Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

31.01.2025 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10.03.2022 року позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір приєднання, відповідно до індивідуального публічного договору розміщеного на веб-сайті ОКВП «»Дніпро-Кіровоград» https://dnipro-kirovograd.com.ua/ за формою визначеною Постановою КМУ №690 від 05.07.2019 (зі змінами від 02.02.2022) за особовим рахунком № [NUMBER] з боржником [PERSON] про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . За вказаним договором, підприємство взяло обов`язок надавати послугу з водопостачання та водовідведення та нараховувати розмір плати за отримані послуги, а боржник за п.29 Договору зобов`язався вносити однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розмірів, затверджених уповноваженим органом тарифів на послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та обсягу спожитих послуг або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановленого вузла комерційного обліку; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетів Міністрів України. Комерційний прилад обліку за адресою: [ADDRESS] , прийнято на облік з 12.04.2024 року P0w00az №79676398, згідно акту, та розрахунок за комерційним обліком розпочався з травня 2024 року. Відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08.12.2015 року. Розподільний прилад обліку у квартирі боржника не було встановлено, нарахування проводилось за нормою водоспоживання до моменту встановлення комерційного приладу обліку з 01.05.2024 року за показниками комерційного приладу обліку з розподілом різниці небалансу на 2 особи. Жодних заяв про відмову від користування послугами з водопостачання та водовідведення на адресу підприємства від боржника не надходило. Відповідач як власник житлового приміщення зобов`язаний утримувати майно та оплачувати послуги, зокрема, водопостачання та водовідведення. Згідно довідки про нарахування розміру плати та розміру платежів, внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за ним рахується заборгованість в розмірі 54\~789,79 грн, яка виникла за період 01.02.2017 року до 01.01.2025 року. На суму боргу за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 позивачем також нараховано 3% річних в сумі 1\~242,79 грн та інфляційні нарахування в сумі 4\~902,53 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 60\~935,11 грн. Своїми діями боржник завдає шкоди інтересам ОКВП «Дніпро-Кіровоград», що призводить до неможливості виконання господарської діяльності, своєчасно розраховуватись за електроенергію та інші обов`язкові платежі, сплачувати податки. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та сплачений судовий збір. Ухвалою від 12.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, до розгляду справи по суті вимог подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить стягнути з відповідача суму боргу, зазначену в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 11.04.2025 та 22.05.2025, не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу місця його проживання судових повісток засобами поштового зв`язку. При цьому, поштове відправлення на 11.04.2025 року повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов від нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8\~статті 178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи. Відповідно до ст.\~247\~ЦПК\~України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, суд приходить до наступних висновків.\~ \~ Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач за цим Законом є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 23-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. При здійсненні нарахувань за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення застосовується Закон України «Про комерційний облік теплової енергії», Правила надання послуг з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ №85 від 02.02.2022 та Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом; вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів; розподільний облік комунальних послуг (далі - розподільний облік) - визначення за допомогою вузла розподільного обліку (приладу - розподілювача теплової енергії) та/або за встановленими правилами (методиками) у передбачених цим Законом випадках кількісних показників отриманої споживачем комунальної послуги, на підставі яких здійснюється розподіл показань вузла комерційного обліку між споживачами в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Відповідно до частини 1 статті 9 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показаннями вузлів розподільного обліку. Якщо виникає різниця між показаннями вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та статуту ОКВП «Дніпро - Кіровоград» - є підприємством з надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 08.12.2015 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] . 01.03.2024 року [PERSON] було підписано заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, адреса приміщення споживача: квартира [ADDRESS] . Згідно відомостей про склад сім`ї, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , від 13.03.2024 року за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно докопії паспорта серія [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній 12.01.1995 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з\~довідкою управління\~дозвільно-погоджувальних\~процедур та\~адміністративних послуг\~Олександрійської міської\~ради від\~07.02.2025\~року №647/88/16,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~значиться зареєстрованим\~за адресою:[ADDRESS] . Відповідно до копії акту про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 12.04.2024 року, комерційний прилад обліку за адресою: [ADDRESS] , прийнято на облік з 12.04.2024 року, лічильник P0w00az -25, №79676398. Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, надає відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у відповідності до умов договору та чинного законодавства України. Боржник свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка згідно довідки про нарахування плати та розміри платежів за період з лютого 2017 року до грудня 2024 року становить 54\~789,79 грн. Крім того, позивачем на суму боргу за періоди з 01.01.2024 до 31.12.2024 також нараховано 3% річних в сумі 1\~242,79 грн та інфляційні нарахування в сумі 4\~902,53 грн. Доказів про відмову від користування послугами позивача відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги з сплати за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підставі укладеного між сторонами договору до квартири відповідача, розташованої за адресою: [ADDRESS] , надавались послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, з огляду на що у нього утворилася заборгованість, яка, згідно розрахунку позивача станом на 01.01.2025 року становить 54\~789,79 грн. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України,\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, а тому боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Тобто загальна сума заборгованості складає 60\~935,11 грн і включає в себе заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 54\~789,79 грн, яка виникла за період 01.02.2017 року до 01.01.2025 року, та 3% річних в сумі 1\~242,79 грн і інфляційні нарахування в сумі 4\~902,53 грн, які нараховані за період з 01.01.2024 до 31.12.2024. За таких\~обставин,\~вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті вартості отриманих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 60\~935,11 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідачем контррозрахунку суду не надано, наданий позивачем розрахунок суми основного боргу, інфляційних нарахувань та 3 % річних не спростовано. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України\~ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки, жодна із сторін не звернулась до суду з відповідною заявою позовна давність судом при вирішення зазначеного спору не застосовується. Відповідно ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved