Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ Агрофірма "ЧБГ"\~\~про скасування наказу про звільнення, зміну дати та формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення сум, що належать позивачу від підприємства до виплати в день звільнення. Вимоги мотивував тим, що з 15.12.2006 до дня припинення повноважень, працював директором ТОВ Агрофірма "ЧБГ". 02.11.2023 у відділені Укрпошти він одержав листа ТОВ АФ "ЧБГ", у якому були наказ №48-к від 14.09.2023 про звільнення [PERSON] , за підписом директора ТОВ АФ "ЧБГ" Кузя О.В.; лист №486 від 01.11.2023 ТОВ АФ "ЧБГ"; трудова книжка [PERSON] . У трудовій книжці відповідач зробив запис №17 від 18.09.2023 про звільнення його, [PERSON] із займаної посади директора. У наказі №48-к від 14.09.2023 зазначено, що він звільнений з посади директора ТОВ АФ "ЧБГ" на підставі протоколу №07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ" від 15.08.2023 з 15.08.2023, а також у зв`язку із вчиненням одноразового грубого порушення трудових обов`язків, зокрема неналежного керівництва роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників. Дату звільнення у наказі зазначено 18.09.2023, а підставами для такого наказу Акт про проведення службового розслідування на підставі наказу ТОВ АФ "ЧБГ" від 30.08.2023 №46-г від 31.08.2023 та Протокол №07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ". Позивач вважає незаконним наказ відповідача № 48-к від 14.09.2023, не згодний з датою звільнення та формулюванням причин звільнення, які зазначені у його трудовій книжці, з огляду на наступне. Наказ підписаний одноособовим виконавчим органом ТОВ АФ «ЧБГ» - директором ТОВ АФ «ЧБГ» [PERSON] , суть спірного наказу полягає в застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади директора, на підставі п.1. ч.1 ст. 41 КЗпП України (одноразове грубе порушення трудових обов`язків), бо згідно п. 2 ч. 1 ст. 147 КЗпП України, звільнення є заходом дисциплінарного стягнення; водночас згідно п.7 ч.2 ст. 30 та ч.13 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», директор ТОВ може бути звільненим виключно вищим органом Товариства - загальними зборами Учасників Товариства, те ж саме правило передбачає Статут ТОВ АФ «ЧБГ». Таким чином, директор ТОВ АФ «ЧБГ» [PERSON] не мав права звільняти його своїм наказом та застосувати до нього заходи дисциплінарного впливу у вигляді звільнення чи визначати підставу для його звільнення. Звільнення відбулося згідно рішення, яке зафіксоване у протоколі загальних зборів учасників ТОВ АФ «ЧБГ» від 15.08.2023 року №07/23. П. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, як підстава звільнення, у даному рішенні не зазначений. Отже, звільнення грунтується виключно на волевиявленні власника Товариства, тому у трудовій книжці підставою для звільнення має бути зазначено п.5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України - припинення повноважень посадових осіб. Окрім неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, вважає, що відповідач визначив дату звільнення з порушенням чинного законодавства. У трудовій книжці з азначено дату звільнення 18.09.2023 року, проте ця дата не могла бути першим робочим днем після відпустки, оскільки згідно наказу по ТОВ АФ «ЧБГ» від 15.08.2023 року він перебував у щорічній відпустці з 17.08.23р. по 16.09.2023 р. На період відпустки припала непрацездатність. Зважаючи на приписи п.1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про відпустки», відпустка повинна була продовжена на час непрацездатності, перенесення її на інший період було неможливим з причини припинення повноважень (звільнення) за рішенням власника. З урахуванням даної вимоги закону відпустка мала закінчитися 18.10.2023 року, а не 18.09.2023 року. Датою звільнення у трудовій книжці має бути зазначено 19.10.2023 року. Після звільнення з ТОВ АФ «ЧБГ» він намагався працевлаштуватися на іншу роботу, зокрема в СФГ Кривозуб С.І., проте йому було відмовлено через запис про накладення на нього на попередній роботі дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників днем звільнення вважається останній день роботи. Отже, у позовній заяві зазначена дата 19.09.2023 року, як дата з якої має стягуватися середній заробіток за час вимушеного прогулу, бо датою звільнення у трудовій книжці зазначено 18.09.2023 року. Також зазначив, що відповідачем йому не було виплачено компенсацію за невикористані 109 днів відпустки. З огляду на вищевказане просив визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ АФ "ЧБГ" № 48-к від 14.09.2023 р. про його звільнення, зобов`язати ТОВ АФ "ЧБГ" протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням законної сили внести запис до трудової книжки про звільнення з посади директора ТОВ АФ "ЧБГ" з 19 жовтня 2023 року на підставі п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (внаслідок припинення повноважень посадових осіб); та стягнути з ТОВ АФ "ЧБГ" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 вересня 2023 р. по день винесення рішення суду з урахуванням середнього заробітку 632,13 грн, та суми, що належать йому від підприємства до виплати в день звільнення, а саме вихідну допомогу в сумі 62580 грн 90 коп та компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 83520 грн 44 коп. \~ \~ \~ \~Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 04.12.2023 року провадження у вказаній справі відкрито та ухвалено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Відповідач відповіді на відзив не подавав, під час розгляду справи представником заявлялись клопотання про закриття провадження у справі, про розгляд справи у порядку загального провадження та клопотання про зупинення провадження у справі . \~ \~ \~ \~Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 18.03.2024 року провадження в справі було зупинено до розгляду Господарським судом Полтавської області справи № 917/2138/23 за позовом [PERSON] до ТОВ АФ "ЧБГ" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю та поновлення на посаді директора. \~ \~ \~ \~Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 17.02.2025 року провадження в справі було поновлено. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні 21.05.2025 р. позивач та його представник позовні вимоги підтримали, суду пояснили обставини викладені в ньому, а також обставини, що були встановлені під час розгляду справи господарським судом, просили позовні вимоги задовольнити та надали пояснення і в письмовому вигляді. \~ \~ \~ \~Відповідач явку свого представника в судове засідання 21.05.2025 не забезпечив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, як особисто керівник, та і представник - адвокат Сова В.В., що підтверджується довідками про доставку електронного документу від 07.05.2025р. \~ \~ \~ \~Вислухавши поясненняпозивача та його представинка, дослідивши матеріали справи,\~суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] згідно протоколу засідання загальних зборів засновників товариства з обмеженою відповідальність Агрофірми "Червонозаводське бурякогосподарство " від 15.12.2006 був призначений на посаду директора цього товариства (а.с. 40). \~ \~ \~ \~Обставина початку роботи [PERSON] на посаді директора ТОВ АФ "ЧБГ" з 15.12.2006 підтверджується і копією його трудової крижки серії [NUMBER] , в якій зазначено про наказ № 70-к від 15.12.2006 р (а.с.80). \~ \~ \~ \~15.08.2023 р. Загальні збори Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "ЧБГ" вирішити припинити повноваження директора ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ АГРОФІРМА "ЧБГ" [PERSON] з 15.08.2023 р. Вказане рішення оформлене Протоколом № 07/23 (а.с. 41-42). \~ \~ \~ \~Як вбачається з Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.08.2023 та від 21.08.2023 в державному реєстрі замість [PERSON] директором ТОВ АФ «ЧБГ» зареєстровано [PERSON] з 16.08.2023 р. (а.с.45-77). \~ \~ \~ \~14.09.2023 р. директором ТОВ АФ "ЧБГ" Кузь Олександром було видано та підписано наказ № 48-к від 14.09.2023 року "Про звільнення [PERSON] ", в якому зазначено про те, що на підставі протоколу № 07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ" від 15.08.2023 р. прийнято рішення звільнити з посади та припинення повноважень Директора ТОВ АФ "ЧБГ" [PERSON] з 15.08.2023 р., який перебуває в щорічній основній відпустці з 17.08.23 по 16.09.23 р., також у зв`язку з вчиненням ним одноразового грубого порушення трудових обов`язків, зокрема неналежного керівництва роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих працівників, [PERSON] підлягає звільненню на підставі протоколу № 07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ" від 15.08.2023 р., вчиненням ним одноразового грубого порушення трудових обов`язків, першим робочим днем, наступним за днем закінчення щорічної основної відпустки 18 вересня 2023 р. п. 1 ст. 41 КЗпП України. При цьому підставою зазначено "Акт про результати проведеного службового розслідування на підставі наказу ТОВ АФ "ЧБГ" від 30.08.2023 р. № 46-г від 31.08.2023 р., протокол № 07/23 Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ" (а.с. 78). \~ \~ \~ \~На підставі наказу № 48-к від 14.09.2023 р. до трудової книжки [PERSON] було внесено запис № 17 від 18.09.2023 р. "Звільнений із займаної посади директора п.1 ст. 41 КЗпП України" (а.с. 80). \~ \~ \~ \~ ТОВ АФ "ЧБГ" листом від 01.11.2023 направило [PERSON] оригінал трудової книжки та копію наказу № 48-к від 14.09.2023 року (а.с.79, 81). \~ \~ \~ \~Згідно трекінгу\~оператора поштового\~зв`язку\~"Укрпошта"\~ [PERSON] \~отримав поштове\~відправлення від\~ ТОВ\~АФ "ЧБГ"\~02.11.2023\~(а.с.\~83-84) \~ \~ \~ \~Згідно наказу ТОВ АФ «ЧБГ» №85-к(в) від 15 серпня 2023 року, [PERSON] перебував у щорічній відпустці з 17 серпня по 16 вересня 2023 року (31 календарний день) (а.с.85). \~ \~ \~ \~ Як вбачається з медичних висновків про тимчасову непрацездатність №Т79Т-7Т74-ЕМВВ-А2Х7 від 09.08.2023 року; №6ВЕК-С6ХМ-6664-8НЕ4 від 18.09.2023 року; №25С7-Н426-ТЗЗА-ТХНЕ від 28.09.2023 року; №9МРР-423А-М69К-АРЗЕ від 10.10.2023 року; №463К-А755-6ВЕХ-66СХ від 13.10.2023 року [PERSON] перебував на лікарняному в період з 09.08.2023 по 18.08.2023, з 18.09.2023 по 27.09.2023, з 28.09.2023 по 06.10.2023, з 09.10.2023 по 13.10.2023 р. та з 13.10.2023 по 18.10.2023(а.с. 86-90). \~ \~ \~ \~Селянське (фермерське) господарство Кривозуб Світлани Іванівни листом № 156 від 21.11.2023 відмовило [PERSON] у прийнятті на роботу на вакантну посаду обліковця через накладення на нього на попередній роботі дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (а.с.91). \~ \~ \~ \~Згідно повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні 18.09.2023, підписаного керівництвом ТОВ Агрофірма "ЧБГ" [PERSON] було нараховано за 16 днів відпустки 9281,12 грн, та компенсацію за невикористану відпустку (141 день) - 74239,32 грн, а всього 83520,44 грн. (а.с. 185) \~ \~ \~ \~Згідно виданої ТОВ Агрофірма "ЧБГ" 13.03.2024 р. довідки про заробітну плату середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 632,13 грн. (а.с. 186). \~ \~ \~ \~Згідно проведеного стороною позивача розрахунку вихідна допомога, яка підлягає виплаті працівникові при звільненні на підставі п.5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України становить 62580,90 грн. \~ \~ \~ \~Постановою від 16.09.2024 р. в справі 917/2138/23 Східний апеляційний господарський суд скасував рішення Господарського суду Полтавської області від 07.05.2023 р. та ухвалив нове, яким відмовив [PERSON] у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним рішення Загальних зборів ТОВ АФ "ЧБГ", що оформлене протоколом № 07/23 від 15.08.2023, при цьому в мотивувальній частині зазначив, що спір щодо правовідносин між [PERSON] та ТОВ АФ "ЧБГ", має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки такі правовідносини носять характер трудових відносин посадової особи товариства. Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли трудові правовідносини, які регулюються такими правовими нормами. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" до компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Тобто саме на підставі рішення загальних зборів, а не наказу іншого одноосібного виконавчого органу товариства (директора), може бути звільнено особу з посади директора такого товариства. Стаття 41 КЗпП України визначає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов, зокрема , про те, що трудовий договір з керівником, крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, може бути розірваний також у випадках: 1) одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; 1-1) винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; 1-2) вчинення керівником підприємства, установи, організації мобінгу (цькування) незалежно від форм прояву та/або невжиття заходів щодо його припинення, встановленого судовим рішенням, що набрало законної сили;.... а також у разі 5) припинення повноважень посадових осіб. Відповідно до п. 2,3 ч. 1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в місцевих загальних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників про ...зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу....; керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, ....з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, ... оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень. Відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~235\~КЗпП України\~у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Суд зауважує, що у трудовій книжці [PERSON] при записі підстави звільнення зазначено "п.1 ст. 41 КЗпП України," натомість стороною відповідача не надано жодного належного і допустимого доказу вчинення [PERSON] одноразового грубого порушення трудових обов`язків, навіть не надано Акту про результати проведеного службового розслідування, про який зазначається в наказі № 48-к від 14.09.2023 р. \~ \~ \~ \~Більше того, суд звертає увагу, що в самому рішенні Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ", що було оформлене Протоколом № 07/23, жодної згадки про можливе вчинення [PERSON] одноразового грубого порушення трудових обов`язків немає, а відтак наказ № 48-к від 14.09.2023 р. суперечить як рішенню Загальних зборів Учасників ТОВ АФ "ЧБГ", що було оформлене Протоколом № 07/23 в частині такої підстави звільнення, як "вчинення грубого порушення трудових обов`язків", так і чиному законодавству в цілому . Тому з цих підстав суд вважає, що наказ № 48-к від 14.09.2023 р. є незаконний та підлягає скасуванню, а запис в трудовій книжці позивача підлягає зміні з зазначенням причини звільнення "п. 5 ст. 41 КЗпП України" . Що стосується дати звільнення позивача, то суд зазначає таке . Відповідно до ст. 5 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки. П.1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про відпустки" визначено, що щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі: тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. З огляду на вищевказані правові норми та враховуючи те, що в період відпустки позивача та після визначеної у відповідному наказі дати її закінчення позивач перебував на лікарняному, датою, з якої можливе було його звільнення, має бути "19.10.2023 р.". Тому і з цієї підстави суд вважає, що наказ № 48-к від 14.09.2023 р. є незаконний та підлягає скасуванню, а запис в трудовій книжці позивача підлягає зміні з зазначенням дати звільнення "19.10.2023 р." Враховуючи вищевикладене суд вважає вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, а також про зобов`язання внести відповідні зміни (записи) до трудової книжки позивача обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення сум, що належать йому від підприємства до виплати в день звільнення, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до змісту\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 44. КЗпП України при припиненні трудового договору ... працівникові виплачується вихідна допомога .... у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Згідно довідки відповідача ( а.с. 185) [PERSON] було нараховано, але не виплачено при звільненні 83520,44 грн. Тому саме\~таку суму\~слід стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача як\~компенсацію за невикористані дні відпустки Також з відповідача\~на користь\~позивачапідлягає стягненню і вихідна допомога в сумі 62580 грн 90 коп . Суд перевірив розрахунок вихідної допомоги, наданий стороною позивача, будь-яких спростувань саме такого розміру від відповідача не надійшло, а відтак і в цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення середнього заробітку, то вона підлягає частковому задоволення, виходячи з такого. Відповідно до частини 3 статті 235 КЗпП України якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Судом встановлено, що позивач через неправильне формулювання причини звільнення: "ч. 1 ст.41 КЗпП " замість "п. 5 ст. 41 КЗпП України", дійсно не міг працевлаштуватися, що підтверджується листом СФГ Кривозуб С.І. Тому суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку розміру середньоденного заробітку 632, 12 грн. З вказаним розміром, що визначений відповідачем, сторона позивача погодилася. Однак, суд не вбачає підстав для стягнення середнього заробітку по день винесення рішення суду, виходячи з того, що провадження у справі зупинялося до набрання законної сили рішення господарського суду. Спір між сторонами в порядку господарського судочинства був вирішений Постановою Східного апеляційного господарського суду 16.09.2024 р. Натомість позивач не повідомив Лохвицький районний суд, який ухвалою від 18.03.2024 зупиняв провадження, про таку обставину, хоча саме позивач мав би виявити зацікавленість у якнайшвидшому результаті розгляду справи, зокрема щодо зміни дати та причин формулювання звільнення, та якнайшвидшому працевлаштуванню. Тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулув межах річного строку, а саме за період з 19 вересня 2023 р. по 19 вересня 2024 року, в сумі 166\~250,19 з такого розрахунку 263 (кількість робочих днів за період з 19.09.2023 р. по 19.09.2024) * 632,13 грн ( середньоденний заробіток). З огляду на зазначене в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial