Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача на користь Товариства суму заборгованості за Договором № 75795459 від 27.05.2021 у розмірі 21902,21 грн. Позов мотивовано тим, що 27.05.2021 ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] уклали Договір позики № 75795459. Відповідно до п. 2 Договору: сума Позики становить 6500.00 грн, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору. Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 30.12.2021 укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75795459. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75795459. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №75795459. Відповідно до розрахунку, заборгованість за тілом кредиту - 6500,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 15182,45 грн, інфляційні збитки - 189,85 грн, 3% річних - 29,91 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] 27.05.2021 уклали Договір № 75795459, відповідно до умов якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики (п.1). Відповідно до пункту 2 Договору про надання позики: Сума Позики становить 6500.00 грн, процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою, знижена процентна ставка -0,79 %, строк кредитування - 30 днів до 26.06.2021. Як видно із таблиці обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 24, зворот), загальний розмір процентів за весь період кредитування - 1540 грн. Договір підписано відповідачем електронним підписом - одноразовим цифровим ідентифікатором Qu2bqKy2BT . Як видно із довідки ТОВ «Фінекспрес» від 28.11.2024 №КД-00003284/ТНПП, компанія підтверджує прийняття та завершення 27.05.2021 платіжної операції про переказ коштів 6500 грн Задорожному Миколі ЕПЗ № [NUMBER] (а.с. 29, 31). Згідно із розрахунків ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" (а.с. 34-42), на виконання умов договору відповідач здійснював платежі - 27.06.2021 - 210,20 грн, 29.06.2021 - 2975,05 грн, 28.08.2021 - 3104,40 грн, разом - 6289,65 грн. 30.12.2021 укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Відповідно до пункту 6.1.4 договору, право вимоги переходить до Фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Як видно із актів приймання передачі від 30 грудня 2021 року (а.с. 53) ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" передав, а ТОВ «Вердикт капітал» прийняв на виконання умов договору Факторингу від 30.12.2021 реєстр боржників кількістю 3833. Відповідно до витягу із реєстру боржників (а.с. 59) до договору №30-12/2021 від 30.12.2021, за номером 3353 значиться право вимоги до [PERSON] за договором №75795459 на суму 21902,21 грн. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Пунктом 5.2 договору передбачено, що право вимоги вважається відступленим (переданими) Первісним кредитором на набутим (прийнятим) новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому вигляді. Такий акт та реєстр боржників підписаний 10.03.2023 (а.с. 9, 66-70), під номером 21984 значиться вимога до [PERSON] за договором №75795459 на суму 21902, 21 грн. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 27.05.2021 в електронній формі уклали Договір позики № 75795459, сума позики становить 6500.00 грн, строк кредитування - 30 днів до 26.06.2021. Факт видачі позики підтверджується довідкою ТОВ «Фінекспрес» від 28.11.2024 №КД-00003284/ТНПП. Як видно із розрахунків кредитора, проценти нараховувалися боржнику за період із 27.05.2021 по 11.11.2021, тоді як строк кредитування у договорі сторони погодили 30 днів, до 26.06.2021. Суд зазначає, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.28). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту, кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилався на правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 25-28). Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами відповідач ознайомився та погодився підписуючи договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за тілом кредиту та щодо сплати процентів, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. При цьому, надана позивачем роздруківка із сайту не може бути визнана належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Витяг з правил, який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17-ц (провадження №14-131цс19). Тому, суд вважає, що позивачем неправомірно нараховувалися відсотки поза межами строку кредитування, передбаченого договором - 30 днів. У додатку №1 до договору позики таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 24, зворот) загальний розмір процентів за весь період кредитування - 1540 грн, саме такий розмір відсотків суд вважає правомірним. При цьому, суд зазначає, що умова договору про нарахування відсотків поза межами строку кредитування не може застосовуватися, оскільки, як уже зазначено вище, поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Суд враховує, що у договорі зазначена процентна ставка за день користування кредитом одночасно у розмірі 0,79 % та 1,99 %. Разом із тим існує принцип Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party). (постанова ОП КЦС ВС від 18.04.2018 року у справі №753/11000/14-ц). Тому, суд бере до уваги саме процентну ставку 0,79 %. Виходячи із цієї процентної ставки проводив свій розрахунок і позивач здійснюючи розрахунки відсотків в межах строку кредитування. Суд враховує, що, як стверджує позивач у доданому розрахунку, на виконання умов договору відповідач здійснював платежі - 27.06.2021 - 210,20 грн, 29.06.2021 - 2975,05 грн, 28.08.2021 - 3104,40 грн, разом - 6289,65 грн. Отже, зважаючи на те, що за умовами кредитного договору відповідач повинен був повернути тіло кредиту - 6500 грн, відсотки у розмірі 1540 грн, разом - 8040 грн, позивачем повернуто 6289,65 грн, отже заборгованість за договором становить 1750, 35 (8040-6289,65) грн. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач просив стягнути 3 % річних в сумі 29,91 грн та інфляційні втрати за період із 30.12.2021 - 23.02.2022 в сумі 189,85 грн (а.с. 46). Разом із тим, враховуючи те, що, як установлено вище, сума боргу за цей період (55 днів) становила 1750,35 грн, інфляційні втрати будуть становити 7,91 (1750,35 Х 3/365 Х 55) грн, а інфляційні втрати 51,19 (1,0292?1)?1750,35) грн. Отже, підтвердженою є розмір заборгованості 1750,35 грн - тіло кредиту, 7,90 грн - 3 % річних та 51,19 грн - інфляційні втрати, разом - 1809.45 (1750,35+7,91 +51,19 ) грн. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Крім того, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18). Суду не надано доказів повернення відповідачем кредиту та відсотків. Зважаючи на те, що за договором факторингу від 30.12.2021 №30-12/2021 та договором відступлення від 10.03.2023 №10-03/2023/01 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги до Відповідача за договором №75795459, що підтверджується договорами, додатками до них, із [PERSON] в користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі: 1750,35 грн - тіло кредиту, 7,90 грн - 3 % річних та 51,19 грн - інфляційні втрати, разом - 1809,45 грн. Позивач при зверненні до суду із позовом поніс судові витрати на суму: 2422,40 грн - зі сплати судового збору, 9000 грн - витрат на правову допомогу, що підтверджується договором від 01.07.2024 (а.с17-21), заявкою на надання правової допомоги (а.с. 21) витягом із акту №1 про надання правничої допомоги АО «Лігал Ассістенс» від 31.01.2025 (а.с. 23), разом - 11422,40 (2422,40+9000) грн. Зважаючи на те, що позов задоволено частково - на суму 1809.45 грн із 21902,21 грн, що становить 8,26 %, в силу статті 141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути 943,49 (8,26 %, від 11422,40) грн судових витрат, пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі наведеного та

Outcome: partial