Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

у лютому 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 січня 2024 року між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний кредитний договір № 4392 (далі Договір № 4392 від 30.01.2024, кредитний договір), за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5000 грн. шляхом переказу на платіжну карту, емітовану в ПАТ «Банк Восток», зі строком дії 365 днів до 29 січня 2025 року зі сплатою 2,5% від суми кредиту за кожний день користування. Кредитний договір був підписаний 30 січня 2024 року о 20:25:52 год. електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором 959108. ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» 30 січня 2024 року перерахувало кредитні кошти на платіжну картку відповідача № [NUMBER] в сумі 5000,00 грн, що підтверджується чеком №734398763. У порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Тому представник позивача ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» Руденко К. В. просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4392 від 30.01.2024, розмір якої станом на 05 лютого 2025 року складає 50\~625,00 грн, що включає заборгованість за тілом кредиту\~5 000,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 45\~625,00 грн, що нараховані за період з 30.01.2024 до 29.01.2025 відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,5% за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та графіку платежів. А також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.03.2025 цивільну справу передано до Хорольського районного суду Полтавської області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2025 року справа передана для розгляду судді Лідовець Т. М. Ухвалою Хорольського суду Полтавської області від 04 квітня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Додатково було задоволено клопотання представника позивача Руденка К. В. щодо витребування доказів в ПАТ «Банк Восток». Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Згідно із частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд відповідно до статті 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до такого висновку. Суд встановив, що 30 січня 2024 року між ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4392 від 30.01.2024 в електронній формі за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується через вебсайт в мережі інтернет http://kltcredit.com.ua, шляхом його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором 959108(а.с. 12-17). Згідно з пунктом 1.1 1.4 кредитного договору товариство зобов`язується надати позичальнику кредит для споживчих цілей у розмірі 5\~000 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Строк кредиту 365 днів; процентна ставка є фіксованою та складає 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (912,5% річних); періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Згідно із пунктом 1.8 кредитного договору переказ суми кредиту товариство здійснює на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальнику. ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором № 4392 від 30.01.2024 виконало та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується чеком № 734398763 від 30.01.2024 з призначенням - за Договором №4392 від 30.01.2024 на умовах фінансового кредиту на MasterCard [NUMBER] (а.с. 18), а також випискою по рахунку [PERSON] з 30.01.2024 по 04.02.2024, наданої ПАТ «Банк Восток» від 18.04.2025 (а.с. 76-80). Відповідач погашення оплати за кредитним договором не здійснював, в результаті чого відповідно до детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за кредитним договором № 4392 від 30.01.2024 у [PERSON] перед товариством утворилася заборгованість станом на 05 лютого 2025 року у розмірі 50625,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту\~ 5000,00 грн, заборгованості за відсотками\~45625 грн (а.с. 19-23). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України). Зі змісту статей\~526,\~530 ЦК України\~вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 634 ЦК України\~передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~статті 1055 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно зі\~статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними\~Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених\~Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов висновку: «Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Як встановлено судом з дослідженого кредитного договору, його підписання відповідачем відбулось електронним підписом з одноразовим ідентифікатором та є безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів на умовах фінансового кредиту, з якими позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредитних коштів. Зразок кредитного договору, Правила надання коштів, затверджені наказом директора ТОВ «КЛТ КРЕДИТ» та розміщені на сайті:https://kltcredit.com.ua/uk/about_us. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 959108 направлявся відповідачу 30.01.2024 о 20:25:39 год. шляхом надіслання повідомлення на фінансовий номер [PERSON] , який зазначений позичальником у кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір позичальником підписаний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в електронному кабінеті. При цьому судом взято до уваги надана ПАТ «Банк Восток» виписка по рахунку [PERSON] , відповідно до якої підтверджено перерахування позивачем коштів у розмірі 5000,00 грн та користування коштами відповідачем. Отже, факти укладення між сторонами кредитного договору № 4392 від 30.01.2024 та отримання відповідачем коштів є доведеними належними, достовірними та допустимими доказами, наявними у справі. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду не було надано, на день винесення судом рішення жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості за тілом кредиту у повному розмірі чи частково не було надано, тому позовні вимоги ТОВ «КЛТ Кредит» щодо стягнення заборгованості у розмірі 5\~000 грн є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача. Щодо розміру нарахованої заборгованості по процентам суд зазначає таке. Право на нарахування відсотків, умови, розміри та періоди дії ставок визначено умовами кредитного договору. Як вбачається із розрахунку, здійсненого кредитором, проценти нараховувалися за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, у період з 30.01.2024 по 29.01.2025 відповідно до пункту 1.3-1.4. договору. Підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5% . Кредитний договір № 4392 укладений 30.01.2024 після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування»\~Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому до даних правовідносин відповідно до пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» слід застосовувати пункт 17 вказаних положень Закону України. З урахуванням пункту 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» кредитор за період з 30 січня 2024 року по 21 квітня 2024 року мав право нараховувати відповідачу проценти, виходячи з максимальної денної процентної ставки, у розмірі 2,5% в день, а з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5% в день, а з 20 серпня 2024 року - 1% в день. З огляду на викладене максимально можливий розмір нарахованих процентів у межах строку вказаного договору до 29.01.2025 включно становить 10375 грн (5000 грн х 2,5% х 83 днів за період з 30.01.2024 до 21.04.2024) + 9000 грн (5000 грн х 1,5% х 120 дні за період з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно) + 8150 грн (5000 грн х 1% х 163 дні за період з 20.08.2024 до 29.01.2024 включно) = 27 525 грн. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за нарахованими процентами за Договором № 4392\~від 30.01.2024 у розмірі 27525 грн. Оскільки вимоги позивача задоволені частково 54%, на підставі\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1317,06 грн. При зверненні з позовом ТОВ «КЛТ Кредит» у заяві зазначило про наявність судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Положенням статті 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням\~іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 16.09.2024 ТОВ «КЛТ Кредит» уклало з адвокатом Руденком К. В. Договір про надання юридичних послуг №16/092024. Відповідно до Акта приймання-передачі наданих послуг № 2 до Договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 06.01.2025 вартість послуг адвоката складає 10 000 грн. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5437 грн (54% від 10000 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial