Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. \~ \~ \~ \~Відібрати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дітей. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. \~ \~ \~ \~Стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Вимоги обґрунтовані тим, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 25.09.2012 № 662, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим), від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 19.07.2016 № 1479, зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві), [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 19.07.2016 № 1478, зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві), [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 26.10.2018 № 267, зареєстрований Белградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] . Мати дітей - [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України, документ [NUMBER] , орган видачі 5119, дата видачі 02.01.2020), проживає за адресою: [ADDRESS] . Місце перебування батька малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , невідоме, паспортні дані відсутні. Місце перебування батька малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , невідоме, паспортні дані відсутні. До Служби у справах дітей Одеської міської ради 15.10.2024 надійшло телефонне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначалось, що на лінію 102 надійшло повідомлення від бригади № 45 про те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , був доставлений до ОДКЛ з діагнозом: гостре алкогольне отруєння, стан тяжкий. Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 16.10.2024 спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проведено обстеження житлово-побутових умов родини та складено відповідний акт. Було встановлено, що у квартирі не дотримано санітарно-гігієнічні норми, присутній затхлий запах, бруд та сміття, розкидані речі, скрізь таргани, малолітні діти не забезпечені належним харчуванням, у дітей відсутні засоби гігієни, та від дітей відчувається неприємний запах. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 03.10.2024 було встановлено, що перебування малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом із батьками загрожує їх життю та здоров`ю. Малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було направлено до КНП «Дитяча міська лікарня № 3» Одеської міської ради. Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 801/01-06 від 18.10.2024 «Про невідкладне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , та батька [PERSON] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , та батька [PERSON] та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також, 25.10.2024 за № 3881/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. Відповідні обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, сповіщена належним чином. Надала суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися у відповідності до вимог ч.11\~ст.128 ЦПК України. Сповіщений належним чином представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.\~280,281 ЦПК України,про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст.\~155\~СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 25.09.2012 № 662, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим), від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 19.07.2016 № 1479, зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві), [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 19.07.2016 № 1478, зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві), [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 26.10.2018 № 267, зареєстрований Белградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] . Мати дітей - [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України, документ [NUMBER] , орган видачі 5119, дата видачі 02.01.2020), проживає за адресою: [ADDRESS] . Місце перебування батька малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , невідоме, паспортні дані відсутні. Місце перебування батька малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , невідоме, паспортні дані відсутні. До Служби у справах дітей Одеської міської ради 15.10.2024 надійшло телефонне повідомлення від інспектора сектору ювенальної превенції відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначалось, що на лінію 102 надійшло повідомлення від бригади № 45 про те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , був доставлений до ОДКЛ з діагнозом: гостре алкогольне отруєння, стан тяжкий. Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 16.10.2024 спільно з інспектором сектору ювенальної превенції відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області проведено обстеження житлово-побутових умов родини та складено відповідний акт. Було встановлено, що у квартирі не дотримано санітарно-гігієнічні норми, присутній затхлий запах, бруд та сміття, розкидані речі, скрізь таргани, малолітні діти не забезпечені належним харчуванням, у дітей відсутні засоби гігієни, та від дітей відчувається неприємний запах. Відповідно до п. п. 5, 9 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 р. № 585, 16.10.2024 було проведено оцінку рівня безпеки дітей. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 03.10.2024 було встановлено, що перебування малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом із батьками загрожує їх життю та здоров`ю. Малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було направлено до КНП «Дитяча міська лікарня № 3» Одеської міської ради. Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 801/01-06 від 18.10.2024 «Про невідкладне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , та батька [PERSON] , та малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , та батька [PERSON] та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також, 25.10.2024 за № 3881/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. Згідно п.п. «в» п. 2.10 Положення про Хаджибейську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 19.07.2023р. № 1283-VIII, райадміністрація як виконавчий орган Одеської міської ради є органом опіки та піклування, утворює раду з питань опіки та піклування та вирішує питання, які належать до компетенції органів опіки та піклування відповідно до чинного законодавства України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно ч. 4 зазначеної статті, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Статтею\~7\~СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155\~СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 18\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 171\~СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Суд вважає, що позивач довів той факт, що сім`я знаходиться у скрутному становищі, зважаючи на викладене та у найкращих інтересах дітей є забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, поки мати не виправиться, є тимчасове відібрання дітей. За таких обставин, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до вимог\~ст.\~170\~СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. При задоволенні позову щодо відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів. У відповідності до статті 51\~Конституції України та статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1\~статті 12 цього Закону\~передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Відповідно до частити 1\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 29.10.2024 року з перерахуванням коштів на особистий рахунок кожної дитини до моменту повернення дітей у родину. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Outcome: approved