Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

12.11.2024 заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що [PERSON] чиняться перешкоди територіальній громаді міста Києва у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного фонду шляхом реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - садовий будинок. Указом Президента України від 27.08.2007 № 794/2007 (зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 30.10.2008 № 976/2008) на території міста Києва створено національний природний парк « Голосіївський » (далі - НПП «Голосіївський», Парк). Площу земель зазначеного парку встановлено у розмірі 4525,52 га, в тому числі 1879,43 га земель, що надаються НПП «Голосіївський» у постійне користування. Території, що увійшли до складу НПП «Голосіївський» на підставі Указу Президента України від 27.08.2007, згідно зі ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» набули статусу об`єкта природно-заповідного фонду національного значення, що передбачає встановлення особливого режиму охорони таких територій. У подальшому, рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 № 69/7406 надано НПП «Голосіївський» у постійне користування земельні ділянки загальною площею 1888,18 га для експлуатації та обслуговування НПП «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі ділянку загальною площею 723,69 га - за рахунок земель запасу природно-заповідного фонду (площею 709,90 га) та міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 13,79 га). Отже, земельна ділянка площею 723,69 га входить до території Національного природного парку «Голосіївський», відноситься до земель природно-заповідного фонду та надана в постійне користування Парку. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою площею 723, 69 га (кадастровий номер 8000000000:79:304:0007) за НПП «Голосіївський» зареєстровано 13.01.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з тим установлено, що на земельній ділянці комунальної власності площею 723, 69 га (кадастровий номер 8000000000:79:304:0007), яка перебуває в постійному користуванні НПП «Голосіївський» та належить до земель природно-заповідного фонду, 13.06.2016 зареєстровано право власності [PERSON] на садовий-дачний будинок загальною площею 12,2 кв.м із зазначенням адреси: [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 948474380000. Підставою державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено довідку ОК «Садове товариство «Гайок-МІ» від 10.05.2016. Разом з тим, в матеріалах реєстраційної справи в ДРРП наявна довідка ОК «Садове товариство «Гайок-МІ» від 10.05.2016 №10/05/01 про те, що [PERSON] є членом кооперативу та власником садового (дачного) будинку [ADDRESS] , який побудовано у 1991 році. Крім того, державному реєстратору надано лист Голосіївської РДА від 21.09.2010 про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки, а також технічний паспорт на садовий (дачний) будинок, виготовлений 08.06.2016 ТОВ «Проекттехсервісбуд» на замовлення [PERSON] . За інформацією НПП «Голосіївський», адміністрацією Парку було виявлено, що на земельній ділянці загальною площею 723,6941 га кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, що розташована в урочищі «Гайок» у Голосіївському районі м. Києва, поведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за рядом фізичних осіб (заява НПП «Голосіївський» від 06.06.2023 про вчинення кримінального правопорушення). З акту про порушення природоохоронного законодавства та законодавства про природно-заповідний фонд України від 24.05.2023, складеного працівниками Парку, вбачається, що на території земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 виявлено ряд споруд та об`єктів: садові будинки, металеві контейнери без фундамента, туалети, теплиця, сарай, альтанка (копія акту додається). Київською міською прокуратурою установлено, що Київська міська рада не приймала рішень про надання у власність чи користування земельної ділянки на [ADDRESS] . Клопотання [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою у Міському земельному кадастрі не зареєстровано (інформація Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 03.06.2024). Також встановлено, що Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, а також ліквідованою у 2010 році (30.09.2010) Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією, не опрацьовувалось питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна на [ADDRESS] , розпорядження з указаного питання не приймалось (лист Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 03.06.2024). В реєстрі адрес у місті Києві відсутні відомості про документи стосовно присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси [ADDRESS] (інформація Департаменту містобудування та архітектури КМДА від 31.05.2024). Згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське БТІ» за адресою: [ADDRESS] нерухоме майно на праві власності не зареєстровано. Однак, за вказаною адресою проводилась технічна інвентаризація та існує інвентаризаційна справа (інформація КП КМР «КМ БТІ» від 08.03.2024). З наданих КП КМР «КМ БТІ» матеріалів інвентаризаційної справи № 122273 за адресою: [ADDRESS] вбачається, що основна інвентаризація садового будинку проведена 03.09.2010, поточна - 12.06.2016. При цьому, у наявних в матеріалах вказаної інвентаризаційної справи документах роки побудови садового (дачного) будинку [ADDRESS] зазначено різні: 2007 (зазначено при інвентаризації у 2010 році) та 1991 (зазначено при інвентаризації у 2016 році). Крім того, в матеріалах інвентаризаційної справи зазначено, що при проведенні основної інвентаризації (2010 рік) встановлено самочинність будівництва, оскільки ні розпорядження про присвоєння поштової адреси, ні документи про відведення земельної ділянки в БТІ не надано. Садовий будинок значиться як самовільно збудований. У подальшому, при проведенні поточної інвентаризації у червні 2016 року, до матеріалів інвентаризаційної справи БТІ долучено витяг з ДРРП про реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на садовий-дачний будинок площею 12, 2 кв.м по [ADDRESS] , у зв`язку з чим відмітки в інвентаризаційній справи про самочинність будівництва були закреслені. Той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, зокрема частина земельної ділянки, що межує з [ADDRESS] , до 2007 року була вільна від будь-якої забудови підтверджується супутниковими знімками, які є у вільному доступі в мережі інтернет (можна подивитись за допомогою програмного сервісу Google Earth Pro). Так, за даними відкритого інформаційного порталу «Google Earth Pro» в межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 (координати прив`язки до центру об`єкту 50.376576, 30.521817) до 2007 року будь-які тимчасові або капітальні будівлі відсутні. Лише з 2007 року вбачається наявність на вказаній ділянці декількох будівельних майданчиків, а в подальшому - споруд невстановленого призначення, кількість яких з кожним роком збільшується. З метою офіційного документального підтвердження цієї інформації прокурором скеровано запит до Державного космічного агентства України про надання космічних знімків за період з 1990 по 2020 роки спірної земельної ділянки за вказаними географічними координатами. За інформацією Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, до квітня 2009 року земельна ділянка на території НПП «Голосіївський» у м. Києві за запитуваними географічними координатами прив`язки до «об`єкту інтересу» була вільна від забудови, ознак знаходження будь-яких споруд в її межах не виявлено. Вказане підтверджено наданими супутниковими знімками станом на 2005, 2007, 2009, 2010, 2012, 2014, 2017, 2019 та 2020 роки (лист НЦУВКЗ від 21.07.2023 з інформаційно-аналітичною довідкою та супутниковими знімками). Оглядом садового будинку [ADDRESS] встановлено, що вказаний будинок одноповерховий, прямокутної форми, його стіни виготовлені з дерева, має дерев`яні вхідні двері, металопластикове вікно та покрівлю з металопрофілю. Будинок встановлений на землі та стовпчатих бетонних опорах. Біля будинку встановлена альтанка з дерева і металу. Територія навколо будинку не огороджена і має густу рослинність. Садовий будинок розміщено за наступними географічними координатами: 50.3766257, 30.5231738 (протокол огляду від 10.07.2024). Отже, на даний час за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці територіальної громади наявна чинна реєстрація права власності [PERSON] на нерухоме майно, а також побудовано садовий будинок та встановлено альтанку, внаслідок чого інтереси держави щодо безперешкодного користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду порушені та мають бути поновлені. Пояснює, що з моменту створення у 2007 році НПП «Голосіївський» ця територія має статус природно-заповідного фонду і її правовий режим та цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта. Частиною 3 ст. 7 вказаного Закону встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Статтею 9 цього Закону визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, який не передбачає використання територій природно-заповідного фонду під будівництво. Рішення про передачу у власність чи користування [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] Київською міською радою не приймалось (інформація Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 03.06.2024). Нерухоме майно, що перебуває у власності [PERSON] , а також альтанка, є самочинним будівництвом, оскільки збудовані на земельній ділянці, яка для вказаної мети (під забудову) не відводилась. Первинна реєстрація за [PERSON] права власності (з відкриттям розділу) на майно площею 12,2 кв.м (реєстраційний номер 948474380000) здійснена на підставі: 1) довідок ОК «Садове товариство «Гайок-МІ» від 10.05.2016; 2) листа Голосіївської РДА від 21.09.2010 про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки (який не має адресата); 3) технічного паспорту на садовий будинок, виготовленого 08.06.2016 ТОВ «Проекттехсервісбуд». Однак зазначені вище документи не є підставою виникнення права власності (не породжують права власності). Отже, з огляду на приписи ст. 41 Конституції України, ст. 328 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, відповідач не набув права власності та не являється законним власником майна по [ADDRESS] . Таким чином право власності відповідача не виникло взагалі відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України. Ні під час реєстрації за [PERSON] права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] , ні у подальшому, Київська міська рада, як власник землі, рішення про передачу будь-яким фізичним та юридичним особам у власність чи користування земельної ділянки за вказаною адресою не приймала. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Статтею 60 цього Закону закріплено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Таким чином, реалізація правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, у тому числі спірною земельною ділянкою, належить органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Київська міська рада. Київська міська рада обізнана про наявність перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою на [ADDRESS] , які чиняться [PERSON] . Листом від 04.11.2022 НПП «Голосіївський» повідомив Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради зокрема, про розміщення на земельній ділянці комунальної власності нерухомого майна з порушенням вимог чинного законодавства. Таким чином, про наявність перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної власності, з огляду на чинну реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем, Київській міській раді як органу, уповноваженому на розпорядження землями комунальної власності, достеменно відомо. За вказаних обставин, будучи обізнаною про відсутність законних прав на нерухоме майно у [PERSON] , Київська міська рада з 2022 року мала можливість вжити дієвих заходів щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні комунальною земельною ділянкою, однак цього не зробила. Київська міська прокуратура звернулась до Київської міської ради з листом, в якому ще раз повідомлено про порушення відповідачем чинного законодавства та запропоновано надати інформацію про вжиті заходи щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні територією природно-заповідного фонду, які чиняться відповідачем у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного фонду кадастровий номер 8000000000:79:304:007 у Голосіївському районі м. Києва. На вказаний лист Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 01.11.2024 повідомлено, що Київською міською радою не вживались заходи цивільно-правового характеру з порушених питань. Натомість цим же листом Департамент з метою захисту інтересів територіальної громади міста Києва просить прокурора звернутись до суду в інтересах Київської міської ради. Отже, заходи цивільно-правового характеру з метою усунення порушень закону органом місцевого самоврядування не вжито, про намір вжити їх самостійно ним не зазначено. Ураховуючи обізнаність Київської міської ради про порушення прав територіальної громади м. Києва як власника спірної земельної ділянки та беручи до уваги невжиття вказаним органом заходів з метою поновлення порушених інтересів держави, є визначений Конституцією України виключний випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки відповідний компетентний орган бездіє протягом тривалого часу. Необхідність пред`явлення цього позову зумовлена потребою в забезпеченні на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони землі як національного багатства. Вказаний позов про усунення територіальній громаді м. Києва перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою спрямований на збереження контролю за використанням і розпорядженням майном відповідно до загальних інтересів, які полягають у тому, щоб таке використання та розпорядження відбувалося згідно з вимогами законодавства. Держава з метою захисту екосистеми України та дотримання екологічних прав громадян зобов`язана забезпечити належну охорону землям, зокрема природно-заповідного фонду. З урахуванням викладеного подання цього позову беззаперечно становить державний інтерес, оскільки стосується суспільно значущих правовідносин. Просили усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:79:304:0007 шляхом припинення володіння [PERSON] нерухомим майном - садовим-дачним будинком [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 948474380000, номер запису про право власності 14978568); усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:79:304:0007 шляхом зобов`язання [PERSON] знести об`єкт самочинного будівництва - садовий-дачний будинок, що розташований по [ADDRESS] (за координатами у форматі десяткових градусів: 50.376257, 30.5231738); стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. 18.11.2024 суддею Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у праві за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Національний природний парк «Голосіївський». 29.11.2024 третьою особою НПП «Голосіївський» подано пояснення щодо позову з доказами їх направлення іншим учасникам процесу. 26.03.2025 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, та призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні прокурор Василюк О.Г. та представник позивача Київської міської ради Плаксивий О.В. позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, за зареєстрованим місцем проживання відповідача, судом направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання". Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17). Відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи НПП «Голосіївський» в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення щодо позову, в яких просив позовні вимоги задовольнити з підстав самочинного будівництва відповідачем нерухомого майна на земельній ділянці природно-заповідного фонду. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Указом Президента України від 27.08.2007 № 794/2007 (зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 30.10.2008 № 976/2008) на території міста Києва створено національний природний парк « Голосіївський » (далі - НПП «Голосіївський», Парк). Площу земель зазначеного парку встановлено у розмірі 4525,52 га, в тому числі 1879,43 га земель, що надаються НПП «Голосіївський» у постійне користування. Території, що увійшли до складу НПП «Голосіївський» на підставі Указу Президента України від 27.08.2007, згідно зі ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» набули статусу об`єкта природно-заповідного фонду національного значення, що передбачає встановлення особливого режиму охорони таких територій. У подальшому, рішенням Київської міської ради від 26.01.2012 № 69/7406 надано НПП «Голосіївський» у постійне користування земельні ділянки загальною площею 1888,18 га для експлуатації та обслуговування НПП «Голосіївський» у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі ділянку загальною площею 723,69 га - за рахунок земель запасу природно-заповідного фонду (площею 709,90 га) та міських земель, не наданих у власність чи користування (площею 13,79 га). Отже, земельна ділянка площею 723,69 га входить до території Національного природного парку «Голосіївський», відноситься до земель природно-заповідного фонду та надана в постійне користування Парку. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою площею 723, 6941 га (кадастровий номер 8000000000:79:304:0007) за НПП «Голосіївський» зареєстровано 13.01.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з тим установлено, що на земельній ділянці комунальної власності площею 723, 6941 га (кадастровий номер 8000000000:79:304:0007), яка перебуває в постійному користуванні НПП «Голосіївський» та належить до земель природно-заповідного фонду, 13.06.2016 зареєстровано право власності [PERSON] на садовий-дачний будинок загальною площею 12, 2 кв м із зазначенням адреси: [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 948474380000. Підставою державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено довідку Садове товариство «Гайок-МІ» від 10.05.2016. Разом з тим, в матеріалах реєстраційної справи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна довідка ОК «Садове товариство «Гайок-МІ» від 10.05.2016 про те, що [PERSON] є членом кооперативу та власником садового (дачного) будинку [ADDRESS] , який побудовано у 1991 році. Крім того, державному реєстратору надано лист Голосіївської РДА від 21.09.2010 про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки: [ADDRESS] , а також технічний паспорт на садовий (дачний) будинок, виготовлений 08.06.2016 ТОВ «Проекттехсервісбуд» на замовлення [PERSON] . За інформацією НПП «Голосіївський», адміністрацією Парку було виявлено, що на земельній ділянці загальною площею 723,6941 га кадастровий номер 8000000000:79:304:0007, що розташована в урочищі «Гайок» у Голосіївському районі м. Києва, поведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за рядом фізичних осіб (заява НПП «Голосіївський» від 06.06.2023 про вчинення кримінального правопорушення). З акта № 31/2-08-03/2023 про порушення природоохоронного законодавства та законодавства про природно-заповідний фонд України від 24.05.2023, складеного працівниками Парку, вбачається, що на території земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 виявлено ряд споруд та об`єктів: садові будинки, металеві контейнери без фундамента, туалети, теплиця, сарай, альтанка. Звертаючись до суду, Київська міська прокуратура повідомляє, що Київська міська рада не приймала рішень про надання у власність чи користування земельної ділянки на [ADDRESS] . Зокрема, за інформацією Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 0570202/1-7476 від 03.06.2024, Київська міська рада рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS] , а також рішення про передачу вказаної земельної ділянки будь-яким особам у власність чи користування за поданням департаменту не приймала. Клопотання [PERSON] про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою у Міському земельному кадастрі не зареєстровано. Також встановлено, що Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, а також ліквідованою у 2010 році (30.09.2010) Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією не опрацьовувалось питання щодо присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна на [ADDRESS] , поштова адреса вказаному об`єкту не присвоювалась (лист Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-7459 від 03.06.2024). В реєстрі адрес у місті Києві відсутні відомості про документи стосовно присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси « [ADDRESS] » (інформація Департаменту містобудування та архітектури КМДА № 055-5268 від 31.05.2024). Згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське БТІ» за адресою: [ADDRESS] , нерухоме майно на праві власності не зареєстровано. Однак, за вказаною адресою проводилась технічна інвентаризація на замовлення №1872 (СБ-2010) від 17.08.2010, замовник - [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від [PERSON] . Технічний паспорт видано 22.09.2010; далі було замовлення №369 (СБ-2016) від 21.06.2016 на замовлення [PERSON] . Інформація щодо видачі технічного паспорта в Бюро не зберіглась (інформація КП КМР «КМ БТІ» № 062/14-2641 від 08.03.2024). З наданих КП КМР «КМ БТІ» матеріалів інвентаризаційної справи № 122273 за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що основна інвентаризація садового будинку проведена 20.09.2010, поточна - 22.06.2016. При цьому, у наявних в матеріалах вказаної інвентаризаційної справи документах роки побудови садового (дачного) будинку [ADDRESS] зазначено різні: 1991 та 2007. Крім того, в матеріалах інвентаризаційної справи зазначено, що при проведенні основної інвентаризації (2010 рік) встановлено самочинність будівництва, оскільки ні розпорядження про присвоєння поштової адреси, ні документи про відведення земельної ділянки в БТІ не надано. Садовий будинок площею 14 кв.м значиться як самовільно збудований. У подальшому, при проведенні поточної інвентаризації у червні 2016 року, до матеріалів інвентаризаційної справи БТІ долучено витяг з ДРРП про реєстрацію за [PERSON] права приватної власності на садовий будинок площею 12, 2 кв.м по [ADDRESS] , у зв`язку з чим відмітки в інвентаризаційній справи про самочинність будівництва були закреслені. Той факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007, зокрема частина земельної ділянки, що межує з буд. [ADDRESS] , до 2007 року була вільна від будь-якої забудови підтверджується супутниковими знімками, які є у вільному доступі в мережі інтернет (за допомогою програмного сервісу Google Earth Pro). Так, за даними відкритого інформаційного порталу «Google Earth Pro» в межах земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:304:0007 (координати прив`язки до центру об`єкту 50.376576, 30.521817) до 2007 року будь-які тимчасові або капітальні будівлі відсутні. Лише з 2007 року вбачається наявність на вказаній ділянці декількох будівельних майданчиків, а в подальшому - споруд невстановленого призначення, кількість яких з кожним роком збільшується. З метою офіційного документального підтвердження цієї інформації прокурором скеровано запит до Державного космічного агентства України про надання космічних знімків за період з 1990 по 2020 роки спірної земельної ділянки за вказаними географічними координатами. За інформацією Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України, до квітня 2009 року земельна ділянка на території НПП «Голосіївський» у м. Києві за запитуваними географічними координатами прив`язки до «об`єкту інтересу» була вільна від забудови, ознак знаходження будь-яких споруд в її межах не виявлено. Вказане підтверджено наданими супутниковими знімками станом на 2005, 2007, 2009, 2010, 2012, 2014, 2017, 2019 та 2020 роки (лист НЦУВКЗ № 1964-4-04.01.02-2023 від 21.07.2023 з інформаційно-аналітичною довідкою та супутниковими знімками). Оглядом садового будинку [ADDRESS] встановлено, що він одноповерховий, прямокутної форми, його стіни виготовлені з дерева, має дерев`яні вхідні двері, металопластикове вікно та покрівлю з металопрофілю. Будинок встановлений на землі та стовпчатих бетонних опорах. Територія навколо будинку не огороджена і має густу рослинність. Земельна ділянка, на якій розміщено садовий будинок, має наступні географічні координати: 50.3766257, 30.5231738 (протокол огляду від 16.01.2024). Отже, на даний час за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці територіальної громади наявна чинна реєстрація права власності [PERSON] на нерухоме майно, а також побудовано садовий будинок, внаслідок чого інтереси держави щодо безперешкодного користування та розпорядження земельною ділянкою природно-заповідного фонду порушені та мають бути поновлені. Статтею 43 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Відповідно до ст. ст. 60, 61, 63 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» землі природно-заповідного фонду підлягають особливій охороні. Згідно зі ст. 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Положеннями ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України. Таким чином згідно з наведеними положеннями Земельного кодексу України, а також ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України. Територіям природно-заповідного фонду законодавець надав особливий, виключний статус. Згідно із законодавством України природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. Так, за ст. 14 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду - це сукупність науково-обґрунтованих екологічних вимог, норм і правил, які визначають правовий статус, призначення цих територій та об`єктів, характер допустимої діяльності в них, порядок охорони, використання і відтворення їх природних комплексів. Таким чином, з моменту створення у 2007 році НПП «Голосіївський» ця територія має статус природно-заповідного фонду і її правовий режим та цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта. Частиною 3 ст. 7 вказаного Закону встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Статтею 9 цього Закону визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, який не передбачає використання територій природно-заповідного фонду під будівництво. Спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду, які перебувають під особливою охороною держави та заволодіння якими всупереч вимогам ЗК України є недопустимим (наведеної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц, від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц та від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц). Статтею 5 Закону України «Про екологічну мережу України» передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду є складовою екомережі. За ст. 3 указаного Закону екомережа - це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні. У ст. 4 цього Закону вказано, що збереження цілісності екомережі здійснюється відповідно до принципів забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що території та об`єкти природно-заповідного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною. Рішення про передачу у власність чи користування [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] не приймалось (інформація Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 03.06.2024). Нерухоме майно, що перебуває у власності [PERSON] , є самочинним будівництвом, оскільки збудоване на земельній ділянці, яка для вказаної мети (під забудову) не відводилась. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України (в редакції, чинній як на час реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, так і на даний час), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Законом України «Про основи містобудування» (в редакції, чинній на час реєстрації права власності на об`єкт нерухомості) передбачено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів ; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва (ст. 5 Закону). Визначення територій для містобудівних потреб здійснюється відповідно до затвердженої містобудівної документації з урахуванням планів земельно-господарського устрою (ч. 1 ст. 21 Закону). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Таким чином, для реалізації права на забудову відповідної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому законом порядку набути право власності або користування на неї. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкти нерухомості вважаються самочинними, а саме, якщо вони: 1) збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудовані з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї з трьох зазначених ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Таким чином, в силу положень ч. 1 ст. 376 ЦК України нерухоме майно по [ADDRESS] є самочинним будівництвом. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначено у ст. ст. 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Верховний Суд у постанові від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 виклав висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій). Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Разом з тим державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є передусім встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18). Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 № 925/1121/17, від 17.04.2019 № 916/675/15, від 22.12.2021 № 917/1970/20, від 10.11.2021 № 911/2216/19, від 10.11.2021 № 916/1988/20, від 04.11.2021 № 725/3303/16-ц, від 04.11.2021 № 927/934/20, тобто є сталою правовою позицію касаційного суду. Як зазначалось вище, первинна реєстрація за [PERSON] права власності (з відкриттям розділу) на майно площею 12, 2 кв.м (реєстраційний номер 948474380000) здійснена на підставі: 1) довідки ОК «Садове товариство «Гайок-МІ» від 10.05.2016 про те, що [PERSON] є членом кооперативу та являється власником садового (дачного) будинку [ADDRESS] ; 2) листа Голосіївської РДА від 21.09.2010 про визначення рекомендованої адреси земельної ділянки; 3) технічного паспорту на садовий будинок, виготовленого 08.06.2016 ТОВ «Проекттехсервісбуд». Однак, довідка ОК «СТ «Гайок-МІ» від 10.05.2016 не є підставою виникнення права власності (не породжує права власності). Отже, з огляду на приписи ст. 41 Конституції України, ст. 328 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, відповідач не набув права власності та не являється законним власником майна по [ADDRESS] . Крім того, така адреса як [ADDRESS] об`єктам нерухомого майна у місті Києві не присвоювалась, відомості про неї в реєстрі адрес у місті Києві відсутні. Таким чином, право власності відповідача не виникало взагалі відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України (як і сам спірний об`єкт не виник як об`єкт права власності). Принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 89)) передбачає, що відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (пункт 100)). Фактичне володіння нерухомим майном здійснюється шляхом оголошення в реєстрі права на нерухоме майно. Володіння, оголошення (як і будь-який факт) не можуть бути скасовані. Право власності на спірний об`єкт саме як на об`єкт нерухомого майна не належало і не належить жодній особі. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/7803/21 (пункти 6.43-6.45) та постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/959/22 (пункти 51-53), належному способу захисту відповідає вимога про припинення володіння відповідача відповідним правом; судове рішення про задоволення таких позовних вимог є підставою для внесення до Державного реєстру запису про відсутність права; якщо на відповідний об`єкт, право на який не може бути зареєстроване за жодним суб`єктом, був відкритий розділ Державного реєстру прав, таке судове рішення є також підставою для закриття розділу Державного реєстру прав на цей об`єкт. Таким чином, належною позовною вимогою є вимога про припинення володіння відповідачем спірним нерухомим майном. Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у справі № 910/7987/22 (постанова від 01.11.2023). Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що сам по собі факт державної реєстрації без наявності відповідних правових підстав, передбачених законодавством, не тягне за собою легітимізацію самочинно збудованого майна. Ураховуючи наведене, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника землі (ч. 2 ст. 152 ЗК України). Як вже зазначено, нерухоме майно по [ADDRESS] є самочинним будівництвом, оскільки збудовано на земельній ділянці комунальної власності яка під будівництво не відводилась, за відсутності документа, що посвідчує речове право на неї. Використання земель природно-заповідного фонду є обмеженим і цей факт є загальновідомим. Вказані землі перебувають під особливою охороною держави та заволодіння ними всупереч вимогам ЗК України є недопустимим (наведеної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц, від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц, від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц та від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц). За змістом приписів ч. 3 ст. 7 та ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» будівництво на землях природно-заповідного фонду заборонено. Частиною 2 статті 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України). Установлено, що ні на час реєстрації за [PERSON] права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] , ні у подальшому, Київська міська рада, як власник землі, рішення про передачу будь-яким фізичним чи юридичним особам у власність чи користування земельної ділянки за вказаною адресою не приймала. Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі № 910/15993/16 дотримується позиції, що право на самочинно збудоване майно є неіснуючим, не породжує прав щодо розпорядження майном. Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що державна реєстрація права власності не є підставою для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 зазначила, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного. Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц та Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 916/3200/17. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України, інших положеннях законодавства (постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 03.04.2019 у справі № 921/158/18, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц, від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19). Однак, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18). [PERSON] , зареєструвавши право власності на садовий будинок на земельній ділянці комунальної власності, жодного речового права на спірну земельну ділянку не мав. Тому об`єкт нерухомого майна - садовий будинок, що розташований по [ADDRESS] , є самочинним будівництвом. Про вказане відповідачу було достеменно відомо на момент подання документів для державної реєстрації самочинного будівництва. Таким чином, здійснення державної реєстрації прав не нерухоме майно не змінює правовий статус нерухомості, яка самочинно збудована. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону, зокрема про набуття земельної ділянки окремо від об`єкта нерухомості, який на ній розміщений, чи про набуття такого об`єкта окремо від земельної ділянки, якщо таке набуття не допускається в силу закону (пункт 61 постанови від 22.06.2021 № 200/606/108 та пункт 179 постанови від 23.11.2021 № 359/3373/16-ц). Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. ЦК України (частини 3 та 5 статті 376) встановлює умови, за яких самочинно збудований об`єкт нерухомості може бути оформлений у власність особи як такий, що споруджений правомірно: 1) надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже самочинно збудоване нерухоме майно і прийняття судом рішення про визнання права власності за цією особою; 2) на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. При цьому формулювання положень ст. 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої ст. 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини 4 цієї статті. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 01.09.2021 у справі № 202/1254/19. В розумінні чинного законодавства належне відповідачу майно є сукупністю будівельних матеріалів, а відтак демонтувавши (розібравши) на виконання рішення суду таке майно, будівельні матеріали залишаться у власності відповідача і він не позбавлений права ними розпоряджатись на власний розсуд. Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. Європейський суд з прав людини, неодноразово вказував про те, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Європейський суд з прав людини також вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18.07.2006 року). З огляду на вище викладене, позовні вимоги заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь платника Київської міської прокуратури за подання позовної заяви підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6 056,00 грн, оскільки позовні вимоги були задоволені. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved