Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 06\~березня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрований 09.06.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №530, після розірвання шлюбу відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 червня 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу подружжя спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалося. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться з березня 2022 року. Позивач вважає, що шлюбні відносини між подружжям не можуть бути поновлені. Спір про поділ майна набутого під час перебування подружжя у шлюбі на час подання позову між сторонами відсутній. За обставин формального існування шлюбних відносин між сторонами, позивач звертається до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб. ІІ. Виклад позиції відповідача. 07.04.2025 року відповідач на електронну адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Просив розглядати справу без його участі, після розірвання шлюбу не заперечував проти відновлення [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] », просив вирішити питання про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 15.05.2025 року. 07.04.2025 року відповідач через електронну адресу суду подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Просив розглядати справу без його участі, після розірвання шлюбу відновити [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] », повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 13.05.2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. У час призначений для розгляду справи, учасники судового провадження у судове засідання не прибули. Подали заяви про розгляд справи без їх участі. У відповідності до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено\~ст. 279 ЦПК України. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 09 червня 2018 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що 09.06.2018 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис №530 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від вказаного шлюбу подружжя спільних дітей не мають.. На теперішній час сторони проживають окремо. Спільного господарства не ведуть. Подружніх стосунків не підтримують. Сторони прийшли до стійкого переконання про розірвання шлюбу. Шлюб існує формально. Будь-яких майнових претензій сторонами на час розгляду справи не заявлено. Перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу Судом не встановлено. V. Оцінка Суду. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, частини першої\~статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно із частиною першою\~статті 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою\~статті 112 СК\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із\~Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право за\~статтею 113 СК України\~після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що при реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », з урахуванням заявленого права на відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу, [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, Суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам подружжя. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 та 2\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, що кореспондується зі змістом ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Квитанцією №7127-0395-9968-4437 від 06.03.2025 року підтверджується, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 605, 60 грн. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved