Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд визнати за ним право власності на 26/100 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.10.2004, було вирішено спір про поділ майна, яким 57/100 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, виділено [PERSON] на праві приватної власності житлову кімнату 1-3, а [PERSON] - коридор 1-1, кухню 1-6, коридор, 1-2, житлову кімнату 1-4. Позивач звернувся із заявою до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради щодо реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, рішенням № 75037869 від 13.09.2024 у проведенні реєстраційних дій було відмовлено з огляду на те, що в рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.10.2004 не визначено розмір частки, на яку визнається право власності за [PERSON] . Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 16.12.2024 відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 05.03.2025 закрито проведення підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідачів заяв по суті справи до суду не надійшло, останні не скористалися своїм процесуальним правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, у судові засідання не з`являлися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Згідно з положеннями частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 5 ЦПК України\~встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою\~статтті 16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.\~Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частиною першою, другою\~статті 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою\~статті 316 Цивільного кодексу України\~ визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~статті 317 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої\~статті 321 Цивільного кодексуУкраїни\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із статтею 355 Цивільного кодексу України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~статті 356 Цивільного кодексу України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів і єдністю об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі\~статтею 392 Цивільного кодексу України\~\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 01 липня 2004 року набрав чинності\~Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який врегульовує відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» \~передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:\~\~1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;\~\~2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.10.2004, справа № 2-2874, позов [PERSON] про розділ будинку задоволено. Поділено домоволодіння [ADDRESS] . Виділено [PERSON] на праві приватної власності коридор 1-1, вартістю 1266 грн, кухню 1-6, вартістю 2062 грн, коридор 1-2 вартістю 1733, житлову кімнату 1-4 вартістю 2888 грн, загальна вартість цієї частини домоволодіння становить 7949 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 249 грн різниці в рівності часток домоволодіння. Для ізоляції окремих частин будинку зобов`язано [PERSON] закрити двері пройми з коридору 1-2 до кімнати 1-3. [PERSON] зобов`язано обладнати окремий вхід з двору через кімнату 1-3, до якої зробити прибудову та облаштувати в ній кухню. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області Марчук А.В., № 75037869 від 13.09.2024 було відмовлено [PERSON] у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку з тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: у поданому на реєстрацію права власності рішенні Бердичівського міськрайонного суду від 26.10.2004 не визначений розмір частки, на яку визнається право власності за [PERSON] . Розмір частки, що складає 26/100 житлового будинку вказаний у довідці КП "Бердичівське МБТІ" від 14.12.2023, яка не є правовстановлюючим документом та не є підставою для реєстрації права власності. Відповідно до довідки № 1027 від 20.10.2022, виданої КП "Бердичівське МБТІ", станом на 31.12.2012, згідно наявних даних паперових носіїв за адресою: [ADDRESS] , право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] - 83/100 ідеальних частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.04.2004, виданого виконкомом Бердичівської міської ради; [PERSON] -17/100 ідеальних частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Бердичівською держнотконторою 25.06.2004 №2-985. Відповідно до довідки КП "Бердичівське МБТІ" від 14.12.2023 за № 2236, згідно наявних даних паперових носіїв станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за: - [PERSON] - 83/100 ід. часток житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.04.2004 р., виданого виконкомом Бердичівської міської ради; - [PERSON] - 17/100 ід. частин житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Бердичівською держнотконторою 25.06.2004 р., р. № 2-985. Загальна площа будинку - 40,6 кв. м; Житлова площа - 26,3 кв. м. Реєстровий № 1465, кн. 71. У примітці вказаної довідки зазначено, що згідно проведеного за заявою замовника розрахунку співвідношення ідеальних часток житлового будинку складається наступним чином: - приміщення 1-5 площею 8,4 кв. м, що знаходиться у власності [PERSON] становить 17/100 ід. часток від будинку; - приміщення 1-1, 1-2, 1-4, 1-6 будинку літ. А-1 заг. площею 19,3 кв. м, сарай літ. Б-1, які належать [PERSON] , становлять 57/100 ід. часток; - приміщення 1-3 площею 12,9 кв. м, яке перебуває в користуванні [PERSON] складає 26/100 ід часток від всього житлового будинку. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2024, у справі № 274/2764/23, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - задоволено. Визначено за [PERSON] , право власності на 57/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що складається з приміщення: коридору 1-1, кухні 1-6, коридору 1-2, житлової кімнати 1- 4, сараю Б-1, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Враховуючи викладене, положення законодавства та те, що у позивача існують перешкоди в оформленні права власності, суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача і таким, що відновить його порушені права є саме визнання права власності за [PERSON] на 26/100 ідеальних часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . V. Розподіл судових витрат На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Ураховуючи, що позивач не заявляв про стягнення судових витрат з відповідачів, суд залишає за ним сплачений при поданні позовної заяви судовий збір.

Outcome: approved