Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

У лютому 2025року заявник, громадянин України, звернувся до суду з заявою про усиновлення дітей своєї дружини [PERSON] , неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зі зміною їх прізвища. В обґрунтування заяви зазначив, що з [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі і разом виховують їх спільну дитину, [PERSON] , [INFO] та дітей дружини від першого шлюбу, біологічний батько яких судом був позбавлений батьківських прав відносно них. В той же час він бажає, щоб [PERSON] та [PERSON] відчували себе у їхній сім`ї його повноцінними дітьми і з юридичної точки зору, хоче офіційно покласти на себе обов`язки батька та мати відповідні права на їх виховання та піклування, аби діти носила його прізвище та по батькові. В судовому засіданні заявник, його адвокат та заінтересована особа [PERSON] заяву підтримали з підстав, викладених в ній, просили суд її задовольнити. Заявник пояснив свою мотивацію щодо питання усиновлення дітей, вказав, що має можливість в подальшому надавати їм належне виховання, освіту, медичне обслуговування, батьківські тепло та ласку. Процедура, яка передує усиновленню дітей, ним витримана. [PERSON] пояснила суду, що хоче, щоб чоловік усиновив її дітей. Представник служби у справах дітей не заперечила щодо задоволення заяви, вказуючи на те, що усі необхідні документи зібрані згідно чинного законодавства України, на усиновлення є усі правові підстави, воно є доцільним та відповідатиме інтересам дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Головним принципом, який має застосовуватися до усиновлення, є принцип, передбачений ст.4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, відповідно до якого рішення про усиновлення має відповідати найвищим інтересам дитини. Частина 3 та 4 статті 5 СК України закріпили, що держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини і бере під свою охорону кожну дитину, яка позбавлена належного батьківського піклування. Згідно зі ст.207 СК України усиновлення - це прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду.Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Судом встановлено, що заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дітей [PERSON] з 15.05.2024, має задовільний стан здоров`я, до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався, є військовослужбовцем та проходить військову службу. За час спільного проживання у них народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . [PERSON] забезпечений житлом з усіма зручностями, в якому проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] в селищі Гриців Шепетівського району Хмельницької області. [PERSON] народилась [INFO] в селі Романівка Новоград-Волинського району Житомирської області. Батьком дітей у свідоцтвах про народження записаний [PERSON] , який заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02.12.2024 був позбавлений батьківських прав відносно них. Згідно висновку органу опіки та піклування Звягельської районної військової (державної) адміністрації від 26.02.2025 усиновлення неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] є доцільним і таким, що відповідає їх інтересам. Звертаючись до суду з даною заявою, заявником були дотриманні всі умови, встановлені чинним законодавством. На момент розгляду справи в суді неповнолітньому [PERSON] виповнилось повних 16 років, а [PERSON] 14 років. В судовому засіданні діти, у відповідності до вимог ст.218 СК України, надали згоду на своє усиновлення. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, заявник дієздатний, фізично й психічно здоровий, матеріально забезпечений, має стабільну заробітну плату, бажає і має можливість займатися вихованням усиновлених дітей - сина та доньки своєї дружини, яка не заперечує проти усиновлення її дітей. З правовими наслідками усиновлення [PERSON] обізнаний та розуміє всі аспекти, пов`язані з усиновленням дітей, відчуває себе психологічно підготовленим до їх виховання. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. В судовому засіданні встановлено, що усиновлення здійснюється в інтересах дітей та забезпечить їм стабільні і гармонійні домашні умови. Відтак, суд вважає, що заявник може бути батьком неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , надати їм належне виховання, освіту, духовний та фізичний розвиток, зробити їх життя щасливим і повноцінним. З огляду на викладене та враховуючи наявність позитивних рекомендацій органу опіки та піклування щодо доцільності усиновлення дітей заявником, суд приходить висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Обставин, які виключають можливість усиновлення, визначені ст.212 СК України, судом не встановлено. Суд також вважає можливим, у відповідності до ст.ст.229, 231 СК України, задовольнити вимогу заявника щодо запису його батьком усиновлених дітей та зміни їх прізвища, про що внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей.

Outcome: approved