Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

В\~жовтні 2024\~р. представник позивачів адвокат Вельможко О.О. звернувся до\~суду з\~позовом в інтересах [PERSON] , [PERSON] до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Житлово-будівельний кооператив №374 «Машинобудівник-38», про визнання права власності на частку подружжя та в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог, зазначає, що квартира [ADDRESS] , яка розташована в будинку житлово-будівельного кооперативу №374 «Машинобудівників-38», була надана [PERSON] , як члену ЖБК, на підставі ордеру № 69/3 від 13.03.2003 року, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради на склад сім`ї чотири особи: йому, дружині [PERSON] , дочці [PERSON] та сину [PERSON] , який помер [INFO] у віці 30 років. Пай за квартиру був сплачений 23.04.2008 у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після його смерті дочка [PERSON] є спадкоємицею за законом, дружина померлого [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадщини на користь дочки [PERSON] . З метою оформлення спадщини, у встановлений законом строк позивачка [PERSON] звернулась до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, де була заведена спадкова справи після смерті [PERSON] проте, нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.03.2024 року, оскільки у позивачки [PERSON] були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Посилаючись на те, що позивачі не можуть у позасудовий спосіб оформити спадщину за законом після померлого батька та чоловіка, з огляду на викладені обставини, позивачі просять суд визнати за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 65,4 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м як частку подружжя в спільному майні, визнати за [PERSON] право власності на частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 65,4 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду Запорізької області від 21 жовтня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 336/6975/24 (провадження 2/336/570/24),призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду були витребувані від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамули Н.Г. копія спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 08.11.2024 року від приватного нотаріуса ЗМНО Хамули Н.Г. надійшла спадкова справа. Ухвалою суду від 23.12.2024 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивачі та їх представник адвокат Вельможко О.О. не прибули, представник позивачів подав заяву, в якій просив провести судове засідання у відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Від відповідача Територіальної громади Запорізької міської ради відзив на позов до суду не надходив. Представник відповідача у письмовій заяві про розгляд справи за відсутності представника Запорізької міської ради при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третої особи, яка не заявляла самостійних вимог на предмет спору Житлово-будівельний кооператив №374 «Машинобудівник-38» письмові пояснення по суті справи до суду не надав. Суд вважає можливим провести судове засідання у відсутності сторін. Як передбачено ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповіно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, на підставі довідки від 12.06.2023 року, яка видана ЖБК «Машинобудівник-38» та ордеру №69/3 від 13.03.2003 року, який виданий Виконавчим комітетом Запорізької місткової ради, було зареєстровано права власності на кв. [ADDRESS] на склад сім`ї чотири особи: померлому [PERSON] , дружині [PERSON] , сину [PERSON] (який помер) та дочці [PERSON] . Саме [PERSON] був членом кооперативу ЖБК №374 «Машинобудівник - 38», який здійснював будівництво житлового будинку, де розташована вказана квартира. [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб 23.03.1985 року у відділі ЗАГС міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис №653. Після укладання шлюбу дружина набула прізвище [PERSON] . [PERSON] народилася [INFO] в м. Запоріжжя. її батьками в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою ЖБК №374 «Машинобудівник-38» від 29.06.2023 року, квартира [ADDRESS] , яка знаходиться в ЖБК №374 «Машинобудівник-38» з 18.03.2003 року належала [PERSON] . Пай виплачений в повному обсязі 12.06.2023 року. [INFO] помер [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, Україна 28 квітня 2020 року зроблено запис № 698 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не складав. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, єдиним спадкоємцем за законом першої черги є дочка [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном, оскільки була ззареєстрована та прожвала разом із спадкодавцем [PERSON] на час його смерті. 15.10.2020 року позивачка [PERSON] , як спадкодавець першої черги за законом, звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО Хамули Н.Г. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з чим 15.10.2020 року нотаріусом заведена спадкова справа №86/2020, реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 62068347. Також позивачка [PERSON] , як спадкодавець першої черги за законом, звернулась до приватного нотаріуса ЗМНО Хамули Н.Г, з заявою про відмову від прийняття спадщини, що лишилася їй після смерті чоловіка [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Хамули Н.Г. від 22.03.2024 року [PERSON] , приватним нотаріусом КМНО 29.02.2024 року за реєстровим №77 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме квартиру [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, якою завершена процедура оформлення спадщини в нотаріальному порядку, порушує право позивачів на спадкування та набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за захистом якого вони змушені звернутись до суду, адже в інший позасудовий спосіб їх захистити не можливо. Згідно зі статтею 392 ЦК України, особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК передбачено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку. Суд встановив, що спір виник в зв`язку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально. Відповідно до положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В даній справі факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] є предметом доказування та не потребує окремого встановлення судовим рішенням, оскільки у разі його доведення суд задовольняє позов про визнання права власності на спадкове майно в цілому. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] , свідчить про те, що не виконано вимоги закону щодо спадкування, а саме відсутність необхідних документів для прийняття спадщини, а тому є підставою для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на квартиру, яке перейшло до неї в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , та для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на частку квартири, яка належить їй на праві спільної сумісної власності є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами,на час розгляду справи нічим не спростовані та підлягають задоволенню. Згідно з правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємиці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визнання частки майна, належної померлому на праві спільного сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу раво на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.. 1268 ЦК України спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 йього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.ст. 1218 та 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст..141 ЦПК України,судові витрати не розподіляються.

Outcome: approved