Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" 13.04.2020 року звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , мотивуючи позов тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.11.2011 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконав умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом станом на 22.03.2020 року в загальній сумі 71816,89 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 2102,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 12.03.2021 року представником відповідача подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що відповідач не ознайомлювався із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, окрім заяви жодних документів не підписував. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували в якому тарифі обслуговувалась отримана відповідачем картка. Розрахунок заборгованості та заява не є первинними документами, що підтверджують наявність заборгованості. 05.04.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив. 08.04.2021 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №б/н від 01.11.2011 року в розмірі 53374,05 грн., з яких 39554,85 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13819,20 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. 21.09.2021 року представником відповідача подано заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні позову. 04.10.2021 року представником позивача подано пояснення. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2021 року зобов`язано Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" надати суду розрахунок заборгованості по відсоткам з урахуванням погодженої з відповідачем [PERSON] базової відсоткової ставки у розмірі 2,5% та, відповідно, розрахунок пені за ст. 625 ЦК України, розраховану на заборгованість за кредитом та відсотками (2,5%); судове засідання відкладено. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, проведення інвентаризації, призначено розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність. Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявний відзив на позов та заява про розгляд справи у відсутність. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг №б/н від 01.11.2011 року. На підтвердження зазначених обставин Банком додано до позовної заяви «анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг» №б/н від 01.11.2011 року, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, номери засобів зв`язку, тощо. Під текстом анкети-заяви міститься дата оформлення 01.11.2011 року та особистий підпис клієнта, встановлення бажаного кредитного ліміту 500 грн. Відомостей щодо отримання позичальником картки дана анкета-заява не містить. Зазначені вище відомості підтверджуються копією відповідної анкети-заяви, яка містить підпис працівника банку і відбиток печатки «ПриватБанку». 01.11.2011 року відповідачем [PERSON] підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яким передбачено сплату відсотків. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] отримав на підставі кредитного договору б/н отримав картки: [NUMBER] термін дії 07/15, [NUMBER] термін дії 07/21, 5168742213041258 термін дії 12/21. За довідкою б/н [PERSON] встановлювались наступні кредитні ліміти: 01.11.2011 року старт карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту в розмірі 300 грн, 13.01.2013 року збільшено кредитний ліміт до 2 тис. грн, 06.03.2018 р. збільшено кредитний ліміт до 15 тис. грн, 16.05.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн. На підтвердження доводів про отримання відповідачем кредиту на підставі договору №б/н від 01.11.2011 року, а також на підтвердження доводів про наявність заборгованості за даним договором через неналежне виконання відповідачем умов договору, - Банком надано суду розрахунок заборгованості за період з 01.11.2011 року по 30.09.2019 року включно та вказано про наявність заборгованості у загальному розмірі 39514,85 грн., яка складається з: заборгованості за поточним тілом кредиту 28359,71 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 11155,14 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 12449,64 грн., заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в розмірі 100 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідачем 01.11.2011\~року підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яким передбачено сплату відсотків, а саме 2,5% на місяць, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості тощо. З виписки за договором №б/н за період з 01.11.2011 року по 28.11.2020 р. вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами та здійснював внесення грошових коштів на рахунок, нараховувались банком відсотки в розмірі 3,5%, прострочення за кредитом на суму понад 100 грн, проценти за ч. 2 ст. 625 ЦК України тощо. В той же час, сторонами не було погоджено відсоткової ставки в розмірі 3,5%, членський внесок, пеня та відсотки передбачені ч. 2 ст. 629 ЦК України, а відтак, суд дійшов висновку про неправомірне нарахування вказаного позивачем з огляду на непогодження вказаних умов кредитування з відповідачем. З наданої виписки по рахунку [PERSON] встановлено, що за вказаний період ним використано 99440,25 грн, внесено власних коштів 100167,78 грн. Крім того, [PERSON] банком нараховано передбачені договором відсотки в розмірі 2,5% в загальному розмірі 1117,75 грн. Починаючи з 01.03.2016 року банком нараховувались відсотки за користування кредитом в розмірі 2,9%, 3, 6%, 3,5 %, однак, вказані відсотки не погоджувались відповідачем, внаслідок чого не підлягають стягненню з відповідача. Крім того вказана виписка містить «щомісячний платіж за послугою «Миттєва розстрочка». Однак, суду не надано жодних документів на підтвердження того, що вказана послуга відповідачем замовлялась в межах укладення кредитного договору б/н від 01.11.2011 року. З наведеного вище розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем повернуто банку всі використані за кредитом кошти та відсотки, передбачені укладеним договором. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в загальному розмірі 13819,20 грн. нараховані на прострочений кредит. З наданої виписки встановлено, що вказані відсотки почали нараховуватись банком з 01.11.2019 року. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, тому підстави для застосування аналогії закону відсутні. У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, основною підставою для нарахування та стягнення з боржника, індексу інфляції та 3% річних, є тривале порушення права кредитора на своєчасне погашення боржником заборгованості за кредитним договором, яке полягає у наявності встановленого на підставі доказів у справі розміру непогашеної заборгованості та періоду, протягом якого тривало порушення прав кредитора боржником шляхом прострочення виконання зобов`язання з повернення коштів. Судом встановлено, що банком нараховувались відповідачу відсотки передбачені договором, збільшувався їх розмір, та разом з цими відсотками, штрафами додатково нараховувались проценти за ст. 625 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а також узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 18.09.2019 по справі №387/1133/15-ц. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення вказаних сум. Враховуючи встановлені судом обставини справи, фактичною сплатою відповідачем усього отриманого за кредитним договором, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 26 травня 2025 року.

Outcome: dismissed