Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 17 січня 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі - ТОВ «ФК «ЕЙС») за допомогою документа, сформованого в системі «електронний суд», звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року в розмірі 35775,95 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказують, що 16 червня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 288073100 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових позики, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого відповідач добровільно заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, вказав суму грошових коштів, яку він бажає отримати одразу після укладення договору та плановий строк дострокового повернення кредиту, протягом якого застосовуються спеціальні умови користування кредитом - дисконтний період; зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську картку № [NUMBER], на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 11750,00 грн., пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини та уклав кредитний договір. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, строком дії до 28 листопада 2019 року за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року. У подальшому додатковими угодами №19, №26, №27, №31, та №32, укладеними між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», строк дії договору було продовжено до 31 грудня 2024 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 зі строком дії до 04 серпня 2021 року. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року. 07 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 0711/24/Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року у загальному розмірі 35775,95 грн. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Рух справи. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2025 року справу передано за підсудністю на розгляд Оболонському районному суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2025 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 лютого 2025 року справу прийнято до провадження, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження на 20 березня 2025 року. 20 березня 2025 року розгляд справи відкладено до 29 квітня 2025 року, у зв`язку з неявкою сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У поданій позовній заяві представник позивача просив суд проводити розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка надсилались відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся без вручення з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, позивачем перед зверненням до суду з позовом копія позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки заперечення представника позивача щодо заочного розгляду справи відсутні. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 16 червня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua, укладено договір кредитної лінії № 288073100 (а.с. 18-20). Згідно паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 288073100, наданого позивачем, тип кредиту: кредитна лінія; мета отримання кредиту: на споживчі цілі; ліміт кредиту: 100 - 22000 грн.; строк кредитування - від 1 до 30 днів (з можливістю продовження строку); процентна ставка - фіксована; дисконтна процентна ставка - 3,65 % - 620,5%; індивідуальна процентна ставка - 310,25 - 620,5%; базова процентна ставка - 620,5%; загальні витрати по кредиту - 180,00 грн. Реальна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 1180,00грн. Реальна річна процентна ставка процентів річних - 649% (а.с. 17). Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 16 червня 2021 року, [PERSON] було перераховано на платіжну картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 11750,00 грн. (а.с.28). Згідно положення п.1.12 договру сторони погодили, що факт корисутвання позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії на умовах. п.1.12.2. з нступного дня після закінченя дисконтного періоду позичальник зобовя`заний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку839,50 процентів річних, що становить 2,30% в день від суми кредиту за кожний день корисутвання. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Згідно довідки ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» вих. №288073100/ФК від 07 листопада 2024 року, 31 серпня 2021 року було здійснено відступлення права вимоги за кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року, укладеним з [PERSON] , ТОВ «Таліон Плюс», згідно укладеного договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 89). Відповідно до умов Додаткових угод № 19, № 26, № 27, № 31, № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладених між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», строк дії договору продовжено до 31 грудня 2024 року (а.с.39, 40-42, 45, 46, 47). Згідно реєстру прав вимоги №149 від 31 серпня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, до ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року в сумі 22372,27 грн., з яких: тіло кредиту - 11749,50 грн.; заборгованість по відсоткам - 10622,77 грн. (а.с. 48-49). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 зі строком дії до 04 серпня 2021 року. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року (а.с.51-53). Додатковими угодами № 2 та № 3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, укладеними між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», строк дії договору продовжено до 30 грудня 2024 року (а.с.56, 57). Згідно реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року в сумі 35775,95 грн., з яких: тіло кредиту - 11749,50 грн.; заборгованість по відсоткам - 24026,45 грн. (а.с. 58-59). В подальшому, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 288073100 від 16 червня 2021 року відповідно до договору факторингу № 0711/24/Е від 07 листопада 2024 року (а.с.62-64). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 0711/24/Е від 07 листопада 2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 35775,95 грн., з яких: тіло кредиту - 11749,50 грн.; заборгованість по відсоткам - 24026,45 грн. (а.с. 67-68). Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором № 288073100 загальна заборгованість відповідача станом на 22 листопада 2024 року становить 35775,95 грн. (а.с. 76). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Між сторонами виникли правовідносини, щодо належного виконання позичальником умов кредитного договору. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Судом перевірено розрахунок заборгованості, наданий позивачем, згідно з яким сума заборгованості відповідача по кредитному договору № 288073100 від 16 червня 2021 року перед станом на 22 листопада 2024 року становить 35775,95 грн, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» (74-75). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «ФК «ЕЙС», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. відповідно до платіжної інструкції № 5703 від 16 січня 2025 року (а.с.92). Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 08/11/24-01 від 08 листопада 2024 року (а.с.77-78); додаткову угоду №6 до договору про надання правничої допомоги № 08/11/24-01 від 08 листопада 2024 року (а.с.79-80); акт прийому-передачі наданих послуг від 08 листопада 2024 року (а.с.81) та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.82). Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З урахуванням категорії справи, яка не відноситься до тяжких, ціни позову, обсягу виконаних представником позивача процесуальних дій, їх необхідності та доцільності, з урахуванням співмірності, суд приходить до переконання, про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved