Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 22.10.2024 року [PERSON] звернулася в суд до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 23.12.2013 року перебувала в шлюбі з відповідачем, який 02.02.2024 року рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області було розірвано, а постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.09.2024 року рішення першої інстанції було залишено без змін. Позивач стверджує, що з 2018 року перебуває на постійному лікуванні та спостереженні лікарів через кардіологічні проблеми, а останнім часом її стан здоров`я погіршився. [PERSON] постійно перебуває на лікуванні у відділенні неврології КНП «Косівська ЦРЛ» та КНП «Кутська МЛ». В наслідок проблем зі здоров`ям позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності (загальні захворювання) з 05.11.2020 року довічно. У зв`язку з цим [PERSON] протипоказана фізична праця та робота у нічний час. Позивач зазначила, що приймає різні препарати та проходить рекомендовані обстеження, здає аналізи для визначення свого стану здоров`я, періодично робить КТ, що потребує фінансових затрат. Як особа з інвалідністю, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Косівської районної державної адміністрації і отримує державну соціальну допомогу особі з інвалідністю 3 групи загального захворювання, розмір якої становить 2361,00 грн. Вказаного розміру доходу позивачу не вистачає на лікування та проходження обстежень, а також на купівлю продуктів харчування, засобів особистої гігієни, транспортних витрат. Інших доходів у позивача немає. Колишній чоловік, [PERSON] , відмовляється матеріально допомагати [PERSON] , що і зумовило звернення до суду із вище зазначеним позовом. Таким чином, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання як непрацездатної колишньої дружини у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, з дня пред`явлення позову довічно. Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву Позиція учасників в судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача адвокат Синишин П.Є. вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі. Висловив доводи аналогічні позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач доводи позовної заяви категорично заперечив. Ствердив, що він дійсно зареєстрований як фізична особа підприємець, однак жодних доходів немає. Ні пенсії, ні будь яких інших соціальних виплат теж не отримує Крім того, ствердив, що позивачка дійсно має встановлену групу інвалідності, однак насправді вона не хвора. Вказану групу інвалідності, позивач купила, і саме відповідач надав їй 2000 доларів в свій час, щоб вона купила собі цю групу. Ствердив, що якщо суд постановить рішення про стягнення з нього аліментів, то він їх сплачувати не буде, оскільки немає з чого, адже немає жодного доходу. В задоволенні позову просив відмовити. Заяви та клопотання учасників справи. Разом із поданням позовної заяви [PERSON] подала клопотання про витребування доказів, а саме інформації про доходи [PERSON] з ГУ ДПС України в Івано-Франківській області. 11.04.2025 року представник позивача адвокат Синишин П.Є. через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про долучення доказів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від\~05.11.2024\~року позовну\~заяву [PERSON] \~прийнято до\~розгляду,\~відкрито провадження\~у справі\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням сторін\~та призначено\~справу до\~судового розгляду. Ухвалою суду від 07.01.2025 року розгляд справи ухвалено проводити в режимі відеоконференції. Ухвалою від 12.03.2025 року клопотання [PERSON] про долучення доказів повернуто позивачу без розгляду. Ухвалою від 09.04.2025 року витребувано докази в ГУ ДПС України в Івано-Франківській області, а саме інформацію про доходи [PERSON] 12.05.2025 року, суд перейшов до стадії ухвалення рішення, та призначив дату судового засідання для оголошення рішення 19.05.2025 року о 14 год. Однак в судове засідання, жоден із учасників не з`явився. Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в с. Яворів Косівського району Івано-Франкіської області (а.с.7-8). Відповідно до копії витягу з реєстру Кутської територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 23 грудня 2013 року (а.с.11). Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12-13). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.09.2024 року рішення Косівського районного суду від 02.02.2024 року Івано-Франківської області залишено без змін (а.с.14-17). Як вбачається з довідки № 232195 до акту огляду МСЕК, з 05.11.2020 року [PERSON] надано ІІІ групу інвалідності загального захворювання. Висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця та робота в нічний час (а.с.17). Як вбачається з виписок з медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого, виписок з історії хвороби, результатів медичних обстежень, [PERSON] систематично проходить лікування у кардіологічному та неврологічному відділах КНП «Косівська ЦРЛ» та КНП «Кутська МЛ». [PERSON] поставлений діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Ст. 2 Ризик 3 (високий). Гіпертензивне серце ГЛШ. Стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ у вигляді гіпертензивно-цефалгічного синдрому, вестибуло-атактичного синдрому. Ускладнений остеохондроз ГВХ з стійким корінцевим болевим синдромом (а.с.19-29). Відповідно до копії довідок від 15.03.2024 року № 1379 та від 19.09.2024 року № 2833, виданих УСЗН Косівської РДА Івано-Франківської області, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю 3 групи загального захворювання у розмірі 2100 грн. (вересень-грудень 2023 року) та 2361 грн. у січні-лютому 2024 року. У період з березня 2024 року по серпень 2024 року [PERSON] отримувала соціальну допомогу в розмірі 2361 грн. (а.с.30-31). Згідно довідки від 19.09.2024 року, наданої Відділом обслуговування громадян №9 Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області, [PERSON] , [INFO] не перебуває на обліку як одержувач пільг та субсидій на житлово-комунальні послуги (а.с.32). Відповідно до копії довідки від 17.10.2024 року, виданої Косівською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості, [PERSON] , [INFO] не зареєстрована в Косівській філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості (а.с.33). Як вбачається з копій розрахункових чеків, [PERSON] купляла лікарські засоби в аптеках м. Косів Івано-Франківської області, зокрема: Аритміл, Аспаркам, Диклофенак, Детралекс, Дексалгін, Вадідол, Фосфалюгель, Антраль, Біфрен, Трипліксам (а.с. 34-37). Згідно з інформацією з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.10.2024 року [PERSON] зареєстрований як фізична-особа підприємець (а.с.38). Відповідно до інформації, наданої Розтоківським старостинським округом Кутської селищної ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.46). Згідно з копією довідки від 20.01.2025 року № 22, [PERSON] з 20.01.2025 року знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділі №2 с. Білоберезка, КНП «Верховинська БЛ» (а.с. 64). Як вбачається з відповіді № 1176543 від 06.03.2025 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, у [PERSON] за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2024 року інформація щодо сум нарахованого доходу та сум утриманого з них податку за вказаний період в ДРФО відсутня (а.с.77). Відповідно до виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 06.02.2025 року по 25.02.2025 року та з 25.02.2025 року по 04.03.2025 року (а.с.93-95). Згідно листа з ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 22.04.2025 року, у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відомості щодо сум доходів, отриманих за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року відносно гр. [PERSON] відсутні. Відповідно до даних інформаційних систем ДПС, фізична особа-підприємець [PERSON] не використовував працю фізичних осіб на умовах трудового договору або інших умовах, передбаченим законодавством, відтак податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого із них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2022-2024 роки до контролюючого органу не подавав (а.с.97). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача отримувати допомогу від колишнього із подружжя у зв`язку з втратою працездатності. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частинами 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами 1 та 2 ст. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (ст. 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц. Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У постанові від 24.06.2021 року по справі № 759/6629/19 Верховний Суд зазначив, що призначення особі з інвалідністю відповідної пенсії по інвалідності або іншої соціальної виплати не може знаходитися у зв`язку із виплатами, які здійснює подружжя на утримання іншого подружжя, яке є особою із інвалідністю. Факт призначення державою пенсії по інвалідності не може впливати на факт призначення судом аліментів на утримання подружжя або ж виключати його. Рішенням Конституційного Суду №1-р/2024 від 29 жовтня 2024 року частину 4 статті 75 Сімейного кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України, а саме те, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Конституційний Суд України у цьому ж рішенні вказав, що нужденність одного з подружжя, який є непрацездатним, повинна встановлюватися із урахуванням співвідношення між його заробітною платою, пенсією, іншими доходами та тими потребами, які є важливими для його нормального життєзабезпечення. Конституційний Суд України зазначає, що потребу в матеріальній допомозі за наявності спору слід визначати в судовому порядку у кожному конкретному випадку у спосіб зіставлення доходів і витрат позивача та відповідача, а також перебування в особи (відповідача) на утриманні інших осіб (батьків, дітей від інших шлюбів тощо), що дасть можливість повною мірою визначити матеріальну потребу одного з подружжя і можливості іншого з подружжя в наданні утримання (аліментів) та забезпечить тому з подружжя, хто є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, можливість її отримати, а призначення особі відповідної пенсії або іншої соціальної виплати не може залежати від виплат, які здійснює один із подружжя на утримання іншого з подружжя. Призначення державою соціальних виплат не може впливати на призначення аліментів на утримання одного з подружжя або ж виключати можливість такого призначення. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено на 2025 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 2361 гривень. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2013 по 2024 рік. Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2024 року шлюб між сторонами було розірвано. 05.11.2020 року [PERSON] надано ІІІ групу інвалідності загального захворювання та зазначений висновок про умови та характер праці: протипоказана важка праця та робота в нічний час, що підтверджується довідкою МСЕК. Отже, [PERSON] отримала ІІІ групу інвалідності у 2020 році, за час перебування у шлюбі з [PERSON] . Встановлено, що розмір державної соціальної допомоги [PERSON] в 2024 році становив 2361 грн. на місяць, що відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». Суд враховує той факт, що позивач [PERSON] періодично проходить лікування, і згідно медичної документації, їй рекомендовані певні ліки. На підтвердження понесених витрат, [PERSON] надала копії фіскальних чеків про придбання ліків. Оцінюючи докази в цій частині, суд зауважує, що дійсно у фіскальних чеках відображена інформація про придбання ліків, а також жіночих гігієнічних засобів. В той же час, чеки з найменуванням ліків, не є тотожними лікам, які рекомендовані позивачу [PERSON] відповідно до медичних документів. Крім того, з вказаних фіскальних чеків, неможливо встановити, хто саме придбавав ліки позивач, чи інша стороння особа. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] як підставу для стягнення аліментів на своє утримання зазначала, що постійно перебуває на лікуванні, а отриманої соціальної допомоги їй не вистачає, щоб проходити відповідні обстеження, купляти продукти харчування, витрачати кошти на транспорт, щоб доїхати до закладів охорони здоров`я. Оцінюючи доводи в цій частині, суд звертає увагу, що згідно копії довідки серія 12ААВ №232195 (а.с.17) у графі 12 висновку, зазначено, що [PERSON] протипоказана важка фізична праця, та робота в нічний час. При цьому в індивідуальній програмі реабілітації інваліда №1452 зазначено, що за станом здоров`я [PERSON] доступні професії комірник, вахтер. Суд звертає увагу, що наявність ІІІ групи інвалідності, жодним чином не спростовує того факту, що позивач [PERSON] могла б працевлаштуватись за рівнем освіти, з врахуванням стану здоров`я. Крім того, звертаючись з позовом, [PERSON] зазначала, що відповідач [PERSON] зареєстрований фізичною особою підприємцем, та отримує високі доходи. Відподно до інформації, яка надана Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, відповідач [PERSON] , хоч і зареєстрований як фізична особа-підприємець, однак відомості щодо сум доходів, отриманих за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 року відносно нього відсутні. Крім того, [PERSON] не використовував працю фізичних осіб на умовах трудового договору або інших умовах, передбачених законодавством, відтак податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого із них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2022-2024 роки, до контролюючого органу не подавав. В судовому засіданні [PERSON] ствердив, що дійсно жодних доходів не отримує, і підприємницьку діяльність майже не здійснює. Жодних інших доходів немає. Чекає, коли зможе оформити пенсію по віку. Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь які відомості, що [PERSON] отримує будь-які доходи, та може надавати допомогу колишньому непрацездатному члену подружжя. Відповідно до ч.3 ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). Позивач хоча і являється інвалідом 3 групи загального захворювання, інвалідність була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім отримує соціальну допомогу по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, при цьому, відповідач [PERSON] хоча і є працездатним, однак не працює, жодних доходів не отримує, а в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що відповідач є власником жутлового будинку, земельних ділянок, чи має кошти на банківських рахунках, чи автомобіль у власності, що давало б підставу суду дійти висновку, що відповідач може отримувати будь які доходи. Отже звертаючись до суду з позовом, та стверджуючи, що відповідач отримує високі доходи, а тому повинен надавати позивачу [PERSON] аліменти на її утримання у зв`язку з непрацездатністю позивач не надала жодних доказів в цій частині. Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини слід відмовити. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати в справі - судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову в суд, слід віднести на рахунок держави. На підставі ст.ст.75,76 СК України, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: dismissed