Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

19 березня 2025\~року до\~ Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся позивач із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 02 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складено відповідний актовий запис №\~1466, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1750, та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18 березня 2020 року Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 77. [PERSON] зазначає, що він з відповідачем має різні характери та погляди на життя та сім`ю, не мають взаєморозуміння, втратили почуття любові один до одного. Шлюб носить лише формальний характер. За вказаних умов збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2025 року по цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому подав до суду заяву у якій просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з`явилася, однак подала до суду заяву у якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 липня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складено відповідний актовий запис №\~1466, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1750, та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 18 березня 2020 року Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 77. За результатами розгляду справи суд установив, що родинні стосунки між сторонами фактично припиненні, у зв`язку із різними характерами та поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття любові один до одного. Шлюб носить лише формальний характер. За вказаних умов збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК\~України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. У частині 3 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON] . З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно з пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 04 травня 2023 року, виданого Пенсійним фондом України, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи. З урахуванням вкзаних обставин [PERSON] від сплати судового збору звільнений, а тому судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1211,20 грн, ним не сплачувався. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача та підлягають стягненню на користь держави. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, що дорівнює 605,60 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved