Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

30 вересня 2024 року Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. Позивач посилається на те, що [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] у період з 15 червня 2021 року по 07 вересня 2022 року та споживачем послуг з централізованого опалення, що надаються до будинку. За зазначений період заборгованість відповідача за фактично спожиту теплову енергію складає 8738 грн 91 коп. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у зазначеному розмірі, а також судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. За даними Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками надсилалися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою реєстрації згідно ЄДДР, поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.21) Іншої адреси проживання відповідача суду не повідомлено. Тому згідно з положеннями пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи. Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи видно, що КП «Павлоградтеплоенерго» надаються послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS] . Згідно з особовим рахунком [NUMBER] заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою [ADDRESS] за період з липня 2021 року по вересень 2022 року включно складає 8971 грн 94 коп. (а.с.7) Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 15 червня 2021 року по 07 вересня 2022 року у розмірі 8738 грн 91 коп. За змістом договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 07 вересня 2022 року, укладеного між іпотекодержателем [PERSON] та іпотекодавцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кулінічем Сергієм Анатолійовичем, право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 15 червня 2021 року Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, номер запису про право власності 42535579, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2387108212124. Квартира передана у власність іпотекодержателю в рахунок виконання зобов`язань за договором позики від 18 серпня 2022 року. (а.с.5-6) Отже в період з 15 червня 2021 року по 07 вересня 2022 року квартира за адресою [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника є безпідставними. Саме такі висновки зробив Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20. Зважаючи на викладене, власник квартири зобов`язаний її утримувати, зокрема сплачувати за комунальні послуги, що надаються за адресою розташування цієї квартири. Зазначений обов`язок виникає з моменту набуття квартири у власність, заборгованість за комунальні послуги, що була нарахована раніше, утворена попереднім власником житла, не може бути стягнута з нового власника, оскільки ним не вчинявся правочин щодо прийняття боргу з оплати послуг за теплопостачання попереднього власника квартири. \~ \~Право власності\~відповідача на\~квартиру за\~адресою надання\~послуг з\~теплопостачання зареєстровано\~15\~червня 2021\~року,\~ саме з цієї дати виникає обов`язок відповідача як власника квартири утримувати це майно, у тому числі сплачувати на послуги теплопостачання, які фактично надаються за цією адресою. З дати відчуження квартири 07 вересня 2022 року обов`язок відповідача щодо сплати за послуги з теплопостачання припинено. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за адресою [ADDRESS] за період з 15 червня 2021 року по 07 вересня 2022 року у розмірі 8738 грн 91 коп підлягають задоволенню. Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн при зверненні до суду з позовом, що підтверджується платіжною інструкцією № 1631 від 27 серпня 2024 року (а.с.1). Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, передбаченому законом за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру, майнові вимоги позивача підлягають задоволенню, тому сплачена позивачем мінімальна сума судового збору є пропорційною розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved