Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

18 березня 2024 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява, якою представник позивача адвокат Марусенко В.О. просила суд: припинити право власності [PERSON] на 1/8 частину автомобіля марки NISSAN модель QASHQAI 2020 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 30 січня 2021 року ТСЦ 3241; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості припиненої частки у розмірі 110 880,00 грн., внесених [PERSON] на депозитний рахунок Бориспільського міськрайонного суду Київської області; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину автомобіля марки NISSAN модель QASHQAI 2020 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241, що належала [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., витрати на правову допомогу та витрати на оцінку майна в розмірі 583,33 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] . За заявами спадкоємців державним нотаріусом Першої Бориспільської державної нотаріальної контори Кардашев-ською М.В. заведено спадкову справу № 187/2022. Спадкоємцями [PERSON] стали його дружина [PERSON] , син [PERSON] та мати [PERSON] . До складу спадщини увійшов автомобіль марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованому 30 січня 2021 року. Вказаний автомобіль був придбаний подружжям під час шлюбу, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Відповідно свідоцтва про право власності від 28 березня 2023 року за № 1-259 [PERSON] належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час шлюбу, що складається з автомобіля марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованому 30 січня 2021 року ТСЦ 3241. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 березня 2023 року за № 1-263 [PERSON] належить 3/8 часток автомобіля марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованому 30 січня 2021 року ТСЦ 3241. Також у свідоцтві про право на спадщину за законом від \~ \~ \~ \~ 28 березня 2023 року за № 1-263 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] (мати) на 1/8 авто-мобіля не видавалось. Отже, [PERSON] , на даний час, право власності на 1/8 часток вказаного автомобіля не оформила. Внаслідок неприязних відносин між сторонами спільне володіння та користування автомобілем є неможливим. [PERSON] та Гудзь не можуть перереєструвати вказаний автомобіль у сервісному центрі МВС. Наведене в сукупності стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Ухвалою суду від 28 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків. Ухвалою суду від 23 квітня 2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки і встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 12 липня 2024 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача адвокат Ковальчук Н.О. вказала, що [PERSON] заперечує проти припинення її права власності на 1/8 частини автомобіля марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованому 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241, яке наразі не є оформленим у встановленому законом порядку. Також, відповідачка заперечує проти стягнення з [PERSON] на її користь компенсації вартості припинення частки у розмірі 110\~880 грн. 00 коп., внесених [PERSON] на депозитний рахунок Бориспільського міськрайонного суду Київської області, оскільки цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту цивільних прав, як припи-нення права на обов`язкову частку у спадщині. [PERSON] тяжко переживає біль втрати сина й дотепер, саме тому вона не отримує свідоцтво про право на спадщину за законом. Також представник заперечує щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу на користь позивача. Зважаючи на\~вказане,\~просила відмовити\~в задоволенні\~позову [PERSON] \~в повному\~обсязі (а.с. 124-132). 23 липня 2024 року від представника позивача адвоката Сацик Р.В. надійшла відповідь на відзив, в якому представник вказав, що спадкоємець який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу відкриття спидщини. Тому відповідач, подавши заяву на прийняття спадщини, своє право не оформила та не отримала свідоцтво про право на спадщину, однак зважаючи, що вона в установленому порядку прийняла спадщину, [PERSON] є власником спадщини з моменту її прийняття. Відповідач ніколи не користувалась автомобілем, не здійснює догляд за ним, не несе витрати на утримання автомобіля. Крім того, стосунки сторін є неприязними, тому спільне користування автомобілем є неможливим. Враховуючи, що частка [PERSON] є незначною, а транспортний засіб є неподільною річчю, припинення права на частку в майні не порушить права відповідача, оскільки вона пасивно поводить себе щодо цього майна. Враховуючи викладене представник позивача просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі (а.с. 148-153). 29 липня 2024 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача адвоката Ковальчук Н.О. в яких вказано, що позивачем не доведено тієї обставини, що 1/8 частини автомобіля марки Nissan\~модель QASHQAI\~2020\~року виписку,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~є незначною\~і спільне\~володіння та\~ користування\~майном є\~неможливим.\~Відповідачка є\~особою похилого\~віку,\~яка втратила\~сина на\~війні та\~продовжує тяжко\~переживати біль\~від цієї\~втрати.\~Будь яке\~майно чи\~його незначна\~частина є\~для неї\~частиною про\~пам`ять\~про її\~загиблого сина.\~Крім того,\~враховуючи що\~відповідач не\~здійснила обов`язкову\~реєстрацію частки\~транспортного засобу\~вимога позивача\~про припинення\~права власності\~ [PERSON] \~на 1/8\~частини автомобіля\~марки Nissan\~модель QASHQAI\~2020\~року виписку,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~є не\~коректною (а.с.\~160-166). Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано з Першої Бориспільської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи. Ухвалою суду від 11 листопада 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вказала, що автомобіль марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] є неподільною річчю, виділити частку неможливо, згоди на користування автомобілем не досягнуто. Крім того зауважила, що на депозитний рахунок суду внесено суму компенсації за 1/8 частку автомобіля. Представник відповідача Ковальчук Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав наведених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв чи клопотань до суду не направив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши повно та всебічно матеріалах справи з наявними в ній доказами, прийшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~12,\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку не залеж-ним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , належав автомобіль марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30 січня 2021 року ТСЦ 3241. Наведене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т.1 а.с. 26, 33). Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру №69135299 від 07 червня 2022 року (т.2 а.с.75 зворот) вбачається, що за час свого життя спадкодавець не склав заповіт. Після смерті [PERSON] спадкування здійснювалось за законом. До спадкоємців першої черги за законом належать: дружина спадкодавця [PERSON] , його діти [PERSON] та [PERSON] , а також матір спадкодавця [PERSON] . 07 червня 2022 року [PERSON] звернулась до Першої бориспільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] (т.2 а.с.4). Крім неї, з заявою про прийняття спадщини звернувся також [PERSON] (т.2 а.с. 39). В свою чергу, 26 грудня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявами, якими відмовились від належної частки у спадщині, яка залишилися після смерті [PERSON] на користь його сина [PERSON] (т.2 а.с.37). 28 березня 2023 року державним нотаріусом Першої бориспільської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевською М.В. видано свідоцтво про право власності, яке посвідчує право власності [PERSON] на частку у спільному сумісному майні подружжя, право власності на яке в 1/2 частці на автомобіль марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241 належний померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 30 січня 2021 року ТСЦ 3241(т.2 а.с.63). 28 березня 2023 року державним нотаріусом Першої бориспільської державної нотаріальної контори Київської області Кардашевською М.В. також видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке посвідчує право [PERSON] на 3/8 частки автомобіля марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241 належний померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 30 січня 2021 року ТСЦ 3241 (т.2 а.с.91). Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку автомобіля не видане. У такий спосіб [PERSON] набула право власності на 1/8 часток автомобіля. Судом також встановлено, що березні 2023 року [PERSON] зверталась до [PERSON] із письмовою пропозицією про компенсацію ринкової вартості успадкованої 1/8 частки нерухомого майна, проте відповіді на дану пропозицію надано не було ( а.с. 34-35). Відповідно звіту про незалежну оцінку КТЗ, яким є автомобіль марки Nissan модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] від 24 січня 2024 року, ринкова вартість 1/8 частки колісного транспортного засобу Nissan модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 17 січня 2024 року склала 110\~880 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 44-64). Для виплати грошової компенсації [PERSON] у розмірі загальної ринкової вартості 1/8 частки спірного майна [PERSON] внесла на спеціальний рахунок суду грошові кошти в сумі 110880 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 19 від 20 лютого 2025 року. Спірні правовідносини регулюються гл.26 «Право спільної власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права», а також книгою\~6 «Спадкове право» ЦК України. Відповідно ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За змістом ч.1 ст.1268 та ч.1 ст.1269 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.5\~ст.1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1\~ст.1241 ЦК України\~малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Встановлено, що [PERSON] \~прийняла спадщину у порядку\~ст. 1241 ЦК\~\~України\~\~після смерті [PERSON] , проте не оформила право на неї, отже, відповідачу належить право на частку спадкового майна із часу відкриття спадщини. Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі за №419/583/19. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1\~ст.321 ЦК України). У\~статті 365 ЦК України\~визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тлумачення змісту\~статті 365 ЦК України\~дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п. 1-3 ч. 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною під час вирішення спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року в справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16. Відсутність конструкції «за наявності одночасно» у\~статті 365 ЦК України\~свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21). Правова норма, закріплена п. 4 ч. 1\~ст. 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених п. 1-3 ч. 1\~ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Отже, у цій справі для припинення права [PERSON] на частку у спільному майні на підставі позову іншого співвласника [PERSON] необхідно встановити наявність хоча б однієї з обставин, передбачених п. 1-3 ч. 1\~ст. 365 ЦК України, тобто чи є відповідна частка незначною і не може бути виділена в натурі, або річ є неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідного співвласника - [PERSON] (п. 4 ч. 1 цієї статті), та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно вимог ч.2\~ст.365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Суд зазначає, що транспортний засіб є рухомим майном та одночасно неподільною річчю. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2\~ст. 183 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (абз. 1 ч. 2\~ст. 364 ЦК України). Права та інтереси іншого співвласника спільного майна на неподільну річ мають захищатися шляхом виплати компенсації (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2020 року у справі № 725/7187/19). Доводи відповідача стосовно її права на обов`язкову частку у спадковому майні суд відхиляє, зважаючи на їх необґрунтованість та такі, що суперечать ч.1\~ст.1241 ЦК України. Так як [PERSON] за життя не був складений заповіт як особисте розпорядження на випадок своєї смерті. Разом з цим, встановлено, що виділити в натурі 1/8 частки спірного автомобілю не вбачається за можливе, оскільки автомобіль марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241, є неподільною річчю. З доводів представників сторін також вбачається, що спільне користування автомобілем співвласниками категорично заперечується та є неможливим з огляду на неприязні стосунки. Зазначене свідчить про існування підстав для припинення права на частку у спільному майні, передбачених п.2 та п.3 ч.1\~ст.365 ЦК України. Позивач надала звіт про незалежну оцінку КТЗ від 24 січня 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість спірного автомобіля марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241, на 17 січня 2024 року оцінки становить 887030 грн. 00 коп., та 1/8 його частини становить 110880 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 45). [PERSON] є власницею 1/8 частини, а тому суд приходить висновку, що припинення права власності відповідача на частку у вказаному об`єкті рухомого майна не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON] . Доказів на підтвердження іншої вартості спірного майна матеріали справи не містять, відповідачем не спростовано та не надано доказів на підтвердження іншої вартості спірного майна. З квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 19 від 20 лютого 2025 року вбачається, що [PERSON] внесла на депозитний рахунок суду грошову компенсацію вартості 1/8 частини автомобіля марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241, у розмірі 110880 грн. 00 коп. Таким чином, позивач виконала свій обов`язок, передбачений вимогами ч.2\~ст.365 ЦК України, щодо внесення на депозитний рахунок суду грошової суми у розмірі вартості 1/8 частки спірного об`єкта рухомого майна. З огляду на це, суд вважає допустимим припинити право власності [PERSON] на 1/8 частки автомобіля марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241 та стягнути з депозитного рахунку ТУ ДСА в Київській області на її користь грошову компенсацію вартості цієї частки у розмірі 110880 грн. 00 коп. Право власності на 1/8 частки автомобіля марки Nissan модель QASHQAI 2020 року виписку, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 30 січня 2021 року, ТСЦ 3241, належить визнати за [PERSON] . Відповідно вимог ч.1, п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч.1, ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Встановлено, що при зверненні до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1211 грн.20 коп. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. З квитанції до платіжної інструкції від 24 січня 2024 року (т.1 а.с.86) вбачається, що [PERSON] сплатила вартість послуг з проведення незалежної оцінки майна у розмірі 3500 гривень. Враховуючи, що вказана вартість послуг з оцінки, сплачена за проведення оцінки шести об`єктів, згідно Договору №17.01/2024 від 17 січня 2024 року, тому з [PERSON] підлягають стягненню витрати з оцінки виключно спірного рухомого майна у розмірі 583 грн. 33 коп. (3500 / 6 = 583,33). На підставі викладеного та

Outcome: approved