Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

У січні 2024 року [PERSON] (надалі за текстом позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] (надалі за текстом відповідач) грошові кошти згідно з борговою розпискою від 06.12.2022 у загальному розмірі 5032,03 доларів США, з яких: сума боргу складає 5000,00 доларів США; санкція у формі 3 % річних становить 32,03 долари США. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.12.2022 до нього\~ звернувся відповідач з проханням надати йому грошову позику у розмірі 5 000 доларів США. На підтвердження фактичної передачі суми грошей, після отримання коштів, відповідач власноруч написав розписку від 06.12.2022. Строк надання позики сплинув 31.10.2023, однак відповідач свої зобов`язання відповідно до домовленостей та умовам розписки у визначений строк не виконав. Станом на 17.01.2024 відповідач грошові кошти не повернув, тому позивач змушений звертатися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 22.01.2024 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні відповідачу грошові кошти в межах суми заявлених позовних вимог. Ухвалою судді від 23.01.2024 постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду і відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою суду сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень. Ухвалою суду від 15.05.2024 постановлено про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 07.11.2024 за клопотанням представника відповідача призначено проведення судової почеркознавчої експертизи; витрати за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] ; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 18.02.2025 до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи у зв`язку з ненадходженням оплати, і тому ухвала суду про призначення експертизи залишилася без виконання. Ухвалою суду від 20.02.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача адвокат Шаповалов П.В. не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет представника відповідача адвоката Олійник В.В. в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України, причини неявки відповідач суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06 грудня 2022 року між [PERSON] , як позикодавцем з однієї сторони, та [PERSON] , як позичальником, з другої сторони, укладено договір позики грошових коштів, про що складено розписку. У розписці зазначено, що [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошову суму в розмірі 5000 дол. США (п`ять тисяч), і зобов`язується повернути її в строк до 31.10.2023. Відомості про виконання позичальником [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми позики у строки, передбачені договором, матеріали справи не містять. Крім того, позивачем надано суду оригінал розписки, наявність у позикодавця оригіналу боргового документа свідчить про невиконання позичальником зобов`язань. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позивач надав відповідачу обумовлену договором суму грошових коштів, а відповідач зобов`язання з її повернення не виконав, позовні вимоги в частині суми боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому суд зауважує, що позивач обрав способом захисту свого права стягнення коштів саме у валюті договору - долари США. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних, суд враховує наступне. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Станом на момент настання строку виконання зобов`язань на території України запроваджено воєнний стан, який неодноразово продовжено і діє станом на час розгляду справи. Тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних за прострочення строку платежу у сумі 32,03 дол. США\~ не підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно наданої суду квитанції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1908,40 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 2498 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial