судові засідання призначені на 30 квітня 2025 року та 21 травня 2025 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документу. В судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь яких заяв, клопотань, заперечень чи віздив на позов не подавав. У відповідності до вимог ч.3 ст.130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. За час судового розгляду справи від сторін будь-які додаткові заяви (клопотання) до суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 30 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 700221346 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV8Х88D, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 15370,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1 Договору) (а. с. 14 - 16). За даними платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога від 30.06.2021 року» та довідки АТ «ТАСКОМБАНК» від 08.08.2024 року [PERSON] на підставі Договору від 30.06.2021 року №700221346 надано кредит у сумі 15370грн, який перераховано на платіжну картку № 4149-49XX-XXXX-9085 (а. с.34-36). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 700221346, станом на 02.01.2025 заборгованість за кредитним договором складає 56156,06 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15368,83 грн., прострочена заборгованість за процентами 40787,23 грн. (а. с. 72). Згідно з наданим позивачем розрахунком здійсненого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» заборгованість відповідача за кредитним договором № 700221346 від 30.06.2021 року становить 35300,74 грн., з яких: 15370,00 грн заборгованість по кредиту; 33689,22 грн. заборгованість по відсоткам. Окрім того, згідно з наданим позивачем розрахунком здійсненого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість відповідача становить 56156,06 грн., з яких: 15368,83 грн заборгованість по кредиту; 40787,23 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) і ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /п. 2.1./. «Право вимоги» означає всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому /п. 1.3./. Строк договору закінчується 28.11.2019 /п. 8.2./. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін /п. 8.4/. Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину /п. 8.6./ (а. с. 37 - 42). Відповідно до додаткової угоди № 19 від 28.11.2019 п. 8.2. договору факторингу викладено у новій редакції, а саме, що строк дії договору факторингу закінчується 31.12.2020 (а. с. 43). Згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 текст договору викладено у новій редакції. Зміст п. п. 2.1, 8.4., 8.6. залишився аналогічним. «Право вимоги» - права грошових вимог Клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому /п. 1.3./. Строк договору закінчується 31.12.2021 /п. 8.2./ (а. с. 44 - 48). Згідно додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору продовжено до 31.12.2022 включно /п.1/ (а. с. 49). Згідно додаткової угоди № 31 від 31.12.2022 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору продовжено до 31.12.2023 включно /п.1/ (а. с. 50). Згідно додаткової угоди № 32 від 31.12.2023 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору продовжено до 31.12.2024 ,у зв`язку із чим погоджено внести зміни до п.8.2 договору, змінивши в ньому попередню дату новою 31.12.2024 року. Також, сторони домовились доповнити Договір п.11.10 та викласти розділ 3 Договору «Фінансування та порядок розрахунків» у новій редакції.(а. с. 51). 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором /п. 2.1./. «Право вимоги» означає всі права Клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому /п. 1.3./. Строк договору закінчується 31.12.2021 /п. 8.2./. Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін /п. 8.4/. Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину /п. 8.6./ (а. с. 54-57). 07.04.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) і ТОВ «ФК «Ейс» (Фактор) укладено договір факторингу № 014/04/24, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору /п. 1.1./ (а. с. 76-79). Із реєстру прав вимоги № 157 від 26.10.2021, підписаного на виконання договору факторингу № 28/1118-01, підтверджується відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 700221346 від 30.06.2021 року (а. с. 52, 53). Згідно витягу з Реєстру права вимоги № 1 від 30.10.2023 до договору факторингу № № 30/1023-01 клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступив факторові ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 700221346 від 30.06.2021 року до боржника [PERSON] (а. с. 58, 59). Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 року, клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило факторові ТОВ «ФК «Ейс» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 700221346 від 30.06.2021 року до боржника [PERSON] (а.с. 66, 67). Аналізуючи наведені договори, суд доходить висновку, що надані позивачем копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Договори факторингу відносяться до оспорюваних договорів. Відповідач не оспорював жодного договору факторингу, за якими переходило до інших осіб право грошової вимоги за кредитним договором, укладеним між ним і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а тому в силу вимог ст. 204 ЦК України ці правочини є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і вони не визнані судом недійсними. Щодо заявленої до стягнення позивачем суми заборгованості, суд зазначає наступне. [PERSON] двічі повертав кредитні кошти: 28 липня 2021 року в розмірі 6585,00 грн та 26 серпня 2021 року в розмірі 6820,00 грн, що свідчить про обізнаність відповідача про існування кредиту, згоду з істотними умовами договору та часткове його виконання. Згідно з ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України, визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] було укладено договір, за умовами якого останній отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений безпосередньо ним. Договір від 30 червня 2021 року було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Отже, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір кредитної лінії №700221346 від 30 червня 2021 року прирівнюється до укладених в письмовій формі. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що договір кредитної лінії №700221346 від 30 червня 2021 року був підписаний позичальником [PERSON] . Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною другою статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Матеріалами справи підтверджується, що право вимоги за цим кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» 26.10.2021 року на суму 35654,22 грн, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 15366,39 грн, заборгованість за відсотками 20285,39 грн. У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» відчужило таке право вимоги на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на суму 56156,06 грн, з яких: 15368,83 грн - сума заборгованості по основному боргу; 40787,23 грн - сума заборгованості за відсотками. Надалі, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №700221346 від 30 червня 2021 року в сумі 56156,06 грн, з яких: 15368,83 грн - сума заборгованості по основному боргу; 40787,23 грн - сума заборгованості за відсотками. Водночас із цим, суд звертає увагу на ту обставину, що ТОВ «Таліон Плюс» після набуття ним у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за Договором № 700221346 від 30 червня 2021 року до [PERSON] не мало права нараховувати відсотки у порядку, встановленому пунктом 4.3 Договору, оскільки не є його стороною, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як сторона договору, відчужуючи таке право вимоги в користь ТОВ «Таліон Плюс» вважало, що строк платежу за Договором № 700221346 від 30 червня 2021 року настав 26 жовтня 2021 року. Нарахування новим кредитором ТОВ «Таліон Плюс» відсотків за кожен день прострочення у порядку, встановленому пунктом 4.3 Договору та частиною другою статті 625 ЦК України на залишок заборгованості за тілом кредиту після 26 жовтня 2021 року, суперечить правовій природі правовідносин, що утворилися між ТОВ «Таліон Плюс» та позичальником [PERSON] , оскільки ним було набуто право на вимогу до боржника, яке вже виникла 26.10.2021. Нарахування штрафних санкцій після 26 жовтня 2021 року можливе не на підставі умов договору, а на підставі статті 625 ЦК України (3% річних) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17). Як наслідок, у наступник кредиторів (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал») право вимоги за цим кредитним договором обмежується виключно сумою, що була відчужена первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в корить ТОВ «Таліон Плюс». З огляду на вищенаведене, розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача становить 35654,22 грн, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 15368.83 грн, заборгованість за відсотками 20285,39 грн, а позов до часткового задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1537,98 коп. пропорційно частині задоволених вимог (63,49%).

Outcome: partial