Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кузьма-Чепурнова К.І., звернулися до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що позивач\~з 18\~жовтня 2009\~року перебуває\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~відповідачем,\~який зареєстровано\~виконкомом Костилівської\~сільської ради\~Рахівського району\~Закарпатської області,\~про що\~зроблено відповідний\~актовий запис\~№12.\~Від зазначеного шлюбу у сторін народилися діти донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка із дітьми більше ніж 6 місяців проживають окремо від відповідача. Тобто сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та побуту, не бажають примиритися, а їх шлюб носить формальний характер. Причиною розпаду сім`ї стали різного роду сварки та непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач зазначає, що діти зареєстровані та проживають разом з нею, отримують всі блага, необхідні для нормального фізичного та духовного розвитку дітей. Позивач вважає за доцільне після розірвання шлюбу із відповідачем, щоб діти продовжували проживати і надалі з нею, тим паче що спору з відповідачем з приводу цього питання не має. На підставі викладеного, позивач вважає, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати, а також неповнолітніх дітей залишити проживати разом з позивачем [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлена шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. У судове засідання не з`явилися, проте подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлявся як шляхом надсилання повідомлення про виклик на зареєстровану адресу проживання, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади. У судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подав. З огляду на викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Вирішуючи заявлену позивачем позовну вимогу щодо розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 жовтня 2009 року, виданого виконкомом Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 18 жовтня 2009 року у виконкомі Костилівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №12. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13.09.2016 та серії [NUMBER] від 13.09.2016, виданих Рахівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, у сторін народилися діти донька [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, вони втратили почуття любові, поваги один до одного та взаєморозуміння, мають різні погляди на життя. Наведене свідчить, що сім`я сторін розпалася, а формальне існування цього шлюбу суперечить інтересам сторін. З огляду на стійке волевиявлення позивача, беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, стало неможливим, то шлюб слід розірвати. За ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, як особа, яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, не висловила своєї позиції щодо прізвища, яке вона бажає залишити собі після розірвання шлюбу, тому суд не має можливості встановити таке. Частиною 2 ст.115 СК України регламентовано, що рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У зв`язку з наведеним, копію рішення суду, після набрання ним законної сили, слід надіслати до Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, для виконання. Стосовно другої позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд зазначає наступне. Частинами 6, 8 ст.7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч.1 ст.157 СК України). Відповідно до ч.ч.2,3 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст.161 Сімейного кодексу України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Одним із проявів принципу диспозитивності у цивільному судочинстві є те, що сторони вільно розпоряджаються наданими їм процесуальними правами, за допомогою яких вони можуть впливати на хід процесу. Зокрема, відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до абз.2 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Як слідує з обставин, якими позивачка обґрунтувала свій позов, вона вважає за доцільне після розірвання шлюбу із відповідачем, щоб діти продовжували проживати і надалі з нею, оскільки вони зареєстровані та проживають разом, отримують всі блага, необхідні для нормального фізичного та духовного розвитку дітей. Разом з тим, судом не встановлено, що батько дітей вимагає зміни їх місця проживання. Свідченням цьому є відсутність жодного інтересу з боку відповідача до розгляду справи. Після звернення матері дітей до суду з позовом, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не звертався, будь-яких належних доказів, які б свідчили про його бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із батьком суду не надав. Крім того, як зазначає сама позивач, спор з відповідачем із зазначеного питання відсутній. Суд зауважує, що зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому, той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір, на чому акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 у справі №127/16211/23. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кузьма-Чепурнова К.І., про визначення місця проживання дитини заявлені передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді, що в ході розгляду справи доведено не було. Крім того, у ч.ч.5, 6 ст.19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, на чому неодноразово акцентував увагу Верховний Суд в ряді постанов, зокрема, від 26.07.2021 у справі №638/15336/18, від 07.02.2022 у справі №759/3554/20, від 10.11.2023 у справі №401/1944/22, від 15.11.2023 у справі № 932/2483/21, від 26.12.2024 у справі №561/474/24. Разом з тим, у матеріалах справи відсутній вищезазначений висновок органу опіки та піклування. Таким чином у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наданої до суду квитанції про сплату судового збору від 19.03.2025, [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 1211,20 гривень за подання позову. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, то з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 605,60 гривень (1211,20:2). Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: partial