Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що із 13.02.1989 вони перебувають у зареєстрованому Верхняцькою селищною радою народних депутатів Христинівського району шлюбі. Під час укладення шлюбу позивачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Позивачка зазначає, що однією сім`єю з відповідачем не проживає тривалий час. Спільного господарства вони не ведуть, спільного бюджету не мають. Відтак подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між сторонами виключається. Постановленою 16.04.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою відкрите провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений згідно вимог Цивільного процесуального кодексу. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ураховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.02.1989 сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 13.02.1989 Верхняцькою селищною радою народних депутатів Христинівського району, про що складено актовий запис № 5 (а.с. 5). Про наявність спору щодо спільного майна подружжя ніхто із сторін не заявляв. Згідно позовної заяви неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що згоди позивачки на продовження шлюбу із відповідачем немає, вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечень проти задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами до суду не подав. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивачки і відповідача та збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам, як подружжя, за відсутності згоди дружини на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка клопотань про відновлення їй дошлюбного прізвища не заявляла. Із дослідженої у судовому засіданні квитанції №15 від 15.04.2025 (а.с. 6) судом встановлено, що позивачкою понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягали стягненню з відповідача на користь позивачки. Проте, оскільки позивачка, у п. 2 прохальної частини позовної заяви від 15.04.2025, просила суд судові витрати залишити за нею, тому суд, реалізовуючи волю сторони позивача, що не суперечить чинному законодавству, не вбачає правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивачки, розміру судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved