Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] )про дострокове розірвання договору позики та стягнення боргу вказуючи, що 03.09.2024 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошей, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанською А.В. Відповідно до п.1 Договору, сума позики становить 487\~417,54 грн, що є еквівалентом 11 860 доларів США, виходячи із встановленого курсу НБУ на 03.09.2024 року - 41,0976 грн, зі строком виплати до 27.02.2025 року. Грошові кошти були передані відповідачу до підписання договору. Сторони домовилися, що повернення коштів відбуватиметься частинами у такі строки та розміри в наступному порядку : З 03.09.2024 до 15.09.2024 року еквівалент 486,65 доларів США у гривнях; З 16.09.2024 до 27.09.2024 року еквівалент 729,97 доларів США у гривнях; З 28.09.2024 до 15.10.2024 року еквівалент 486,65 доларів США у гривнях; З 16.10.2024 до 27.10.2024 року еквівалент 729,97 доларів США у гривнях; З 28.10.2024 до 15.11.2024року еквівалент 486,65 доларів США у гривнях ; З 16.11.2024 до 27.11.2024 року еквівалент 729,97 доларів США у гривнях; З 28.11.2024 до 15.12.2024 року еквівалент 486,65 доларів США у гривнях; З 16.12.2024 до 27.12.2024 року еквіввалент 729,97 доларів США у гривнях; З 28.12.2024 до 15.01.2025 року еквівалент 486,65 доларів США у гривнях; З 16.01.2025 до 27.01.2025 року еквівалент 729,97 доларів США у гривнях; З 28.01.2025 до 15.02.2025 року еквівалент 486,65 доларів США у гривнях; З 16.02.2025 до 27.02.2025 року еквівалент 5\~290,25 доларів США у гривнях. Загальна сума грошей, що буде сплачена позичальником позикодавцю становить еквівалент 11\~860 доларів США, у гривні. Як зазначено у п.п «Б» п.2 Договору, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше до двадцять сьомого лютого 2025 року. Згідно з п.4 Договору, в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановленому у п.1 Договору строк, позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення у примусовому порядку. Відповідно до п.6 договору, у разі порушення позичальником умов та строків повернення коштів згідно з графіком повернення, визначеному п.1 Договору, позикодавець вправі вимагати повернення позичальником коштів достроково в повному обсязі. Як зазначено у п. 8 Договору, після повернення всієї суми боргу, позикодавецем буде надана позичальнику заява про факт підтвердження повного розрахунку. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий. Незважаючи на умови договору, повернення грошей відповідачем здійснено не було. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути грошові кошти отримані в борг достроково, проте вимоги позивача відповідачем ігноруються. Відповідач тривалий час уникає виконання свого обов`язку по поверненню грошових коштів отриманих в борг, чим порушує законні права позивача та спричинив йому майнові збитки. На теперішній час у відповідача існує заборгованість перед позивачем в сумі 497\~282,68 грн, що є еквівалентом 11\~860 доларів США, виходячи із встановленого НБУ курсу на 30.01.2025 року 41,9294 грн. Просить достроково розірвати договір позики грошей, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанською А.В. 03.09.2024 року та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 497\~282,68 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.03.2025 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача адвокат Попель Д.В. направив до суду заяву в якій просить справу розглянути у його та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №\~911/3142/19\~сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17\~(П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, на офіційному веб-сайті Соснівського районного суду міста Черкаси було розміщено оголошення про виклик у судове засідання відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 03.09.2024 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошей, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанською А.В. Відповідно до п.1 Договору, сума позики становить 487\~417,54 грн, що є еквівалентом 11 860 доларів США, виходячи із встановленого курсу НБУ на 03.09.2024 року - 41,0976 грн, зі строком виплати до 27.02.2025 року. Грошові кошти були передані відповідачу до підписання договору. Таким чином, між сторонами виникли грошові зобов`язання, що підтверджується належними доказами, а саме копією договору позики грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Пунктом 1 договору визначено строк повернення боргу 27.02.2025 року. Як зазначив позивач, після отримання коштів відповідач жодної сплати за договором позики не здійснив, а тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеним та підлягає до виконання. Відповідно до договору позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальником виконані не були. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 192 ЦК України). Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам договору позики, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення боргу за договором позики обґрунтовані і підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача підлягають грошові кошти в сумі 497\~282,68 грн. Що стосується вимог позивача в частині розірвання договору, суд зазначає наступне. Судом встановлено,\~ що між сторонами у належній формі укладено договір позики від 03.09.2024 року проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів. Своїм підписом відповідач засвідчив, що його волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає його внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч.1, 2ст.651 ЦК України). У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ч.ч.2, 5ст.653 ЦК України). Пунктом 2 Договору встановлено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 27.02.2025 року. Частиною 1 ст.631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Позивачем подано позов до суду 18.02.2025 року, тобто за дев`ять днів до закінчення строку дії договору. На момент прийняття судом рішення строк, зазначений у договорі позики сплив. Розірвати договір можливо лише той, який діє (строк/термін дії якого не закінчився) у зв`язку з чим, вимоги позивача про розірвання договору є необгрунтованими, а тому в цій частині не підлягають до задоволення. Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 16.09.2022 року у справі № 913/70/20 , у справі № 910/7981/17 від 18.11.2019 року. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення заборгованості за договором позики, в частині розірвання договору позики, суд вважає позивачу відмовити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 5062,34 грн, пропорційно задоволеним вимогам позивача..

Outcome: partial