Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У лютому 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить встановити факт що його син [PERSON] , на день своєї смерті постійно проживав разом із ним за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер його син [PERSON] , який весь час проживав разом із ним за адресою [ADDRESS] . Після смерті сина позивач знайшов договір купівлі-продажу від 19 січня 2020 року гаражного боксу № [NUMBER] , який розташований в ГБК «Луговий». Звернувся до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, проте отримав постанову від 29 січня 2025 року якою йому відмовлено у видачі свідоцтва з тих підстав, що [PERSON] не був зареєстрований за адресою місця проживання. Відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] та онукою позивача. Посилаючись на ту обставину, що [PERSON] увесь час проживав за адресою [ADDRESS] , на цю адресу надходила кореспонденція, дана адреса зазначена в медичній документації, за даною адресою він перебував на військовому обліку, при отриманні водійського посвідчення зазначав дану адресу місцем реєстрації, до 12 грудня 2017 року був зареєстрований за даною адресою. Посилаючись, що встановлення даного факту необхідне для подальшого оформлення спадкової маси, просить задовольнити позовні вимоги. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2025 року відкрито загальне провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 03 квітня 2025 року. Витребувано у державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи № 75/2025, відкриту 29 січня 2025 року щодо спадкового майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 20 березня 2025 року на електронну пошту суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову, де також зазначено, що у зв`язку зі зайнятістю вона не може взяти участь у розгляді справи, просить розглянути без її участі. 01 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку від державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №75/2025, заведена щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду 03 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20 травня 2025 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву з підстав та мотивів викладених в ній, наполягали на задоволенні заявлених вимог. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнала, просила задовольнити. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] знає понад двадцять років, разом працювали, живуть поряд, товаришують, підтримують дружні стосунки. Часто буває в квартирі позивача, де він проживав із сином [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначив, що з часу початку повномасштабного вторгнення рф, [PERSON] пішов служити до ЗСУ. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала свідчення, що родину [PERSON] знає понад п`ятнадцять років. Проживали батько із сином разом увесь час до смерті [PERSON] . Свідок часто відвідувала родину. [PERSON] дуже гарний, чемний, працьовитий, допомагав їй з ремонтними роботами. Пішов на службу в липні 2022 року, приходив у відпустку й помер. Заслухавши позицію сторони позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи Зі свідоцтва про народження встановлено, що позивач [PERSON] записаний батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.14). З довідки про склад сім`ї виданої [PERSON] в 2015 році, вбачається що за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] та син [PERSON] (а.с.16). Згідно з договором купівлі- продажу від 19 січня 2020 року [PERSON] придбав гаражний бокс № [NUMBER] , який розташований в ГБК «Луговий», який розташований по [ADDRESS] . Покупець [PERSON] зазначив в договорі зареєстроване місце проживання [ADDRESS] (а.с.19) Відповідь з Оболонського УП ГУ НП в місті Києві на звернення [PERSON] 25 червня 2019 року щодо втрати паспорта надсилалось йому на адресу [ADDRESS] (а.с.22). У виписці із медичної карти стаціонарно хворого КМКЛ №8 від 18 квітня 2022 року [PERSON] зазначено місце проживання [ADDRESS] (а.с.23). Зі свідоцтва про смерть встановлено що [PERSON] помер [INFO] (а.с.44,45). 29 січня 2025 року [PERSON] звернувся до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори зі заявою про видачу свідоцтва про спадщину після смерті сина [PERSON] . Згідно інформаційної довідки відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДА про зареєстроване місце проживання від 29 січня 2025 року, [PERSON] був зареєстрований [ADDRESS] з 02 червня 2009 року по 12 грудня 2017 року (а.с.107). Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори 29 січня 2025 року Пожару П.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [INFO] [PERSON] . Підставою відмови стало те, що спадкодавець не був зареєстрований зі спадкоємцем за однією адресою місця проживання (а.с.117). Згідно копії спадкової справи №75/2025, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини є позивач. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем реєстрації проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом. Даний висновок міститься в Постанові Верховного суду від 10 січня 2019 року справа № 484/747/17, провадження № 61-44149св18, який з огляду на положення ч.4 ст. 263 ЦПУ України суд враховує до спірних правовідносин в даній справі. Наявними у матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями свідків, доведений факт того, що позивач [PERSON] постійно проживав разом із сином [PERSON] до часу його смерті, яка настала [INFO] , що в розумінні положення ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що прийнявспадщину. Крім того, положення ч.ч.1,2 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації позивачем права на отримання спадкування. Донька спадкодавця [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавала, інших спадкоємців, окрім позивача, як встановлено з дослідженою в судовому засіданні спадкової справи не має. Суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню в частині формулювання висновків суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial