Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

25 липня 2019 року [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , Шосткинської міської ради Сумської області, в якому просить визначити для нього додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 29 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Перша шосткинська державна нотаріальна контора Сумської області, в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія НОА 913125, від 24 вересня 2019 року на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] (далі Будинок-1). Ухвалою постановленою Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 23 червня 2021 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №589/3374/20 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, які не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Перша шосткинська державна нотаріальна контора Сумської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним із цивільною справою №589/3196/19 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Шосткинської міської ради Сумської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт яким заповідала своєму сину [PERSON] 1/2 частину Будинку-1. Проте про цей заповіт позивач не знав, мати жодного разу йому про це не казала. За життя мати позивача перебувала у шлюбі із [PERSON] , та з ним проживала у Будинку-1. Також, позивач має сестру від цього шлюбу [PERSON] . В свою чергу [PERSON] склав заповіт, яким заповідав своїй дочці [PERSON] іншу 1/2 частину Будинку-1, про що позивачу стало відомо від [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . У травні 2019 року прибираючи в Будинку-1 позивач знайшов заповіт складений матір`ю на його ім`я. При зверненні позивача у червні 2019 року до нотаріуса йому було відмовлено у прийнятті заяви по отриманню спадщини у зв`язку з тим, що останній пропустив шестимісячний строк на її подання про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з причини того, що не знав про заповіт складений матір`ю на його ім`я. Відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом складений 24 вересня 2019 року її батьком [PERSON] на її ім`я, з якого вбачається що остання прийняла у спадок за заповітом весь Будинок-1, незважаючи на те, що заповіт складений матір`ю на ім`я позивача на 1/2 частку Будинку-1 не є скасованим та не визнаний недійсним. Враховуючи викладене просить визнати вказане вище свідоцтво про право на спадщину за заповітом виданий [PERSON] недійсним та визначити позивачу додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, на обґрунтування послався на обставини викладені в позові. Додатково пояснив, що не знав про заповіт, а тому не звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав вчасно. Спадщину за законом не прийняв оскільки була домовленість між ним і [PERSON] як родичами. Чи знала відповідач про заповіт складений матір`ю на його ім`я, позивач не знає. Проте спадщину відповідач оформила після смерті батька. В судовому засіданні представник позивача адвокат Шпак Дмитро Геннадійович позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце його проведення повідомлена. Представник відповідача адвокат Рязанець А.А. просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 16 січня 2020 року відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог щодо надання додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки позов є безпідставним та є необґрунтованим. В обґрунтування зазначено, що [INFO] померла мати позивача та відповідача - [PERSON] . Після її смерті ні відповідач, ні її брат, ні її батько [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталися. Проте, в день смерті матері, чоловік з яким мешкає відповідач як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, обговорював з позивачем необхідність звернення останнім до нотаріальної контори з заявою про прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] у вигляді частки будинку, адже остання склала на нього заповіт як на свого сина. Таким чином, позивачу було достовірно відомо про наявність заповіту, який був складений матір`ю на користь [PERSON] ще в день відкриття спадщини, тобто в день смерті матері, та ніяк не дізнався про його існування під час прибирання в будинку батьків у травні 2019 року, як про це зазначає позивач в тексті позовної заяви. Крім цього, після загострення відносин з позивачем, яке сталось після смерті в лютому 2019 року [PERSON] , [PERSON] ходив і виказував відповідачу щодо успадкованого нею після смерті батька Будинку-1. Крім цього, позивач виказував свій намір звернутися з позовом до суду про визнання за ним права на спадкування у разі, якщо вона не вирішить з ним питання грошового відшкодування його частки. Таким чином, спростовується позиція позивача, яка викладена в тексті позовної заяви про те, що йому про наявність заповіту, який був складений їхньою матір`ю на його користь, стало відомо під час прибирання в будинку батьків в травні 2019\~ року. Також, відповідач, звертає увагу суду на те, що позивач одночасно із правом на спадкування за заповітом, мав право на спадкування після смерті [PERSON] і як спадкоємець першої черги за законом, про що він аж ніяк не міг не знати - однак, і як спадкоємець за законом він також заяву про прийняття спадщини не подавав, що свідчить про відсутність у нього на той час взагалі бажання приймати спадщину по смерті їхньої матері. (а.с.74, 75) 04 лютого 2020 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що про заповіт складений на його ім`я матір`ю не знав, дізнався лише у травні 2019 року.(а.с.78, 79) 17 грудня 2021 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, в якому просить відмовити у задоволенні цих позовних вимог [PERSON] за безпідставністю та не обґрунтованістю. В обґрунтування відзиву зазначено, що звертаючись з позовом до суду, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що його матір`ю [PERSON] 04.08.2008 року на його користь було складено заповіт відповідно до якого остання заповідала позивачу 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] . Так як вже після смерті батька відповідача [PERSON] - [PERSON] отримала в Шосткинській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серії НОА №913125 від 24.09.2019 року, на житловий будинок з будівлями та спорудами по [ADDRESS] , то позивач вважає, що отриманню такого свідоцтва про право на спадщину за заповітом, порушене його право на спадкування за заповітом на 1/2 частку вказаного житлового будинку, у зв`язку із чим просить визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом недійсним. Вважає, що вимога позивача не підлягає до задоволення, та є взагалі передчасною та заявлена до порушення права позивача. Станом на час звернення позивача до суду з позовом до відповідача про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, він не був особою яка прийняла спадщину, що відкрилась по смерті його спадкодавця [PERSON] , а тому видачою нотаріусом на ім`я відповідача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Будинок-1 не відбулось будь-яких порушень прав позивача, адже право на спадщину у позивача не виникало, у зв`язку із неприйняттям ним такої спадщини. Таким чином особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. (а.с.178, 179) Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до фотокопії заповіту посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського районного нотаріального округу Сумської області Спановською В.М. 04 серпня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за №2612, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй на праві приватної власності 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та земельної ділянки за [ADDRESS] , та усе її майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось на день її смерті заповіла на користь сина [PERSON] . (том, 1, а.с.7) Відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого повторно 23 травня 2019 року Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 19 червня 2017 року складено відповідний актовий запис №521. Місце смерті - місто Шостка Сумської області. (том 1, а.с.8) Із фотокопії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 01 вересня 1970 року, місце реєстрації Воздвиженська сільська рада Ямпільського району, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 01 вересня 1970 року зроблено відповідний актовий запис (номер нечитабельний), і його батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (том 1, а.с.9) Відповідно до фотокопії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , виданого 2 лютого 2019 року Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, [PERSON] , [INFO] ,\~ помер [INFO] , про що 20 лютого 2019 року складено відповідний актовий запис №198. Місце смерті - місто Шостка Сумської області. (том 1, а.с.26) Як вбачається, із фотокопії свідоцтва про одруження, серія [NUMBER] , виданого 29 лютого 1980 року, місце реєстрації м. Шостка Сумська область міськЗАГС, вбачається, що (російською мовою) « [PERSON] », 1942 року народження, та (російською мовою) « [PERSON] », 1948 року народження, одружились 29 лютого 1980 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження в цей день зроблено відповідний актовий запис №81. Після реєстрації одруження присвоєні прізвища: чоловікові - (російською мовою) « [PERSON] », дружині (російською мовою) « [PERSON] ». (том 1, а.с.27) Як вбачається із фотокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори Петіною Г.І., зареєстрованого в реєстрі за №675, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1942 року народження, який помер [INFO] , є його донька [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається, з Будинку-1. (том 1, а.с.64) Із фотокопії довідки, наданої Комкнальним підприємством "Шосткинське міськрайонне Бюро технічної інвентаризації" 03 травня 2019 року за №482, вбачається, що право власності на Будинок-1 зареєстровано в кн.3 р.675 за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, видане Шосткинською державною нотаріальною конторою від 2.12.1984 за р.4015. (том 2, а.с.37) В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає разом з [PERSON] близько 12 років. Після смерті матері [PERSON] - [PERSON] знайшли заповіт у будинку батьків позивача та відповідача по [ADDRESS] . У заповіті було зазначено, що матір заповідає сину 1/2 частину будинку. Коли знайшли заповіт з ними була її знайома [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що знає відповідача, також знала батьків позивача. Перша померла мати відповідача. Їй не відомо що мати складала заповіт на ім`я позивача. Коли прибирали в будинку батьків позивача та відповідача, [PERSON] знайшов заповіт, був дуже цьому здивований, оскільки не знав про існування заповіту. Відносини між позивачем та відповідачем були гарні, вони разом опікувалися домогосподарством. Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадщина відкривається після смерті особи. Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , лише у травні 2019 року, а до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для поданням ним заяви про прийняття спадщини тільки 25 липня 2019 року. Постановою від 26.06.2024 №686/5757/23 Великої Палати Верховного Суду сформульовано висновки щодо застосування ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.3 ст.1272\~ ЦК України: «Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом. В такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридичних значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом (позивач є спадкоємцем першої черги), та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття чи відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем) наявність у нього права на спадкування. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх необізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом». Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже враховуючи вищенаведене, позивач на час смерті матері був спадкоємцем першої черги, мав право звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом протягом шести місяців, проте цього не зробив, тобто своїми діями дав зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на спадкування, таким чином відмовившись від належного його майнового права. На підставі викладеного, враховуючи те, що позивачем не наведено об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для нього як спадкоємця після матері із зверненням до нотаріальної контори, в строки визначені законом, із заявою про прийняття спадщини, а тому не довів при\~ розгляді справи наявність поважних причин пропуску встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивача про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити. Що стосується позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то ці вимоги є похідними від позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed