Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

09 квітня 2025 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 22 листопада 2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 93846. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер його мобільного телефону. За вказаним договором товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі на таких умовах: сума виданого кредиту: 3 100,00 грн; дата надання кредиту: 22 листопада 2019 року; строк кредиту: 15 днів; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, за яким право грошової вимоги за кредитним договором № 93846 від 22 листопада 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ». Відповідно до виписки з особового рахунку станом на 13 січня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 13 826,00 грн, з яких: 3 100,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 10 726,00 грн - заборгованість за відсотками. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 93846 в сумі 13 826,00 грн, 2 422,40 грн понесених судових витрат, а також 10 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 16 травня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справу без його участі, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 40), в судове засідання не з`явився, відзиву на позов чи заяв про відкладення розгляду справи не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» (Товариство) та [PERSON] (Клієнт) в електронній формі укладено договір № 93846 про надання фінансового кредиту (а.с. 16-18). Відповідно до пунктів 1.1.-1.2. товариство надає клієнту кредит в розмірі 3 100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Строк кредиту - 15 днів, тобто до 06 грудня 2019 року. Проценти за користування кредитом: 730 % річних в розрахунку 2 % на добу (п. 1.3. договору). Відповідно до п. 1.4 Кредит надається в безготівковій формі за реквізитами платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» підтверджується видача 22 листопада 2019 року через платіжний сервіс «Platon» кредитних коштів за договором № 93846, у сумі 3 100,00 грн, на платіжну картку [NUMBER] (а.с. 27). З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР», ідентифікатор KL7491 відправлено товариством на номер телефону [NUMBER] (а.с. 12). Договір підписаний з боку клієнта за допомогою вказаного ідентифікатора KL7491. Згідно з п. 2.1 договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Можливість та порядок пролонгації кредиту передбачені пунктом 3.3.3. договору. Вказаний пункт передбачає, що Клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень здійснення [PERSON] платежів на користь ТОВ «ЗАЙМЕР», зокрема і в розмірі нарахованих процентів по кредиту. Виписка по рахунку підтверджує лише нарахування процентів, інформації про сплату процентів чи будь-яких інших платежів, передбачених умовами договору, у виписці немає (а.с. 10). Згідно з п. 6.1. договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «ЗАЙМЕР» (Клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 19-22). Згідно з п. 6.2.3. договору факторингу перехід прав вимоги відбувається в день підписання сторонами цього договору за умови сплати ціни продажу. Оплата ціни продажу підтверджується платіжними дорученнями № 1653 від 02 листопада 2021 року та № 1672 від 23 листопада 2021 року (а.с. 26). Витяг з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року підтверджує передання права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 93846, загальна сума заборгованості - 13 826,00 грн, з яких: 3 100,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 10 726,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 11). У виписці з особового рахунку за кредитним договором № 93846 вказано, що за період з 22 листопада 2019 року до 13 січня 2025 року в [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 13 826,00 грн, яка складається з 3 100,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 726,00 грн - заборгованість за відсотками, яка станом на 13 січня 2025 року не погашена (а.с. 10). 13 січня 2025 року позивач направив [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 9, 28), проте заборгованість так і залишилася несплаченою. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення [PERSON] кредитного договору в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, як це передбачено умовами договору. Зі змісту ст.ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як убачається зі змісту ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з наданою позивачем випискою з особового рахунку за кредитним договором № 93846 непогашена заборгованість відповідача [PERSON] за договором № 93846 про надання фінансового кредиту від 22 листопада 2019 року станом на 13 січня 2025 року становить 13 826,00 грн, яка складається з 3 100,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 10 726,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 10). З вказаної виписки не можна зрозуміти, за який період нараховані проценти за договором. Розрахунку заборгованості до позовної заяви не додано. Строк кредиту узгоджений сторонами у договорі та становить 15 днів. Доказів на підтвердження того, що відбувалася пролонгація договору, а саме доказів здійснення [PERSON] оплати в повному обсязі нарахованих процентів по кредиту, матеріали справи не містять. У додатку № 1 до договору «Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту» вказано, що проценти за кредитом за 15 днів становлять 930,00 грн (а.с. 18). Розділ 4 договору «Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів» не містять положень про проценти, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦПК України. Сума заборгованості за процентами свідчить про те, що вони нараховані більш як за 15 календарних днів. Так, сума відсотків за 15 календарних днів становить 930,00 грн (3 100,00 х 2 % х 15). Позивач просить стягнути 10 726,00 грн заборгованості за відсотками. Відповідно до правого висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після впливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У своєму правовому висновку, викладеного у постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16, Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав». При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Враховуючи наведені правові висновки, обставини справи, суд доходить висновку, що передбачені кредитним договором проценти слід нараховувати і стягувати з відповідача [PERSON] в межах строку кредитування, тобто за 15 днів, з 22 листопада 2019 року до 06 грудня 2019 року, використовуючи фіксовану проценту ставку у розмірі 2 % за кожен день користування кредитом. За підрахунками суду, сума відсотків, нарахованих на суму кредитних коштів, становить 930,00 грн (3 100,00 х 2 % х 15 днів), що узгоджується з додатком № 1 до договору «Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту». Тіло кредиту становить 3 100,00 грн. Отже, сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 4 030,00 грн (3 100,00 + 930,00). Оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, власних розрахунків заборгованості за кредитом, а також доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за тілом кредиту та відсотками, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 4 030,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог - 706,13 грн (29,15%) Крім того, позивач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 500,00 грн, на підтвердження яких подав: довіреність, видану адвокату Пархомчуку С.В. уповноваженою особою позивача (а.с. 8); копію договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладеного позивачем з адвокатом Пархомчуком С.В., у пункті 3.1 якого погоджена тарифікація наданих послуг, а саме вартість послуг за годину витраченого часу в сумі 2 000,00 грн (а.с. 13-15); акт про отримання правової допомоги, де перелічено види наданих юридичних послуг та їх вартість: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості [PERSON] (2 000,00 грн за 1 годину), складання та подання до суду позовної заяви (5000,00 грн за 2,5 години), інші клопотання та заяви до суду (3 000,00 грн за 1,5 години); канцелярські витрати (500,00 грн) (а.с. 45); рахунок на оплату правової допомоги в сумі 10 500,00 грн (а.с. 50), а також платіжну інструкцію № 38341 від 13 травня 2025 року про оплату витрат на правничу допомогу в сумі 10 500,00 грн (а.с. 49). Зважаючи на часткове задоволення позову, витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3 060,75 грн (10 500,00 х 29,15%). На підставі наведеного,

Outcome: partial