Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON] [INFO] , яка досягла повноліття та [PERSON] [INFO] . Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 червня 2011 року у справі №2-450/11, шлюб між нею та відповідачем розірвано, а дітей залишено проживати з матір`ю. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із нею та знаходиться на її повному утриманні, починаючи з 2011 року вона фактично одна займається вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітнього [PERSON] . Крім того, їй стало відомо, що її колишній чоловік [PERSON] після розірвання шлюбу, у невідомі їй дату та час, змінив своє власне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Відповідач не бере жодної участі у вихованні своєї неповнолітньої дитини і протягом останніх чотирнадцяти років навіть не намагався цього робити, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, самоусунувся від її виховання та утримання. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 липня 2011 року у справі №2-184/11 з відповідача стягнено на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 вересня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, вказане судове рішення відповідач не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість по аліментах у сумі 350374,94 грн. Таким чином, Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з неповнолітньою дитиною не спілкується у жодній з можливих форм, не відвідує і не відвідував, за цей час не цікавився її життям, не бере участі ні у вихованні, ні у її утриманні. Відтак вважає, що вказані нею обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні, яке відбулося 01 травня 2025 року позивач позов підтримала та просила суд його задоволити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Відзиву на позов не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки і піклування виконавчого комітету Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , заслухавши думку неповнолітнього [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено такі обставини. З наданого на виконання ухвали суду від 02 квітня 2025 року про витребування доказів, актового запису про зміну імені №3 від 12 березня 2022 року вбачається, що [PERSON] [INFO] , змінив прізвище на " [PERSON] ". 11 лютого 2025 року від позивача на адресу суду надійшла заява, в якій вона повідомляє про зміну прізвища з " [PERSON] " на " [PERSON] ", у зв`язку із укладенням шлюбу, про що надала копію свідоцтва про шлюб (а.с.41). Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] , є відповідачка [PERSON] (а.с.12). Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] перебувала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 16 червня 2011 року у справі №2-450/11, було розірвано, а дітей [PERSON] та [PERSON] , залишено проживати з матір`ю (а.с.15). Судом встановлено, що рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 липня 2011 року у справі №2-184/11 з відповідача [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 вересня 2010 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.16). Як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, внаслідок невиконання відповідачаем [PERSON] рішення суду утворилася заборгованість по аліментах у сумі 350374,94 грн. (а.с.17). Відповідно до інформації КНП "Миляцький ЦПМСД" №77/01-16/24 від 11 жовтня 2024 року встановлено, що до лікаря щодо захворювань та профілактичних оглядів дітей [PERSON] та [PERSON] , зверталася завжди мати. Батька дітей лікар не бачила та не спілкувалась із ним. Здоров`ям дітей цікавиться лише мати (а.с.21). Згідно довідки №50 від 09 жовтня 2024 року, виданої Будимлянською гімназією Миляцької сільської ради вбачається, що батько [PERSON] - [PERSON] контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.22). Згідно акту проведення обстеження сім`ї №588.02-22 від 27 жовтня 2024 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] перебуває на утриманні матері (а.с.25). Згідно висновку органу опіки та піклування Миляцької сільської ради Сарненського району Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дитини [PERSON] вбачається, що [PERSON] фактично не проживає разом зі своєю неповнолітньою дитиною та не бере участі у її вихованні та утриманні. Неповнолітній [PERSON] перебуває на повному утриманні своєї матері [PERSON] , яка забезпечує його всім необхідним. А тому, враховуючи викладені обставини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.30-31). Допитаний в судовому засіданні [PERSON] суду показав, що дійсно протягом останніх років він постійно проживає їз матір`ю [PERSON] , яка забезпечує його всім необхідним. Батько [PERSON] участі у його вихованні та утриманні не бере та не проживає разом із ними. Також [PERSON] зазначив, що відколи батько поїхав від них, він жодного разу його не бачив, а тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно нього. Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З пояснень позивача, письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач [PERSON] , який є батьком неповнолітнього [PERSON] , тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дитини, не цікавиться його життям, навчанням та розвитком. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце протягом довгого періоду часу. Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 2 статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї неповнолітньої дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, чим позбавляє його можливості нормально самоусвідомлюватись. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в тому числі від його матеріального утримання, що є складовою виховання, а тому його слід позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON] .

Outcome: approved