Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на ст. ст. 368,372,1217,1223,1226,1262,1269 ЦК України просить визнати за [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України серія [NUMBER] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , право власності в порядку спадкування за законом: - на 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , тип об`єкту: «реконструкція житлового будинку з прибудовою гаража та веранди», набутого у спільну сумісну власність на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2011, виданого згідно рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради № 137 від 17.03.2011 року, зареєстрованого 05.05.2011 року Комунальним підприємством АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 1373710, номер запису 81 в книзі: 57-09-30/8, що залишилася як спадок після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Славутичі Вишгородського району Київської області, Україна; - на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0487 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3211500000:00:002:0012, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, набутої у спільну сумісну власність на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 029744, виданого Славутицькою міською радою Київської області 30 листопада 2011 року, що залишилася як спадок після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Славутичі Вишгородського району Київської області Україна. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у відповідності до рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради про право власності на об`єкт нерухомого майна № 137 від 17.03.2011 року на їх сім`ю, яка складалася на той період часу з чотирьох осіб, - [PERSON] (батько), [PERSON] (мати), [PERSON] (брат) та він - [PERSON] , 05 травня 2011 року було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - п`яти кімнатний житловий будинок (загальна площа 123,2 кв.м.; житлова площа 64,4 кв. м.), тип об`єкту: реконструкція житлового будинку з прибудовою гаража та веранди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 05 травня 2011 року наше право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] , тип об`єкту: «реконструкція житлового будинку з прибудовою гаража та веранди», було зареєстровано Комунальним підприємством АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 1373710, номер запису 81 в книзі: 57-09-30/8. На підтвердження даних дій був виданий Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 29872397 від 05.05.2011року. Як вбачається з вищевказаного Витягу та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, даний об`єкт нерухомого майна дійсно належить їм на праві спільної сумісної власності. 30 грудня 2011 року їм на чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Славутицькою міською радою Київської області був виданий Державний акт Серія ЯК № 029744 від 30.11.2011року на право власності на земельну ділянку площею 0,0487 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3211500000:00:002:0012, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до вищевказаних правовстановлюючих документів всі вони четверо стали співвласниками даного житлового будинку та земельної ділянки без визначення частки кожного з співвласників, оскільки між ними не було ніякої домовленості щодо частки кожного у праві спільної сумісній власності під час набуття даних об`єктів у власність. [INFO] в м. Славутич Вишгородський район Київська область помер брат [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого додано до позову свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] , видане 13 серпня 2024 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після його смерті постало питання прийняття та оформлення спадщини, що залишилася після смерті брата, до якої входить його доля /частка/ у житловому будинку та земельній ділянці, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , розмір якої за життя [PERSON] у визначеному законом порядку не була визначена. Його батьки, які згідно норми ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом, відмовилися від прийняття спадщини на його користь. Він, [PERSON] , як єдиний спадкоємець другої черги за законом, коло яких визначено ст. 1262 ЦК України, після смерті рідного брата, у порядку та строки визначені ст. ст. 1268 - 1269 ЦК України, 30.10.2024 року подав заяву про прийняття спадщини, за якою державним нотаріусом Славутицької міської нотаріальної контори Київської області була відкрита спадкова справа, номер у Спадковому реєстрі 73208459, номер у нотаріуса 76/2024, спадкодавець [PERSON] . Дані обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78941948 від 30.10.2024 року. 15 лютого 2025 року, при зверненні до державного нотаріуса з питання подальшого оформлення спадщини, до складу якої входить частка його брата у праві спільної сумісної власності у вищевказаному житловому будинку та земельній ділянці, йому повідомили, що він не зможу оформити своє право на спадщину, яка залишилася після його смерті, так як в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 05 травня 2011 року та Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 029744 від 30.11.2011р. розмір частки померлого [PERSON] , як і інших співвласників нерухомого майна, не була визначена під час набуття даних об`єктів у спільну сумісну власність, в тому числі і спадкодавця [PERSON] . З вищенаведених підстав державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори 15.02.2025 року за № 61/02-31 було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON] на частку вищевказаного нерухомого майна: житлового будинку, тип об`єкту: реконструкція житлового будинку з прибудовою гаража та веранди і земельної ділянки площею 0,0487 га, кадастровий номер 3211500000:00:002:0012, що розташовані за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що частка померлого, яка залишилася як спадщина, під час отримання даного нерухомого майна у приватну власність за правовстановлюючими документами не визначена. Внаслідок цього він позбавлений можливості належним чином у встановленому законом порядку посвідчити своє право на спадщину за законом після смерті його рідного брата та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на його частку у вищевказаних об`єктах. (а. с. 3-7). Ухвалою судді\~від 17\~квітня 2025\~року після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27 травня 2025 року. Ухвалою від 22 квітня 2025 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано зі Славутицької державної нотаріальної контори копію спадкової справи: номер у Спадковому реєстрі 73208459, номер у нотаріуса 76/2024, спадкодавець [PERSON] (а. с. 86-87,96-97). В призначене підготовче засідання 27.05.2025 року сторони не з`явились. Позивач [PERSON] у призначене підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, до суду 21.04.2025 року подав заяву, в якій просив провести підготовче засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.92). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у призначене підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином, до суду 21.04.2025 року подали заяви, в яких просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. (а.с. 94-95). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Як вбачається з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідачі визнали пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3 ст. 200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради про право власності на об`єкт нерухомого майна № 137 від 17.03.2011 року на сім`ю, яка складалася з чотирьох осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 05 травня 2011 року видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - п`яти кімнатний житловий будинок (загальна площа 123,2 кв.м.; житлова площа 64,4 кв. м.), тип об`єкту: реконструкція житлового будинку з прибудовою гаража та веранди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 05 травня 2011 року наше право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] , тип об`єкту: реконструкція житлового будинку з прибудовою гаража та веранди, було зареєстровано Комунальним підприємством АРБ «Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 1373710, номер запису 81 в книзі: 57-09-30/8. На підтвердження даних дій був виданий Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 29872397 від 05.05.2011року. (а.с. 30) 30 грудня 2011 року на чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Славутицькою міською радою Київської області був виданий Державний акт Серія ЯК № 029744 від 30.11.2011року на право власності на земельну ділянку площею 0,0487 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3211500000:00:002:0012, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до пункту 10 частини 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. [PERSON] [INFO] помер [INFO] в м. Славутич Вишгородський район Київська область, що підтверджено свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , видане 13 серпня 2024 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).(а.с. 27) Як вбачається із спадкової справи № 76/2024, відкритої щодо майна померлого [PERSON] , яка надійшла до суду 22 травня 2025 року на виконання ухвали суду від 22 квітня 2025 року, 30.10.2024 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа за номером 76/2024 (номер в Спадковому реєстрі 73208459). Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] від 30.10.2024 року, вони відмовились від належної їм частки після смерті [PERSON] на користь [PERSON] . Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78941976 від 30.10.2024, померлий [PERSON] за життя заповіту не залишив. Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/2116 від 12.11.2024, за даними Реєстру Славутицької територіальної громади станом на день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , з 18.03.1993 року по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 18.03.1993 року по теперішній час. Померлий [PERSON] [INFO] , був зареєстрований за вищевказаною адресою з 19.10.2007 по 13.08.2024 (знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю). Відповідно до постанови державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 61/02-31 від 15.02.2025 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що частка померлого у вказаному майні не визначена. Як вбачається із Звіту про оцінку майна, складеного 25 лютого 2025 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку загальною площею 123,2 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 1526805,00 гривень без ПДВ, вартість земельної ділянки за кадастровим номером 3211500000:00:002:0012 становить 44493,00 гривень без ПДВ (а. с. 31-67). З урахуванням наведеного, позивач оформити належним чином спадщину після смерті брата [PERSON] не має можливості, оскільки під час набуття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у спільну власність нерухомого майна - п`яти кімнатного житлового будинку, тип об`єкту: реконструкція житлового будинку з прибудовою гаража та веранди, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0487 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3211500000:00:002:0012, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не було визначено розмір часток кожного із співвласників. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Частиною 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності позбавляє можливості позивачу отримати свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджено постановою державного нотаріуса Славутицької державної нотаріальної контори № 61/02-31 від 15.02.2025 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, позивач звернувся до суду із метою захисту свого спадкового права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з приписів ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 1 ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( частина 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виходячи з наведених норм матеріального права, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належав на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 137 від 17.03.2011 року. За відсутності домовленостей між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні законом презюмується рівність часток у праві спільної сумісної власності. У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності, які не визначені за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , становить одну четверту її частки у кожного. На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2011р., та Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 029744 від 30.11.2011р. співвласниками вищевказаних об`єктів є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] який помер [INFO] , що становить одну четверту її частки у кожного. За змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392\~ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст.\~25\~ЦК України\~здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Враховуючи, що позивач [PERSON] який є рідним братом [PERSON] який помер [INFO] і спадкоємцем другої черги за законом, прийняв у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця [PERSON] в житловому будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0487 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3211500000:00:002:0012, то необхідно визнати право власності за позивачем на 1/4 частку у зазначеному майні що залишилася як спадок після смерті його брата [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом. СУДОВІ ВИТРАТИ. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] , було сплачено судовий збір в сумі 3928,34 гривень. Позивач [PERSON] в поданій до суду позовній заяві просив не стягувати на його користь понесені ним судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви до суду. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1964,17 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, з відповідачів на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved