Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

В лютому 2025 року представник [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва із позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить суд, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути із відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 43331 грн, суму понесених витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 4500 грн, а також судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 21.10.2024 о 17 год 20 хв по вул. Вацлава Гавела, 54/56, що в місті Києві, водій [PERSON] керуючи трамваєм К-1 інвентарний номер 327, маршруту 14, порушив п.п. 21.1 ПДР України та внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом «Honda HR-V», державний номерний знак [NUMBER] , власником якої є [PERSON] . Відповідно до наказу №33-2к від 13.08.2024 філії комунального підприємства «Київпастранс» «Трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо ім. Шевченка» [PERSON] прийнятий на роботу на посаду водія трамваю. Вина водія КП «Київпастранс» [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджена постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.12.024 у справі №760/27629/24. Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 26.12.2024 №445/12.2024 матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Honda HR-V», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в наслідок ДТП, яка сталася 21.10.2024 становить 43331 грн, в тому числі з ПДВ. Відтак, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 лютого 2025 року, головуючим суддею у справі визначено суддю Будзан Л.Д. 19 лютого 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 березня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити у задоволенні позову. Вказала, що в обґрунтування розміру заподіяного збитку позивач посилається на висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 26.12.2024 №445/12.2024 та просить стягнуть вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля «Honda HR-V», державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням ПДВ у розмірі 46331 грн, однак згідно висновку вартість відновлювального збитку завданого власнику автомобіля становить 43331 грн. Зазначає, що визначену у висновку вартість матеріального збитку потрібно зменшити на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, оскільки за аналогією закону у даних правовідносинах слід застосовувати положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказує, що у позовній заяві позивач не зазначає про здійснення фактичного ремонту пошкодженого транспортного засобу на СТО, жодних документів, які б підтверджували його витрати не надає, натомість керується висновком експерта, який є лише попереднім оціночним документом, документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту в матеріалах справи відсутнє, та до того ж позивач не має статусу платника ПДВ. Крім цього, зазначає, що договір про надання послуг від 10.12.2024 щодо проведення автотоварознавчої експертизи , укладений між ТОВ «Український центр експертизи та оцінки» та [PERSON] та не містить підпису керівника суб`єкта оціночної діяльності. 19 березня 2025 року до суду від представник позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказує, що для визначення розміру матеріального збитку проведено транспортно-товарознавчу експертизу, яка виконана судовим експертом Власовим А.Ю. для подання до суду, відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України. Особа, яка проводила експертизу, а саме Власов А.Ю., є судовим експертом і в цьому випадку повинен застосовуватись Наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» № 53/5 від 08.10.1998, відповідно до п. 4.15 якого висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи. Тому посилання на невідповідність висновку вимогам щодо оформлення є безпідставними та необґрунтованими. Щодо відшкодування витрат на залучення експерта і проведення експертизи зазначає, що договір про надання послуг на проведення товарно-товарознавчої експертизи від 10.12.2024 року укладено між ТОВ «Український центр експертизи та оцінки» та [PERSON] , який є чоловіком позивача та предмет проведення експертизи, автомобіль «Honda HR-V», державний номерний знак [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Оскільки проведення експертизи викликано необхідністю визначення розміру матеріального збитку, вважає що дані витрати повинні бути також відшкодовані відповідачем. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 26 березня 2025 року задоволено заяву представника позивача про зменшення позовних вимог. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.10.2024 о 17 год 20 хв по бул. Вацлава Гавела, 54/56, що в місті Києві, водій [PERSON] керуючи трамваєм К-1 інвентарний номер 327, маршрут №14, порушив п.п. 21.1 Правил дорожнього руху України, тобто не вибрав в установлених межах безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення, з транспортним засобом «Honda HR-V», державний номерний знак [NUMBER] , автомобіль отримав механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків. Власником автомобіля «Honda HR-V», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно з постанови Солом`янського районного суд м. Києва від 03.12.2024, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до наказу №33-2к від 13.08.2024 філії комунального підприємства «Київпастранс» «Трамвайне ремонтно-експлуатаційне депо ім. Шевченка» [PERSON] з 14.08.2024 прийнятий на роботу на посаду водія трамваю. Згідно з висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 26.12.2024 №445/12.2024 матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Honda HR-V», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження в наслідок ДТП, яка сталася 21.10.2024 становить 43331 грн, з врахуванням ПДВ. За проведення транспортно-товарознавчої експертизи та надання висновку сплачено 4500 грн, що підтверджується копією квитанції від 16.12.2024. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України). Згідно роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при розгляді справ про відшкодування шкоди, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Відповідач не заперечував факту, що дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання [PERSON] власних трудових обов`язків. За таких обставин, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП з вини водія КП «Київпастранс» - [PERSON] , а тому враховуючи положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 43331 грн. Крім цього, суд зазначає, що витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат (ст. 133 ЦПК України). Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4500 грн за проведення транспортно-товарознавчої експертизи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп., підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved