Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

І. Позиції учасників справи Аргументи заявниці 19 травня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2025 головуючим суддею визначено Кравченка Юрія Вікторовича. Справа передана судді 21.05.2025. Заява обґрунтована тим, що: - [PERSON] є дружиною [PERSON] ; - разом вони проживають за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] протягом 2018-2025 років систематично вчиняв домашнє насильство щодо дружини; - на сьогодні існує обґрунтований ризик продовження чи повторного вчинення домашнього насильства щодо заявниці. З урахуванням викладеного просила видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис на строк до 6 місяців, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження його прав: - заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] спілкування з постраждалою [PERSON] ; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 500 метрів до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , місця роботи, інших місць частого відвідування (магазини, інші місця відвідування [PERSON] ); - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори або контактувати з постраждалою [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні заявниця та її представник, адвокатка Мойсеєнко Н.Д., вимоги, викладені в заяві підтримали, просили їх задовольнити. Додатково заявниця, що проживає разом з чоловіком та двома дорослими дочками за адресою: [ADDRESS] . Квартира належить її матері, будь-яких прав на квартиру [PERSON] не має. Приблизно з 2015 року [PERSON] почав сильно зловживати алкоголем, через що він систематично вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство. У квітні 2025 року [PERSON] вкотре вчинив домашнє насильство щодо неї, в результаті чого йому був виданий терміновий заборонний припис із зобов`язанням залишити квартиру строком на 5 діб. Проте вказаний припис він проігнорував, житло не залишив, зазначив, що покидати квартиру не збирається. Акцентувала, що в разі відмови у видачі обмежувального припису існує високий ризик продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства. Позиція заінтересованої особи [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом направлення судової-повістки повідомлення на адресу місця фактичного проживання (а.с. 19) та через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (а.с. 16). Також суд повідомляв [PERSON] про судове засідання телефонограмою, яку він не прийняв (а.с. 17). З огляду на викладене, суд ужив всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення [PERSON] про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. ІІ. Процесуальні дії суду 21 травня 2025 року суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій призначив судове засідання на 23 травня 2025 року. ІІІ. Обставини, які встановив суд [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 12.09.2003, актовий запис № 1303 (а.с. 6). Згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи № 131155364 від 20.05.2025 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). За відкритими даними з Єдиного державного реєстру судових рішень 10 грудня 2021 року суддя Святошинського районного суду Коваль О.А. ухвалила постанову в справі № 759/25733/21, якою визнала [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Суддя встановила, що 26 вересня 2021 року о 22-10 год в м. Києві за місцем свого проживання, по [ADDRESS] , [PERSON] вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини. За відкритими даними з Єдиного державного реєстру судових рішень 28 липня 2022 року суддя Святошинського районного суду Коваль В.О. ухвалила постанову в справі № 759/7735/22, якою визнала [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Суддя встановила, що 07 липня 2022 року о 17 год 00 хв за адресою: [ADDRESS] [PERSON] застосував дії психологічного характеру, а саме: кричав, буянив, сварився, розкидував речі, чим вчинив домашнє насильство стосовно рідних, дітей та дружини. За відкритими даними з Єдиного державного реєстру судових рішень 12 вересня 2022 року суддя Святошинського районного суду Петренко Н.О. ухвалила постанову в справі № 759/10862/22, якою визнала [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Суддя встановила, що 25 серпня 2022 року, близько о 13 год 30 хв за адресою: [ADDRESS] [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру (кричав, ображав, буянив, погрожував, стосовно своєї дружини, [PERSON] . За відкритими даними з Єдиного державного реєстру судових рішень 02 грудня 2022 року суддя Святошинського районного суду Новик В.П. ухвалила постанову в справі № 759/14145/22, якою визнала [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Суддя встановила, що 13 жовтня 2022 року, близько 20 год 17 хв за адресою: [ADDRESS] [PERSON] вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , словесно ображав її, чим навмисно спричинив дружині емоційну невпевненість та нездатність захистити себе. За відкритими даними з Єдиного державного реєстру судових рішень 01 березня 2023 року суддя Святошинського районного суду Гаврищук А.В. ухвалив постанову в справі № 759/2879/23, якою визнав [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Суддя встановив, що 06 лютого 2023 року, близько 17 год 00 хв за адресою: [ADDRESS] [PERSON] повторно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме: ображав, кричав. За відкритими даними з Єдиного державного реєстру судових рішень 08 серпня 2023 року суддя Святошинського районного суду Сенько М.Ф. ухвалив постанову в справі № 759/14339/23, якою визнав [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Суддя встановив, що 12 липня 2023 року, близько 23 год 00 хв за адресою: [ADDRESS] [PERSON] повторно вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини [PERSON] , а саме дії психологічного характеру, в ході яких нецензурно висловлювався, в наслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. За відкритими даними з Єдиного державного реєстру судових рішень 04 квітня 2025 року суддя Святошинського районного суду Оздоба М.О. ухвалила постанову в справі № 759/6979/25, якою визнала [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Суддя встановила, що 01 квітня 2025 року, приблизно 23 год 230 хв за адресою: [ADDRESS] [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї дружини [PERSON] , внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. 10 квітня 2025 року інспектор Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції видав терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 432413, яким зобов`язав [PERSON] залишити місце проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 5 діб, з 19 год 40 хв 10 квітня 2025 року до 19 год 40 хв 15 квітня 2025 року (а.с. 5). За відкритими даними з Єдиного державного реєстру судових рішень 24 квітня 2025 року суддя Святошинського районного суду Проскурня О.І. ухвалив постанову в справі № 759/7627/25, якою визнав [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 173-8 КУпАП. Суддя встановив, що 10 квітня 2025 року, близько 20 год 00 хв за адресою: [ADDRESS] [PERSON] порушив терміновий заборонний припис серії АА № 432413 що полягав у зобов`язанні залишити місце перебування (проживання) постраждалої особи, а саме намагався проникнути в житло, вибивав вхідні двері, словесно ображав та погрожував дружині [PERSON] . ІV. Мотиви суду Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частина перша статті 4 ЦПК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд в порядку окремого провадження розглядає про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07.12.2017 (далі - Закон № 2229-VIII). Згідно з пунктом третім частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII). Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (пункт 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII) У статті 26 Закону № 2229-VIII зазначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на подружжя (пункт 2 частини другої статті 3 Закону № 2229-VIII). Визначення конкретних видів, передбачених частиною другою статті 26 Закону № 2229-VIII, заходів тимчасового обмеження прав кривдника або обов`язків, які покладаються на нього, а також строку на який видається обмежувальний припис належить до компетенції суду. У постанові від 09.03.2023 у справі № 711/3693/22 Верховний Суд зазначив, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками. У постанові від 16.11.2022 у справі № 127/9600/22 Верховний Суд зазначив, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У постанові від 09.06.2022 у справі № 216/4309/21 Верховний Суд акцентував, що докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності V. Оцінка і висновки суду У справі, що розглядається, [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо свого чоловіка, [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що чоловік систематично вчиняв щодо неї домашнє насильство, і на сьогодні існує висока вірогідність продовження його вчинення. Матеріали справи та дані з Єдиного державного реєстру судових рішень підтверджують, що з 2021 року до квітня 2025 року [PERSON] сім разів притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства). 10 квітня 2025 року щодо [PERSON] був складений терміновий заборонний припис, відповідно до якого він був зобов`язаний залишити місце проживання дружини строком на 5 днів. Проте, виконувати вказаний припис [PERSON] відмовився. Суд акцентує, що відразу після винесення термінового заборонного припису [PERSON] намагався проникнути в квартиру, вибивав вхідні двері, словесно ображав та погрожував дружині, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП. Таку поведінку [PERSON] суд розцінює як очевидно девіантну, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих у суспільстві норм права і моралі, нехтування законними вимогами суду і поліції. Наведені обставини з достатнім ступенем переконливості підтверджують, що існує значний ризик повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства, що може призвести до тяжких наслідків для постраждалої особи. З огляду на викладене, з метою попередження повторного вчинення домашнього насильства суд уважає, що дієвим обмежувальним заходом впливу на [PERSON] буде заборона перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] , спілкуватися з [PERSON] , наближатися на відстань до 500 метрів до місця проживання [PERSON] та її місця роботи, вести листування, телефонні переговори або контактувати з постраждалою [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Водночас вимогу про заборону наближатися на відстань до 500 метрів до інших місць частого відвідування (магазини, інші місця відвідування [PERSON] ) суд визнає необґрунтованою, адже ці вимоги не є конкретизованими. З огляду на викладене, суд задовольняє заяву частково. VІ. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial