Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся\~до суду\~з позовом\~до Корюківської\~міської ради\~Чернігівської області\~про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно.\~Просить визнати\~за ним\~право власності\~на житловий\~будинок з\~надвірними будівлями\~(сарай\~Б-1\~дерев`яний,\~погреб В-1\~цегляний),\~які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є забудовником та фактичним власником побудованого житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Позивач вирішив зареєструвати своє право власності на побудований ним житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться на наданій йому у користування земельній ділянці, для вирішення даного питання звернувся до державного реєстратора Корюківської міської ради, який відмовив позивачу у реєстрації права власності на житловий будинок бо у нього не приватизована земельна ділянка під житловим будинком та відсутній акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку. За таких обставин позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 12.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі, у встановлений судом строк відзив не подав. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи будь\~яких інших клопотань на адресу суду не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом по справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Корюківка Чернігівської області, є зареєстрованим у м.Корюківка Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 22.05,2002 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області. Рішенням №36 від 18.02.1982 року виконавчого комітету Корюківської міської ради позивачу була виділена земельна ділянка під [ADDRESS] площею 600 м.кв. для індивідуального будівництва. Між позивачем та виконкомом Корюківської міської ради 05.05.1982 року був укладений Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, який посвідчений нотаріально, за умовами якого виконком Корюківської міської ради надає йому у безстрокове користування земельну ділянку під [ADDRESS] площею 600 м.кв. для індивідуального будівництва. Надана позивачу земельна ділянка була виділена в натурі, що посвідчується актом виносу в натурі земельної ділянки та розбивки будівель складеним представником районного архітектора, технічним бюро був виготовлений та погоджений з районним архітектором план земельної ділянки та червоних ліній забудови, позивачу був наданий дозвіл на проведення робіт підписаний архітектором технічного бюро та районним архітектором, після чого на наданій йому в користування земельній ділянці позивач розпочав будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, яке було закінчено через декілька років, після чого він вселився у побудований житловий будинок і у ньому проживав. Але після закінчення будівництва житловий будинок позивач не здав його в експлуатацію, тому акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку відсутній. Рішенням 11 сесії 06 скликання від 24.05.2012 року Корюківської міської ради позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовним розміром 0.06 га. по [ADDRESS] . На замовлення позивача Корюківським районним виробничим відділом Чернігівської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею у власність (02.01) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0.0620 га. [ADDRESS] . Але дана технічна документація не була подана позивачем до органу місцевого самоврядування для її затвердження, зазначена у ній земельна ділянка йому у приватну власність не передавалась, бо відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок який розташований на даній земельній ділянці. Рішенням Корюківської міської ради від 16.11.2015 року 2-й провулок Колгоспної був перейменований на вулицю Європейська. Зараз позивач вирішив зареєструвати своє право власності на побудований ним житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться на наданій йому у користування земельній ділянці, для вирішення даного питання звернувся до державного реєстратора Корюківської міської ради, який відмовив йому у реєстрації права власності на житловий будинок бо у позивача не приватизована земельна ділянка під житловим будинком та відсутній акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Земельна ділянка на якій розташований будинок позивача, була передана йому в користування на підставі рішення №36 від 18.02.1982 року виконавчого комітету Корюківської міської ради, у наступному між мною та виконкомом Корюківської міської ради 05.05.1982 року був укладений посвідчений нотаріально Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, за умовами якого виконком Корюківської міської ради надав позивачу у безстрокове користування земельну ділянку під [ADDRESS] площею 600 м.кв. для індивідуального будівництва згідно акту виносу в натурі земельної ділянки та розбивки будівель від 26.05.1982 року надана позивачу в користування земельна ділянка виділена в натурі, є План земельної ділянки та червоних ліній забудови, позивачу був наданий дозвіл на будівництво. Згідно довідки Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації, житловий будинок та надвірні будівлі побудовані позивачем без порушення будь-яких норм, дане будівництво не порушує прав інших осіб, спірний житловий будинок А-1 дерев`яний, 100% готовності має 20% зносу, загальна площа будинку становить 8710 м.кв., житлова площа складає 3910 м.кв., з надвірних будівель є сарай Б-1 дерев`яний потреб В-1 цегляний загальна інвентарна вартість майна становить 145474 грн., що і є ціною позову, по даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 власність не зареєстровано. Те, що саме позивач є забудовником та фактичним власником побудованого житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , та те, що саме він здійснював на законних підставах будівництво спірного житлового будинку на час видачі дозвільних документів на таке будівництво, підтверджується документально: довідкою Корюківського районного комунального підприємства «Рампа» бюро технічної інвентаризації про склад, належність спірної садиби та її інвентарну вартість; виготовленим технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами; будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику, у якому є: рішенням№36 від 18,02,1982 року виконавчого комітету Корюківської міської ради про виділення позивачу земельної ділянки під. [ADDRESS] площею 600 м.кв. для індивідуального будівництва, посвідчений нотаріально Типовий договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності укладений між позивачем та уповноваженим органом місцевого самоврядування, акт виносу в натурі земельної ділянки та розбивки будівель, План земельної ділянки та червоних ліній забудови; також вищевикладене підтверджується Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею у власність (02.01) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0.0620 га. [ADDRESS] . Крім позивача, на спірний житловий будинок з надвірними будівлями ніхто не претендує. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в підготовчому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 727, 37 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved