Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

У жовтні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М., який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Віко-Нафта», звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: 3220488300:04:008:0075, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, загальною площею 838,8 кв.м, що розташована за адресою [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенка Віктора Вячеславовича, індексний номер рішення 74891060 від 04 вересня 2024 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер: 3220488300:04:008:0075, та нежитлової будівлі літ. «К», загальною площею 838,8 кв. м, що розташована за адресою [ADDRESS] . І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні у приватного виконавця Трофименка М.М. перебуває виконавче провадження № 76045915 з примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди по справі № 911/1567/24 та стягнення з ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» на користь ТОВ "ВІКО-НАФТА" загальної суми боргу - 443867, 71 грн. 13 вересня 2024 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 76045915 та постанова про арешт майна боржника від 13 вересня 2024 року, якою накладено арешт на все майно боржника в межах суми звернення стягнення. В результаті перевірки майнового стану боржника приватним виконавцем було встановлено, що боржнику ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» належала земельна ділянка з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075, площею 1,0556 га, цільове призначення: для іншого сільськогосподарського призначення та нежитлова будівля, телятник панельний, загальною площею 838,8 кв. м, розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075, за адресою [ADDRESS] . Однак, виконавцем було встановлено, що 04 вересня 2024 року зазначені об`єкти нерухомого майна були відчужені, на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки та нежитлової будівлі, укладених між ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» (далі Відповідач-2) та [PERSON] (далі Відповідач-1) - керівником юридичної особи боржника. У позові зазначено, що спірне нерухоме майно було відчужене боржником ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» на користь [PERSON] , тобто особі, яка прямо пов`язана з особою боржника у виконавчому провадженні та здійснює управління діяльністю боржника. З моменту укладення мирової угоди боржником не було здійснено жодного платежу згідно затвердженого графіку. Позивач вказує на занижену вартість спірного нерухомого майна, оскільки правочин щодо земельної ділянки укладений за 21000 грн., тоді як нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 1 113 351 грн. 42 коп. Згідно договору купівлі продажу нежитлової будівлі її вартість складає 12000 грн., при цьому, згідно довідки Фонду державного майна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості вартість нежитлової будівлі складає 9 698 641 грн. У позові зазначено, що жодної оплати в рахунок затвердженої мирової угоди ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» не було здійснено, навіть після відчуження спірного майна, що свідчить про недобросовісність дій відповідачів. Позивач вважає, що договори купівлі продажу земельної ділянки та нерухомого майна є нікчемними (фраудаторними) і не направлені на настання реальних правових наслідків, а реальною метою укладання договорів є умисне відчуження майна боржника, на яке необхідно звернути стягнення, задля уникнення виконання зобов`язань. Заперечуючи позовні вимоги, представник ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» Дубовик В.В. подав письмові пояснення, в яких зазначив, що ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» своїм листом від 19.11.2024 повідомило приватного виконавця Трофименка М.М. про наявність у останнього рухомого майна, а саме напівпричепа, з метою можливості його реалізації для погашення заборгованості. Листом від 06.12.2024 приватний виконавець повідомив, що ним була здійснена оцінка майнового стану боржника, та відповідно до відповіді МВС за боржником зареєстроване рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки DADI, модель ТЗ SMOOTHING, VIN/Номер шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] ; транспортний засіб марки СМТ, модель ТЗ NSP-24, категорія напівпричеп, VIN/Номер шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] . Також виконавець повідомив про необхідність доставити транспортні засоби для вчинення виконавчих дій (опису майна) за адресою майданчика для зберігання арештованого майна ДП «СЕТАМ». Листом від 20 грудня 2024 року ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» повідомив приватного виконавця Трофименка М.М., що автомобіль марки DADI, д.н.з [NUMBER] переданий до Збройних Сил України згідно з Актом приймання-передачі та використовується для потреб оборони України, а також повідомлено, що наразі не має можливості доставити напівпричіп на майданчик, оскільки відсутні водії та транспортні засоби для його транспортування. Представник відповідача-2 посилається на ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій вказано, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно. Представник відповідача-2 вказує, що приватний виконавець не зацікавлений у виконанні виконавчого провадження № 76045915, а має намір заволодіти земельною ділянкою та будівлею, ігноруючи наявність іншого рухомого майна, його вартість та черговість задоволення вимог стягувача за рахунок майна у чітко визначеній законом послідовності. Третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенко В.В. подав письмові пояснення, в яких зазначив, що 04.09.2024 до приватного нотаріуса Лопатенка В.В. від імені ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА», звернувся [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, як представник Продавця, з метою укладення договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості, які належать Продавцю на праві приватної власності, а саме: нежитлової будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки з кадастровим номером земельної ділянки 3220488300:04:008:0075. Покупцем за вищезазначеними договорами купівлі-продажу була [PERSON] , [INFO] . На підтвердження права власності Продавця на нежитлову будівлю - телятник панельний, було надано договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Дерун К.А. від 08.06.2021, на підтвердження права власності Продавця на земельну ділянку, надано договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дерун К.А. від 08.06.2021. Крім того, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенком В.В. перед посвідченням вищезазначених договорів купівлі-продажу було проведено ряд перевірок та отримані відповідні витяги: 1) Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (податкові застави) за номером 93397726 від 04.09.2024 року, який підтверджує відсутність зареєстрованих обтяжень за юридичною особою ТОВ «ЛД- АГРОЛОГІСТИКА»; 2) Інформація з Єдиного реєстру боржників від 04.09.2024 року, яка підтверджує відсутність ТОВ «ЛД- АГРОЛОГІСТИКА» зареєстрованим боржником; 3) Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером: 39356960 від 04.09.2024 року, яка підтверджує наявність зареєстрованого права власності за ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА», на земельну ділянку за кадастровим номером 3220488300:04:008:0075; 4) Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером: 393569922 від 04.09.2024 року, яка підтверджує наявність зареєстрованого права власності за ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА», на нежитлову будівлю літ «К» за адресою: [ADDRESS] ,; 5) Здійснено перевірки паспортів представника продавця - [PERSON] та покупця [PERSON] серед викрадених та втрачених на офіційному веб-сайті Міністерства внутрішніх справ України; 7) Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану за номером: 00046818770 від 04.09.2024 року, відсутність запису про шлюб [PERSON] ; 8) Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; 9) Повний витяг з реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності); 10) Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 04.09.2024 року. Крім отриманих витягів, нотаріусу для вчинення вищезазначених нотаріальних дій було надано: 1) Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань; 2) Довіреність від 04.09.2024 року, посвідчену приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенком В.В., якою ТОВ «ЛД- АГРОЛОГІСТИКА» уповноважує Шевчука О.М. бути представником Товариства; 3) Довідку ТОВ «ЛД- АГРОЛОГІСТИКА» від 28.08.2024 про балансову вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075, загальною площею 1,0556 га та балансову вартість нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі літ. «К» загальною площею 838,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 4) Протокол № 7 Загальних зборів учасників ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» від 28.08.2024; 5) Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером: НВ-9947597032024 від 04.09.2024 року. Крім того, у п. 4 Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі представник Продавця ствердив, що зазначена нежитлова будівля на момент укладення договору нікому іншому не продана, не подарована, іншим способом не відчужена, не заставлена, під заставою, забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо неї у третіх осіб, відповідно до ст. 659 ЦК України, як у межах, так і за межами України, немає, як внесок до статутного фонду інших юридичних осіб не внесена, як юридична адреса не використовується. Згідно п. 24 Договору сторони гарантують, що ними подано правдиву інформацію щодо питань, які пов`язані з укладенням цього договору, документи, що подані ними, є дійсними та непідробленими, заявлено про усі трава чи інтереси третіх осіб, яких може стосуватись прямо чи опосередковано посвідчення нього договору. Дотримуючись вимог, встановлених ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенком В.В. встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими і вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями та перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, визначено відсутність підстав для зупинення або відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень та прийняте відповідне рішення, про здійснення реєстрації права приватної власності [PERSON] на нежитлову будівлю, загальною площею 838,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075, на підставі відповідних договорів купівлі-продажу. А тому, приватний нотаріус зазначає, що ним ані при нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу, ані при вчиненні на підставі вказаних договорів реєстраційних дій, не було порушено чинних норм законодавства України. У відповіді на відзив приватний виконавець Трофименко М.М. зазначає, що єдиною метою якою керується приватний виконавець при зверненні до суду із вказаним позовом є виконання ухвали суду та повернення коштів, якими заволоділо ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА», та всіляко ухиляється від їх повернення позивачу. Приватний виконавець стверджує, що він не робив заяв про відмову від реалізації рухомого майна (напівпричепу), що було 17.01.2025 фізично надане Відповідачем 2 до реалізації. Але до часу факту його реалізації визначити розмір вирученої суми не можна, тому що вартість оцінки та фактично виручена сума може кардинально різнитись. Є велика вірогідність того що суми, що буде виручена з реалізації рухомого майна, не вистачить для повного покриття витрат по виконавчому провадженню. Таким чином повернення у власність Відповідача 2 незаконно виведеного спірного нерухомого майна матиме наслідком автоматичне накладення на нього арешту, відповідно постанови приватного виконавця Трофменка М.М. про арешт майна боржника від 13.09.2024, що збільшить шанси на покриття фінансових зобов`язань ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» перед позивачем та приватним виконавцем Трофименко М.М. відповідно до ВП №76045915. Приватний виконавець наголошує, що майно було відчужено товариством на користь директора ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» на підставі правочинів вчинених за аномально низькою ціною, яка в рази менша від ринкової ціни даних активів, при тому кошти від покупця - Відповідача-1 на рахунок продавця - Відповідача-2 по договору купівлі - продажу зазначених об`єктів нерухомого майна не надійшли. [PERSON] не виконала умов, з погашення боргу перед Позивачем відповідно до Мирової угоди від 01.08.2024 по справі №911/156/24; проігнорувала ухвалу Господарського суду Київської області №911/1567/24 від 02.09.2024 , та зробила свідомі дії з ухилення погашення боргів та штрафних санкцій Відповідачем-2 перед Позивачем. Приватний виконавець Трофименко М.М. протягом двох місяців декілька раз постановами викликав Відповідача-1 з метою отримання інформації про наявність та місцезнаходження актуальних активів підприємства -боржника, однак ці виклики були проігноровані, та [PERSON] під різними приводами ухилялась від зустрічі з приватним виконавцем, що змусило приватного виконавця Трофименка М.М. звернутись до суду з проханням накласти на Відповідача-1 адміністративні штрафи. Приватний виконавець вказує, що лише після постановлення судом ухвали про забезпечення позову від 22.10.2024 по справі № 357/15076/24 та накладення арешту на спірне майно, 19.11.2024 до Приватного виконавця Трофименко М.М. надійшов лист від Відповідача-2 за підписом Відповідача-1 про готовність надати рухоме майно - напівпричіп для погашення заборгованості, маючи за мету вберегти нерухоме майно, що було відчужене по договорам купівлі-продажу від 04.09.2024. Фізично рухоме майно - автопричіп був доставлений на майданчик СЕТАМ лише 17.01.2025 після підготовчого судового засідання. Представник відповідача-1 Панчук М.Г. подав відзив на позовну заяву, який прийнятий судом як письмові пояснення по справі, де зазначено, про відсутність документів виконавчого провадження відносно Відповідача-2, які б підтверджували, що у Відповідача-2 відсутнє будь-яке інше майно (зокрема рухоме - офісні меблі, оргтехніка, продукція тощо на загальну суму 443 867,71 грн.). В матеріалах справи містяться докази про те, що 20 січня 2025 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна Відповідача-2, а саме транспортний засіб марки CMT, модель: NSP-24, категорія: напівпричіп, рік виробництва: 1998, номер шасі [NUMBER] , який за результатами оцінки вартує 389 000,00 гривень (станом на 11.02.2025). Представник відповідача-1 зазначає, що продаж нерухомого майна здійснено за розпорядженням загальних зборів ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА», засновниками якого є [PERSON] та ТОВ «ФУД ХОЛДІНГ». З огляду на норми Закону України «Про захист економічної конкуренції» відповідач-1 не є пов`язаною особою з Відповідачем-2, та не є його бенефіціаром, а також не є пов`язаною особою з бенефіціаром Відповідача-2 - [PERSON] . Представник відповідача-1 вказує, що договори купівлі-продажу не містять ознак фраудаторності та позовні вимоги не доведені, відсутні докази вчинення приватним виконавцем всіх дій, спрямованих на виконання ухвали суду. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді від 22.10.2024вжито заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075 та нежитлову будівлю, літ "К", телятник панельний, загальною площею 838,8 кв. м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (том 1, а.с. 53-56). Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 22.10.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (том 1, а.с. 59-60). 30.10.2024 на електронну адресу суду від представника відповідача ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» Дубовика В.В. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (том 1, а.с. 64-68). 27.11.2024 приватний виконавець Трофименко М.М. через систему «Електронний суд» сформував заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (том 1, а.с. 69). Ухвалами судді від 02.12.2024, 10.02.2025, 24.03.2025, 11.04.2025 були задоволені клопотання представника позивача ТОВ «Віко-Нафта» Гриценка В.М. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів 03.12.2024 на адресу суду від приватного виконавця Трофименка М.М. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів (том 1, а.с. 75-84). 03.12.2024 на електронну адресу суду від особи іменованої Сідько Н.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (том 1, а.с. 85-86). 02.01.2025 на адресу суду від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенка В.В. надійшли письмові пояснення (том 1, а.с. 102-109). 09.01.2025 представник відповідача ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» Дубовик В.В. подав письмові пояснення по справі (том 1, а.с. 111-138). Ухвалою суду від 09.01.2025, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду (том 1, а.с. 139-141). 07.02.2025 представник позивача Гриценко В.М. через систему «Електронний суд» сформував відповідь на відзив (том 1, а.с. 156-168). 13.02.2025 на електронну адресу від представника відповідача ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» Дубовика В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (том 1, а.с. 171-175). 12.02.2025 приватний виконавець Трофименко М.М. сформував через систему «Електронний суд» відповідь на відзив (том 1, а.с.176-274). Ухвалами судді від 24.03.2025, 14.04.2025, 13.05.2025 були задоволені клопотання приватного виконавця Трофименка М.М. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 27.03.2025 на електронну адресу суду від особи іменованої Сідько Н.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткових доказів (т.2, а.с. 27-29). 15.04.2025 представник відповідача [PERSON] - адвокат Панчук М.Г. через систему «Електронний суд» сформував клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, заяву про оголошення перерви, внесення даних РНОКПП до додаткових відомостей учасника справи. Ухвалою судді від 16.04.2025 задоволено клопотання представника відповідача-1 Панчука М.Г. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 28.04.2025 представник відповідача [PERSON] - адвокат Панчук М.Г. через систему «Електронний суд» сформував заяву про поновлення строку на подачу відзиву, і подав відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 15.05.2025, занесеною до протоколу судового засідання, приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача [PERSON] - адвокатом Панчуком М.Г., в якості додаткових пояснень. В судовому засіданні приватний виконавець Трофименко М.М. та представник позивача Гриценко В.М. підтримали позовні вимоги. Представник відповідача-1 Панчук М.Г. позов не визнав. Відповідач-2 ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» не направили у судове засідання свого представника, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Третя особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенко Віктор В`ячеславович у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 02 вересня 2024 року було затверджено мирову угоду, укладену сторонами у справі № 911/1567/24, а саме ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» визнає заборгованість перед ТОВ «ВІКО-НАФТА» за Договором поставки нафтопродуктів №19 від 02.02.2024, в сумі 341436,70 грн, визнає справедливість можливості застосування що до себе зі сторони Позивача штрафних санкцій по договору в розмірі 102431,01 грн, та визнає обґрунтованість вимоги Позивача компенсувати Відповідачем судових витрат в сумі 6658,02 грн, що були понесені стороною Позивача в процесі ініціювання судового провадження. Загальна сума позовних вимог (сума позову) Позивача до Відповідача складає 443867,71 грн та 6658,02 грн судових витрат. ТОВ «ЛД - АГРОЛОГІСТИКА» з метою мирного врегулювання спору, та за умови незастосування до себе зі сторони Позивача - ТОВ «ВІКО-НАФТА» штрафних санкцій зазначених в п. 1. цієї мирової угоди в розмірі 102431,01 грн, запропонував врегулювати спір у справі №911/1567/24 шляхом підписання та виконання наступних умов цієї Мирової угоди. Також затверджено, що ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» зобов`язується сплатити на користь ТОВ «ВІКО-НАФТА» погоджену Сторонами суму в розмірі 348094,72 грн, в строк не пізніше до 30 листопада 2024 р. включно, чотирма частинами та за наступним погодженим сторонами графіком: 73 333,33 грн до 31.08.2024 року; 73 333,33 грн до 30.09.2024 року; 73 333,33 грн до 31.10.2024 року; 128 094,72 грн до 30.11.2024 року. У разі невиконання стороною ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА», неповного виконання зобов`язань та (або) порушення термінів оплати по графіку передбачених п 2.1 цієї Мирової угоди (в тому числі прострочення термінів оплати одного/будь-якого платежу), незалежно від причин, Сторони домовилися, що ТОВ «ВІКО-НАФТА» має право звернутись в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», до органів державної виконавчої служби/приватного виконавця із заявою про примусове виконання ухвали господарського суду про затвердження Мирової угоди та стягнення з ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» загальної суми позову - 443867,71грн зазначеної в п.1 цієї мирової угоди, саме: тіло боргу 341436,70 грн, штрафних санкцій в розмірі 102431,01грн, судових витрат в сумі 6658,02 грн за різницею вже сплачених Відповідачем сум ,якщо будуть оплати по графіку, за цією мировою угодою. (т. 1, а.с. 11-14). Встановлено, що 13 вересня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76045915 з примусового виконання ухвали Господарського суду Київської області по справі № 911/1567/24(том 1, а.с. 15). 13 вересня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. винесено постанову про арешт майна боржника (том 1, а.с. 16). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 вересня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенком В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3901, ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» передає, а [PERSON] приймає у власність земельну ділянку з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075, площею 1,0556 га, цільове призначення: для іншого сільськогосподарського призначення (т. 1, а.с. 18-19). Згідно умов п.4,5 вказаного договору балансова вартість земельної ділянки складає 21 112,00 грн; за домовленістю сторін продаж вчинено за 21 112,00 грн, вказану суму покупець сплачує у безготівковому порядку на рахунок продавця протягом трьох банківських днів з дня підписання вказаного договору. Встановлено, що 04 вересня 2024 року між ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенком В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3900 (т. 1, а.с.21-22). Відповідно до умов вказаного договору, продавець ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» передає у власність покупця [PERSON] нежитлову будівлю, загальною площею 838,8 кв. м, за адресою [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075. Продаж нежитлової будівлі, за домовленістю сторін, вчиняється за 12 000,00 грн. Вказану суму покупець сплачує у безготівковому порядку на рахунок продавця протягом трьох банківських днів з дня підписання вказаного договору. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» являється [PERSON] (том 1, а.с. 23-25). 19.11.2024 директор ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» Сідько Н.М. направила приватному виконавцю Трофименку Михайлу Михайловичу листа вих. № 27, в якому зазначено про готовність надати у межах виконавчого провадження № 76045915 майно для погашення заборгованості, а саме напівпричепу, а також прохання розглянути можливість самостійної реалізації вказаного майна (том 1, а.с. 116). У відповідь на вказану заяву, 06.12.2024 приватний виконавець Трофименко М.М. направив відповідь за вих. № 4909, в якій зазначив, що згідно відомостей наданих МВС за боржником ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» зареєстровані транспортні засоби: 1) ТЗ марки DADI, модель ТЗ SMOOTHING, VIN/Номер шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] ; 2) транспортний засіб марки СМТ, модель ТЗ NSP-24, категорія напівпричеп, VIN/Номер шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] . Вимогою виконавця від 02 жовтня 2024 боржника протягом двох робочих днів з моменту направлення вимоги було зобов`язано надати виконавцю вказані транспортні засоби для вчинення виконавчих дій. Всупереч положенням ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» законні вимоги виконавця не були виконані. Щодо можливості самостійної реалізації арештованого майна зазначено, що така можливість не передбачена законодавством, а порядок реалізації арештованого майна регламентований положеннями ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною. А також, запропоновано доставити вказані транспортні засоби для вчинення виконавчих дій (опису майна) за адресою майданчика для зберігання арештованого майна ДП «СЕТАМ» (т.1, а.с. 118). 20.122024 директор ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» Сідько Н.М. направила відповідь приватному виконавцю Трофименку М.М., в якій вказано, що ТЗ марки DADI, модель ТЗ SMOOTHING, VIN/Номер шасі [NUMBER] переданий зо ЗСУ для потреб оборони України. Щодо транспортного засобу марки СМТ, модель ТЗ NSP-24, категорія напівпричеп, VIN/Номер шасі [NUMBER] , повідомили, що вивезення напівпричепа наразі неможливе, через відсутність водіїв та транспортних засобів для його транспортування (т. 1, а.с. 119-120). Встановлено, що 20.01.2025 приватним виконавцем Трофименком М.М. в межах виконавчого провадження № 76045915 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме транспортного засобу марки СМТ, модель ТЗ NSP-24, категорія напівпричеп, VIN/Номер шасі [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] (т. 1, а.с. 182). Відповідно до звіту про незалежну оцінку, виготовленого ПП «Консалтингова група «Арго-Експерт», дата оцінки 11.02.2025, ринкова вартість колісного транспортного засобу - напівпричепа СМТ NSP-24, д.н.з. [NUMBER] , становить 389 000,00 грн (т.1, а.с.240-267). З відповіді АТ КБ «Приватбанк» на запит приватного виконавця Трофименка М.М. вбачається, що за період з 02.09.2024 по 16.09.2024 відсутній рух коштів по рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» (т.1, а.с. 78). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України). Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 727/2525/20, провадження № 61-4679св21. Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19 (провадження № 61-6420св21) дійшов наступних правових висновків. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)». Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: - особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; -наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); - враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) зазначено, що «однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, Верховний Суд врахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. На переконання Верховного Суду, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19) зроблено висновок, що «однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05 липня 2018 у справі № 922/2878/17 зазначено, що «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Укладення боржником, проти якого розпочате судове провадження про стягнення боргу, договору купівлі-продажу, і в першу чергу, з тривалою відстрочкою платежу, може свідчити про його недобросовісність та зловживання правами стосовно кредитора, оскільки такий договір купівлі-продажу може порушити майнові інтереси кредитора і бути направлений саме на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які можуть хоч і не порушувати конкретних імперативних норм, але бути недобросовісними та зводитися до зловживання правом». Так, як було встановлено у ході розгляду справи 04 вересня 2024 року, через два дні після затвердження Господарським судом Київської області мирової угоди в межах справи № 911/1567/24, боржником ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» було вчинено два правочини, спрямованих на відчуження майна на користь фізичної особи [PERSON] , яка є керівником юридичної особи-боржника. У пункті 5 договору купівлі-продажу земельної ділянки сторони погодили, що продаж земельної ділянки з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075, площею 1,0556 га вчинено за 21 112,00 грн. Відповідно до пункту 8 договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, продаж цієї нежитлової будівлі, за домовленістю сторін, вчиняється за 12000,00 грн. Під час розгляду справи, сторона позивача вказує на заниженість вартості об`єктів відчуження. Матеріали справи містять довідку Фонду державного майна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3220488300:04:008:0075, відповідно до якої вартість з/д становить 275 804 грн., 93 коп. Згідно довідки Фонду державного майна України про оціночну вартість об`єкта нерухомості вартість нежитлової будівлі складає 9 698 641 грн, 00 коп. Так, вказані довідки не є звітом суб`єкта оціночної діяльності про визначення розміру вартості об`єктів відчуження, однак, слід врахувати, що сторона відповідача не спростувала, не надала жодного доказу в підтвердження реальної вартості земельної ділянки та нежитлової будівлі (телятнику), чи будь-якої іншої аргументації щодо визначення вартості об`єктів відчуження саме у такому розмірі. В оскаржуваних договорах купівлі-продажу земельної ділянки та нежитлової будівлі сторони погодили, що кошти за правочином покупець сплачує у безготівковому порядку на рахунок продавця [NUMBER] в АТ КБ «Привтабанк», протягом трьох банківських днів з дня підписання вказаного договору. Однак, з долученої до матеріалів справи відомості АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що за період з 02.09.2024 по 16.09.2024 відсутній рух коштів по рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА». Тобто, покупець [PERSON] , всупереч умовам договору купівлі-продажу, не здійснила оплату за договором, ані протягом трьох банківських днів, ані протягом тижня після укладення договорів, а тому неможливо стверджувати про платність оспорюваних договорів. Сторона відповідача не надала жодного доказу в підтвердження здійснення оплати в будь-який інший спосіб, не передбачений умовами договорів від 04.09.2024. Таким чином, враховуючи час укладення оскаржуваних договорів (два дні після затвердження мирової угоди), враховуючи сторони цих спірних правочинів (боржник і керівник юридичної особи-боржника), ціну договорів (значно занижена), відсутність підтвердження здійснення оплати коштів за оскаржуваними договорами, - суд вважає, що при укладенні вказаних договорів купівлі-продажу воля відповідачів не відповідала зовнішньому прояву та не мала на меті реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином. Наведені дії сторін оскаржуваних правочинів вказують на фіктивність правочинів, ознаками яких є - свідомий намір невиконання зобов`язань за ухвалою Господарського суду Київської області від 02.09.2024 та приховування справжніх намірів учасників правочину. А тому позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та нежитлової будівлі від 04.09.2024, слід визнати недійсними. Судом відхиляються твердження сторони відповідача, про наявність іншого майна, зокрема надання ТОВ «ЛД-АГРОЛОГІСТИКА» причепу для його подальшої реалізації з метою погашення заборгованості в межах виконавчого провадження № 76045915, оскільки вказані дії були вчинені вже після відкриття провадження по справі № 357/15076/24. Як стверджує приватний виконавець Трофименко М.М., відповідачем-2 не було здійснено жодного платежу в погашення заборгованості за укладеною мировою угодою та й причеп не можливо реалізувати з третіх торгів. А отже вбачається недобросовісність дій відповідача-2. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. ( Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17). У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Згідно з п. 2 ч.1 ст.10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є нотаріус. У ч.1 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення проведення державної реєстрації прав. Відповідно до вимог ч.3 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Рішенням приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Лопатенка В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення 74891060 від 04 вересня 2024 року зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3220488300:04:008:0075, площею 1,0556 га, та на нежитлову будівлю літ. «К», загальною площею 838,8 кв. м, що розташована за адресою [ADDRESS] , за [PERSON] , на підставі договорів купівлі-продажу від 04.09.2024. Єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили. Оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 04.09.2024, тому наявні підстави для скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на вказані об`єкти відчуження. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 9084,00 грн. та 1514 грн. за подання заяви про забезпечення позову, який на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах, а саме по 5299 грн. з кожного (10598 грн (9084+1514) : 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved