Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

У червні 2021 року керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Погребищенська міська рада, про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев в сумі 9200 грн. 00 коп. Позов мотивовано тим, що згідно протоколів про адміністративне правопорушення №012248 від 16.09.2020 року та №012356 від 16.09.2020 року, складених головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Гвоздюком Ю.А., у вересні 2020 року [PERSON] спільно з [PERSON] здійснили незаконне знищення зелених насаджень у кількості 2 шт. різних порід та діаметрів на землях загального користування на території Сніжнянської сільської ради (Погребищенська МТГ) в межах села Задорожнє Погребищенського району Вінницької області. Вказані незаконні дії [PERSON] та [PERSON] призвели до порушення ст.10 Закону України «Про рослинний світ» та заподіяння шкоди державі. Постановою про накладення адміністративного стягнення від 28.09.2020 року №06/236, складеною головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу державним інспектором з охорони природного середовища Вінницької області Гвоздюком Ю.А., на підставі ст.ст.153, 242-1, 283, 284 КУпАП, ст.10 Закону України «Про рослинний світ» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 153 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп.. Дана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 08.10.2020 року. Також постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.09.2020 року №06/230, складеною головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу державним інспектором з охорони природного середовища Вінницької області Половинчуком С.І., на підставі ст.ст.153, 242-1, 283, 284 КУпАП, ст.10 Закону України «Про рослинний світ» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальністть за яке передбачена статтею 153 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп.. Дана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 02.10.2020 року. Відповідно до розрахунку збитків від 18.09.2020 року, проведеного спеціалістами Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (Додаток 1 «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту»), розмір збитків, заподіяних [PERSON] спільно з [PERSON] складає 9200 грн. 00 коп.. [PERSON] та [PERSON] 26.03.2021 року за №984/21 Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області надіслана претензія щодо можливості в добровільному порядку відшкодувати збитки, завдані в розмірі 9200 грн. 00 коп.. Однак, на день пред`явлення вказаної позовної заяви, шкода, спричинена незаконним знищенням та пошкодженням зелених насаджень, залишається не відшкодованою. У відповідності до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Посилаючись на наведені обставини та положення ст. 131 - 1 Конституції України, ст. 23,24 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 1, 3, 105, 107 Лісового кодексу України, ст. 1166 ЦК України, ст.10 Закону України «Про рослинний світ», ст. ст.53,56,175-177 ЦПК України, просить: - стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь держави шкоду, завдану навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев в сумі 9200 грн. 00 коп., які перерахувати до місцевого бюджету Погребищенської міської територіальної громади. - стягнути із [PERSON] та [PERSON] на користь Вінницької обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн.00 коп. Ухвалою судді від 29.06.2021 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, залучено Погребищенську міську раду до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, та постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 37-39). Ухвалою судді від 14.01.2022 року провадження у справі вищевказаним позовом зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №143/1081/21 за позовом [PERSON] до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (а. с. 91,92). Ухвалою судді від 16.02.2024 року провадження у справі поновлено (а. с. 112). Ухвалою судді від 01.04.2024 року постановлено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а. с. 128,129). В судовому засіданні прокурор Собчук В.М. позовну заяву підтримав та просив її задовільнити в повному обсязі. В попередньому судовому засіданні прокурор Огірчук О.Ю. позов також підтримала та зауважила, що скасування рішенням суду постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.153 КУпАП, не впливає на обґрунтованість позовних вимог, оскільки його вина у незаконній порубці зелених насаджень підтверджується іншими матеріалами справи. Представник позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Самохвалова К.В. підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, також звернула увагу суду на те, що вина [PERSON] у незаконній порубці зелених насаджень підтверджується іншими матеріалами справи. Водночас, зазначила, що причиною не пред`явлення позову Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області до відповідачів про відшкодування шкоди була відсутність бюджетних коштів на сплату судового збору. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гончарук Р.О. просив відмовити у задоволенні позовних вимог до свого довірителя, покликаючись на те, що рішенням суду постанова про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.153 КУпАП скасована, а інші докази, що містяться в матеріалах справи, не можуть доводити його вину у незаконній порубці зеелених насаджень поза розумним сумнівом. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату та час її розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] підтримав позицію прокурора. Заслухавши учасників справи та дослідивши її матеріали, суд встановив наступне. Згідно протоколів про адміністративне правопорушення №012248 від 16.09.2020 року та №012356 від 16.09.2020 року, складених головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Гвоздюком Ю.А., у вересні 2020 року [PERSON] спільно з [PERSON] здійснили незаконне знищення зелених насаджень у кількості 2 шт. різних порід та діаметрів на землях загального користування на території Сніжнянської сільської ради (Погребищенська МТГ) в межах села Задорожнє Погребищенського району Вінницької області (а.с.14, 15, 18). Постановою про накладення адміністративного стягнення від 28.09.2020 року №06/236, складеною головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу державним інспектором з охорони природного середовища Вінницької області Гвоздюком Ю.А., на підставі ст.ст.153, 242-1, 283, 284 КУпАП, ст.10 Закону України «Про рослинний світ» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 153 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. (а.с.19). Постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.09.2020 року №06/230, складеною головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу державним інспектором з охорони природного середовища Вінницької області Половинчуком С.І., на підставі ст.ст.153, 242-1, 283, 284 КУпАП, ст.10 Закону України «Про рослинний світ» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальністть за яке передбачена статтею 153 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. 00 коп. (а.с.16). Відповідно до розрахунку збитків від 18.09.2020 року, проведеного спеціалістами Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (Додаток 1 «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту»), розмір збитків, заподіяних [PERSON] спільно з [PERSON] складає 9200 грн. 00 коп. [PERSON] та [PERSON] 26.03.2021 року за №984/21 Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області надіслана претензія щодо можливості в добровільному порядку відшкодувати збитки, завдані в розмірі 9200 грн. 00 коп. (а.с.21). Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.09.2023 року у справі №143/1081/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 року, задоволено адміністративний позов [PERSON] до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення №06/236 від 28.09.2020 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.153 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. (а.с.102-111). Статтею 6 Конституції України\~передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією\~Конституцією\~межах і відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 131-1 Конституції України\~в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~№ 1697-VII\~ (надалі Закон №1697-VII\~) здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно із ч.4\~ст.23 Закону №1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Частинами 1, 2\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частин 3, 4, 5\~ст. 56 ЦПК України\~у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1)). Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.18) і № 922/1830/19 (підпункт 7.3)). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України (частина друга\~статті 19 Конституції України). Позов у цій справі прокурор подав в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, підпункті 8.19 постанови від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 та пункті 40 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом\~jura novit curia\~(«суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Розглядаючи питання щодо наявності у прокурора достатніх підстав для представництва інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, суд ураховує наступне. \~ За\~змістом ч.2\~ст.1\~Лісового кодексу\~України ліси\~України є\~її національним\~багатством і\~за своїм\~призначенням та\~місцерозташуванням виконують\~переважно водоохоронні,\~захисні,\~санітарно-гігієнічні,\~оздоровчі,\~рекреаційні,\~естетичні,\~виховні,\~інші функції\~та є\~джерелом для\~задоволення потреб\~суспільства в\~лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно до підпункту 8 п.4 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою КМУ від 19.04.2017 року №275 (далі Положення), Державна екологічна інспекція України відповідно до покладених на неї завдань пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами. В п.7 Положення визначено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Таким чином, саме Державна екологічна інспекція України та її територіальні органи є органолами, які уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У постанові Верховного суду від 20.09.2028 року у справі № \~924/1237/17 обумовлено, що аналіз ч.3 ст.23 \~Закон №1697-VII\~ дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. Перший\~"виключний випадок"\~передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. "Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. "Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Із матеріалів справи вбачається, що листом від 21.04.2021 року керівник Немирівської окружної прокуратури звернувся із листом до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, в якому просив до 29.04.2021 року надати належним чином завірені копії документів, що стосуються виявлених порушень, допущених відповідачами (а.с.12). Листом від 29.04.2021 року Державна екологічна інспекція у Вінницькій області повідомила Немирівську окружну прокуратуру, що вона не зверталася до суду із позовними заявами про стягнення із [PERSON] збитків у примусовому порядку у зв`язку із відсутністю фінансування на сплату судового збору (а.с.13). Листом від 16.06.2021 року керівник Немирівської окружної прокуратури повідомив Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області про те, що прокуратура планує пред`явити позов в інтересах держави в особі цього органу державної влади до [PERSON] , [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев. Суд вважає, що наведені обставини переконливо свідчать про те, що вже у вересні 2020 року, тобто після винесення постанов про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за ст.153 КУпАП, Державній екологічній інспекції у Вінницькій області об`єктивно стало відомо про можливе порушення інтересів держави у спірних правовідносинах. Більше того, із часу направлення прокурором листа до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 21.04.2021 року та до пред`явлення цього позову до суду 22.06.2021 року минуло два місяці, однак означеним органом державної влади упродовж цього часу не було вжито заходів для захисту стверджуваного прокурором порушення інтересів держави, а навпаки повідомлено прокурора про те, що Державна екологічна інспекція у Вінницькій області не зверталася до суду із позовними заявами про стягнення із [PERSON] збитків у примусовому порядку у зв`язку із відсутністю фінансування на сплату судового збору. Таким чином, прокурор відповідно до вимог ст.23 Закону №1697-VII, ч.4 ст.56 ЦПК України обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - Державна екологічна інспекція у Вінницькій області. Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що звертаючись із позовом до суду, прокурор вказував, що постановами про накладення адміністративного стягнення від 28.09.2020 року №06/236 та від 21.09.2020 року №06/230 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. При цьому прокурор акцентує увагу суду на тому, що дані постанови не оскаржувалися та набрали законної сили. За змістом пункту «а» ч.1 ст.40 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій. Статтею 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» унормовано, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. В ч.1 ст.69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Спираючись на наведені положення чинного законодавства, прокурор зазначає, що в даному випадку внаслідок протиправних спільних дій відповідачів з їх вини заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу, тобто наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення як причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Надаючи оцінку таким доводам прокурора, суд виходить із того, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина щодо завдання шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Відповідно до ст.70 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються\~Кодексом України про адміністративні правопорушення\~та\~Кримінальним кодексом України. Статтею 153 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в межах населених пунктів, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення; пошкодження дерев і чагарників за межами населених пунктів, що не віднесені до лісового фонду, або їх незаконну порубку. Факт завдання шкоди довкіллю унаслідок незаконного знищення зелених насаджень та вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП, підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення від 21.09.2020 року №06/230. При цьому, як вбачається зі змісту цієї постанови, питання про відшкодування спричиненої шкоди вирішено не було. Відповідно до розрахунку розміру збитків від 18.09.2020 року, проведеного спеціалістами Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року №65 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» (Додаток №1 «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту»), розмір збитків, заподіяних, зокрема, [PERSON] складає 9200 грн. 00 коп. При цьому жодних заперечень щодо розміру завданих довкіллю збитків чи відомостей про часткове чи повне відшкодування шкоди [PERSON] суду надано не було. Таким чином, діями [PERSON] внаслідок вчинення адміністративного правопорушення державі було завдано шкоду на суму 9200 грн. 00 коп. Згідно зі ст.47 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Статтею 11 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2025 рік у частині доходів є надходження, визначені\~частиною третьою\~статті 29 Бюджетного кодексу України. Згідно із п.7 ч.3 ст.29 БК України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. В п.4 ч.1 ст.69-1 БК України \~до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. У п.4.1 Розділу IV Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 року №4, передбачено, що платежі, які відповідно до\~Бюджетного кодексу України\~та закону про Державний бюджет України є доходами спеціального фонду державного бюджету, крім власних надходжень бюджетних установ, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. Окреслені правові норми свідчать про те, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету, із якого місцевим органом Казначейства в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави шкоду, завдану навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев в сумі 9200 грн., які перерахувати до місцевого бюджету Погребищенської міської територіальної громади. В той же час, рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.09.2023 року у справі №143/1081/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 року, задоволено адміністративний позов [PERSON] до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення №06/236 від 28.09.2020 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.153 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. 00 коп. Відтак, прокурором не доведено вини [PERSON] у незаконному знищенні зелених насаджень та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП. Водночас, суд вважає неприйнятними доводи прокурора та представника позивача про те, що вина [PERSON] у незаконному знищенні зелених насаджень доводиться іншими матеріалами справи, виходячи із наступного. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У матеріалах справи містяться надані працівникам поліції письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо обставин знищення зелених насаджень (а.с.23-29), однак суд вважає, що вони не відповідають критерію допустимості доказів в розумінні приписів ч.2 ст.78 ЦПК України, оскільки вказані особи судом під час розгляду цієї цивільної справи як свідки не допитувалися, учасники справи та суд були позбавлені можливості поставити їм запитання щодо обставини справи. А тому суд зазначені письмові пояснення до уваги при вирішенні спору не бере. Ураховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення із [PERSON] на користь держави шкоди, завданої навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев в сумі 9200 грн., слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги до [PERSON] задоволені в повному обсязі, то з нього слід стягнути на користь Вінницької обласної прокуратури сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: partial