Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

26 лютого 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Світлицька Зоряна Олександрівна звернулася до суду з позовною заявою, поданою через систему "електронний суд"до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позоані вимоги обгрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який є студентом денної форми навчання Середньої політехнічної школи Гавіржов-Шумбарк, що знаходиться в Чеській Республіці. Вказує, що жодного доходу [PERSON] не отримує, а знаходиться на частковому фінансовому утриманні своєї матері [PERSON] . Однак, остання не в змозі самостійно покривати всі витрати, пов`язані із навчанням сина. Так, [PERSON] винаймає квартиру у м. Гавіржов, де проживає вона та її сини,та лише за місяць сплачує 13870 чеських крон, що орієнтовно дорівнює 36 370 грн за курсом Мінфіну. У зв`язку із навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, зокрема, на забезпечення навчання, його побутових потреб, оплати місця проживання, придбання квитків для повернення з місця навчання до дому до місця навчання, тощо. Вважає, що у зв`язку з продовженням навчання, відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина. На утриманні Відповідача є ще один неповнолітній син - [PERSON] . До моменту досягнення [PERSON] з відповідача стягувалися аліменти на обох дітей, тому подальше стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, не погіршить матеріальне становище відповідача,який є працездатним та має стабільний дохід. Враховуючи вищенаведене просить стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліменти у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років з врахуванням зміни прожиткового мінімуму та індексу інфляції. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказував що сплачує аліменти в добровільному порядку, так з його грошового забезпечення щомісяця на рахунок позивача надходять аліменти у розмірі 33% від його доходу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с.13-зворот). В матеріалах справи наявна довідка про навчання [PERSON] у шкільному році 2024/2025 від 13 лютого 2025 року , з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] є учнем 2 року навчання на спеціальності електромеханік зв`язку та обслуговування техніки, трирічне денне навчання. Зарахований учнем з 01.09.2023 року (а.с.15 зворот). [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] в Чеській республіці, всі витрати на утримання та навчання сина несе позивач. Також встановлено, що [PERSON] у зв`язку з навчанням не працює та не має власних прибутків. Окрім того, не отримує стипендії, оскільки навчається на платній формі навчання. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах 16 справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1, 2 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Звертаючись з позовом [PERSON] зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги на утримання сина,який продовжує навчання в розмірі частини від доходу відповідача щомісячно, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, орендою житла. [PERSON] заперечує щодо стягнення з нього аліментів, посилаючись на ту обставину, що з його доходів щомісячно відраховуються аліменти на утримання його неповнолітнього сина та [PERSON] у розмірі 33% від його доходу, на підставі поданого ним рапорта. Позивач, наполягає на примусовому стягненні аліментів, таким чином, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні сина,який продовжує навчання, позивач має право на звернення до суду із вимогою про стягнення аліментів. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує, що відповідач фізично здоровий, не перебуває на обліку як особа з хронічними захворюваннями, не є особою з інвалідністю. Так, як встановлено згідно копії рапорта від 05.03.2025 року [PERSON] звернувся до командира військової частини із проханням про утримання з його грошового забезпечення аліментів у розмірі 33% на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Так, згідно платіжної інструкції № 598 від 08.05.2025 року на рахунок [PERSON] перераховано аліменти за травень у розмірі 11 939,86 грн. та згідно платіжної інструкції № 415 від 04 квітня 2025 року перераховано аліменти за квітень у розмірі 11 336,54 грн. Згідно довідки про доходи від 12.05.2025 року встановлено, що [PERSON] працює у військовій частині [NUMBER] та за період з 03 березеня по 30 квітня 2025 року загальна сума доходу становить 71 608,67 грн. До видачі на руки 48 258,14 грн. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що [PERSON] , [INFO] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги на утримання, а його батько [PERSON] спроможний таку надавати. Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Згідно з положеннямист.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання повнолітнього сина обома батьками. Також, враховуючи те, що [PERSON] продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо її потреби в матеріальній допомозі батьків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, наявність можливості відповідачем надання такого утримання, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що право [PERSON] , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред`явлений позивачем позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу), щомісячно, на період навчання, до досягнення сином 23 років. При визначенні розміру аліментів, суд враховує також ту обставину, що з відповідача відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2017 року стягуються аліменти на утримання ще однієї дитини - неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08.02.18 у справі № 205/1302/16-ц). Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1211, 20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial