Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] [INFO] , аліменти на його користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивує тим, що позивач з відповідачкою перебували у шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між ними припинилися, рішенням суду їх шлюб було розірвано. Діти залишилися проживати з позивачем. Відповідачка не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків, не приділяє уваги, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям та здоров`ям, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник-адвокат Остапенко С.Ю. в судовому засіданні надала заяву в якій на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав, викладених у позові, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та день розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не надавала. Представники третіх осіб: Виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування, служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської областіта Близнюківської селищної ради в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності проти задоволення позовних вимог позивача не заперечували. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14.05.2009 позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.09.2020 було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Позивач у своєму позові зазначив, що мати дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є сином та донькою позивача, мешкає окремо на протязі восьми років, з дітьми не спілкується, матеріально не утримує. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані та проживають разом з позивачем по справі, який є їх батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , догляд за якими він здійснює самостійно, [PERSON] участі у догляді дітей не приймає. За вказаною адресою створені належні умови для проживання дітей, облаштовані місця для сну та навчання. В наявності одяг, взуття, канцелярське приладдя, засоби мобільного зв?язку. Діти в повному обсязі забезпечені продуктами харчування та одягом відповідно до вікових потреб, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 14.01.2024. Згідно довідки Комунального закладу «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» [PERSON] , [INFO] є ученицею 10-А класу цього закладу Згідно характеристики Комунального закладу «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської область» [PERSON] , [INFO] , за роки навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована. працелюбна учениця, має добре розвинене мислення, уважна, активна. Користується повагою серед вчителів, має авторитет серед товаришів, підтримує дружні стосунки з учнями. Для навчання в дистанційному форматі забезпечена всім необхідним. Проживає [PERSON] з батьком, бабусею та молодшим братом. Батько приділяє належну увагу шкільному життю доньки, завжди відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником. Мати дівчинки, за час навчання в ліцеї, жодного разу не відвідували батьківські збори, зв`язок з нею відсутній З довідки Комунального закладу «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» [PERSON] , [INFO] , вбачається, що відповідно до інформації класного керівника 10-А класу [PERSON] , дитина охайна та доглянута. Батько, [PERSON] , спілкується з педагогами, цікавиться життям доньки. Мати, [PERSON] , контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкується Згідно довідки Комунального закладу «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» [PERSON] , [INFO] навчається в 6-му класі Квітневої філії Комунального закладу «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» за дистанційною формою навчання та занесений до реєстру даних про дітей шкільного віку. Згідно характеристики Квітневої філії КЗ «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» [PERSON] , 2013 року народження, за роки навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень, має добре розвинене мислення, уважний, активний. Користується повагою серед вчителів, має авторитет серед товаришів, підтримує дружні стосунки з учнями. Для навчання в дистанційному форматі забезпечений всім необхідним [PERSON] спокійний, безпосередній, доброзичливий, щирий. Проживає [PERSON] з батьком, бабусею та сестрою. Батько бере участь у шкільному житті сина та приділяє належну увагу його вихованню, завжди відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником. Мати хлопчика, за час навчання в ліцеї, жодного разу не відвідувала батьківські збори, на зв`язок з класним керівником та завідувачем філії не виходила. З довідка Квітневої філії Комунального закладу «Близнюківський ліцей Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області» [PERSON] , 2013 року народження, вбачається, що відповідно до інформації класного керівника 6 класу [PERSON] , дитина завжди охайна та доглянута. Батько, [PERSON] , спілкується з педагогами, цікавиться життям сина. Мати хлопчика, [PERSON] , контакту зі школою не підтримує, з вчителями не спілкується Як вбачається з матеріалів справи, мати дітей, [PERSON] повністю усунулася від виконання батьківських обов`язків щодо дітей [PERSON] та [PERSON] , не займається їх вихованням, фізичним, духовним розвитком, не піклується про стан здоров`я сина та доньки, матеріально не утримує їх. З висновку органу опіки та піклування Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері відносно дітей, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дітей, вважає доцільним позбавити батьківських прав мати [PERSON] , [INFO] , відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дітей, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітніх сина та доньки. Суд зазначає, що відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч.1 ст.191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнений.

Outcome: approved