Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»\~ (далі позивач, кредитодавець) звернулося до суду, через свого представника Сімчук Я.В., із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23.05.2024 року між позивачем і відповідачем укладено Договір № 497990-КС-002 про надання кредиту (далі Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 75 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі Правила, а разом Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також, 25.06.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 497990-КС-002 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 2.7 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 12.11.2024 р.» До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 497990- КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише здійснив часткову оплату за Договором № 497990-КС-002 на загальну суму 66 684,40 грн. Станом на 14.01.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 497990-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 130 684,63 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 55 365,94 грн; суми прострочених платежів по процентах 69 246,44 грн; суми прострочених платежів за комісією 6 072,25 грн. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. \~ \~ \~ \~ Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.02.2025 цивільну справу за позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Липовецького районного суду Вінницької області за підсудністю.\~ Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 19.02.2025 було прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.03.2025 представником позивача Дармограй А.Т. через систему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. 17.04.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано із АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: - письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської карти № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти № [NUMBER] за період з 23.05.2024 року (дата видачі кредиту) по 12.11.2024 року (дата закінчення терміну кредитування).\~ 06.05.2025 до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла запитувана інформація стосовно [PERSON] .\~ Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання\~ Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та відміток відділення Укрпошти від 07.03.2025, 26.03.2025 та 26.04.2025 "адресат відсутній за вказаною адресою", у зв`язку із чим конверти із вкладенням повернуто суду, однак згідно положень п. 4 ч. 8 ст.\~128\~ ЦПК\~ України\~ судові документи для [PERSON] вважаються врученими. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою та витребуваних судом із АТ КБ «ПРИВАТБАНК», від учасників справи на адресу суду не надходили. У поданій до суду позовній заяві представник позивача не заперечувала стосовно розгляду справи без участі представника ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", проти винесення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст.ст. 279, 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 15.05.2025. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що 23.05.2024 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 497990-КС-002 про надання кредиту загальним розміром 75\~000 грн. (а.с. 21-23).\~ [PERSON] прийняв пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою, що підтверджується укладеним 23.05.2024 Договором № 497990-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). Договір укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-6828» (а.с. 18-20). Відповідно до п. 2 договору, Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн, строком на 24 тижні - до 07.11.20242, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,50000000 %, знижена процентна ставка в день 1,15012667 (фіксована ставка). Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту - 11 250,00 грн. Сторонами в пункті 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів в період з 06.06.2024 по 07.11.2024, проценти за користування кредитом - 108\~750,00 грн, частковий платіж основної суми 75\~000,00 грн, комісія за надання кредиту 11\~250,00 грн, загальний платіж 195 000,00 грн. \~Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта [PERSON] щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 497990-КС-002 від 23.05.2024 (а.с. 29). Відповідно до Інформаційної довідки вих. № 33498/01 від 21.01.2025, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» через платіжний сервіс «Platon» 23.05.2024 о 20:03:13 проведено транзакцію на перерахування коштів в сумі 75\~000,00 грн., на платіжну карту [NUMBER] , емітент платіжної карти PRIVAT BANK, опис перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 497990-КС-002 від 23.05.2024 (а.с. 32).\~ Переказ коштів та належність картки [PERSON] також підтверджується випискою по рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.04.2025, наданою на ухвалу суду від 17.04.2025 (а.с. 79-97).\~ 25.06.2024 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Додаткову угоду №1 (оферта) до Договору № 497990-КС-002 про надання кредиту від 23.05.2024 (а.с. 26). 25.06.2024 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Додаткової угоди №1 (оферта) до Договору № 497990-КС-002 про надання кредиту від 23.05.2024. Прийняття пропозиції підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-2223» (а.с. 27-28). 25.06.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] . Додаткову угоду №1 (оферта) до Договору № 497990-КС-002 про надання кредиту від 23.05.2024 (а.с. 25). Укладення Додаткової угоди №1 підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта [PERSON] щодо укладення електронної Додаткової угоди 1 до Договору про надання кредиту № 497990-КС-002 від 23.05.2024 (а.с. 30). Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 2.7 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 12.11.2024 р.» Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 497990-КС-002 від 23.05.2024 станом на 29.01.2025 за період з 23.05.2024 по 12.11.2024 включно всього видано кредиту - 75\~000,00 грн., нараховано відсотків за цей період 111\~119,03 грн, нараховано комісії 11\~250,00 грн. Всього сплачено 66\~684,40 грн., з яких: за кредитом 19\~634,06 грн., по відсотках 41\~872,59 грн., по комісії 5\~177,75 грн. Залишок заборгованості по кредитному договору складає: 130\~684,63 грн., з яких: за кредитом 55\~365,94 грн., по відсотках 69\~246,44 грн., по комісії 6\~072,25 грн. (а.с. 12-13). Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~статті 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої\~статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та\~«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] підписав кредитний договір, який є предметом цього судового розгляду електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-6828» з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак була дотримана презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами статтей 526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу другого частин першої статті 1048 ЦК України\~визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частин першої та другої статті 614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право кредитора на повернення кредитних коштів, комісії та процентів за їх користування є порушеним. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213\~ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач повідомлявся в установленому порядку про розгляд цивільної справи, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього кредитодавця про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення договору з позивачем, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості.\~ З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору із відповідачем, який безпосередньо підписаний позичальником, а також доведено порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким кредитним договором. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки іншого не доведено, а тому вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 130 684,63 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 55 365,94 грн.; суми прострочених платежів по процентах 69 246,44 грн.; суми прострочених платежів за комісією 6 072,25 грн., ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь - яких заперечень з боку відповідача, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено повністю, понесені позивачем витрати, відповідно до платіжної інструкції № 2158 від 28.01.2025 в розмірі 2\~422,40 грн. (а.с. 11) суд присуджує із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved