Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

21.03.2025 [PERSON] звернувся до ТОВ АФ «Вікторія» з позовом, в якому вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого він успадкував належну йому земельну ділянку з кадастровим номером 5920655300:01:006:0384. На момент смерті батька земельною ділянкою користувався відповідач. Підстави такого користування йому не були відомі, жодних договорів стосовно вказаної земельної ділянки його батько не залишив. На його звернення щодо підстав використання земельної ділянки та сплати йому орендної плати ТОВ АФ «Вікторія» відповіло відмовою. 22.05.2020 він отримав витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого стало відомо, що державним реєстратором 22.09.2017, тобто більше чим через півтора року після смерті батька, на підставі нібито укладеного між останнім і відповідачем 01.01.2013 договору оренди було внесено запис до реєстру про право оренди вказаної земельної ділянки ТОВ АФ «Вікторія» до 31.12.2027, розмір орендної плати 3648 грн 48 коп., що складає 5% від нормативної грошової оцінки землі. Він має сумніви щодо укладення цього договору його батьком. 04.06.2020 він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому орендної плати та надання примірника договору оренди, а 25.05.2020 - до державного реєстратора з проханням надати копію договору оренди. Але всі його звернення не дали ніякого результату. 13.04.2023 у нотаріуса він отримав свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку батька, але відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадщина належить йому з часу її відкриття, тим паче, що він проживав разом з батьком, про що було відомо відповідачу, а отже замінив його у зобов`язанні. 23.08.2023 він звернувся до відповідача із заявою про виплату орендної плати та надання примірника договору оренди. 17.04.2024 на його рахунок надійшло три платежі по 4000 грн, а примірник договору так і не було надано. 25.04.2025 він направив повторну заяву з вимогою сплатити решту коштів та надати примірник договору. Але до цього часу ні коштів, ні примірника договору не отримав. Зокрема, відповідачем не було сплачено орендну плату за 2016 2020 роки, а за 2021 2023 роки оренду плату було сплачено лише 17.04.2024. Посилаючись на викладене, на підставі ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, п. д) ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України [PERSON] просить розірвати договір оренди землі від 01.01.2013 та припинити державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим номером 5920655300:01:006:0384, проведену на підставі вказаного договору. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 24.03.2025 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. За клопотанням позивача витребувано у відповідача оригінал договору оренди земельної ділянки. 09.04.2025 до суду надійшов відзив представника ТОВ АФ «Вікторія» - адвоката Вовк Н.С., в якому вона вказує, що товариство користується спірною земельною ділянкою на підставі договору оренди, укладеного 01.01.2013 з [PERSON] , який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Останньому сплачена орендна плата з 2013 по 2015 роки. [INFO] батько позивача помер. Тривалий час [PERSON] не оформлював спадщину після смерті батька в частині спірної земельної ділянки. Останньому товариством роз`яснювалось, що в нього не виникли будь-які правомочності щодо земельної ділянки, при цьому він визнавав факт відсутності в нього свідоцтва про право на спадщину. Право власності на земельну ділянку позивач набув 13.04.2023, а товариство повідомив про це лише 23.08.2023 з пропуском встановленого законом строку. У 2024 році товариство сплатило позивачу чотирма платежами на загальну суму 17308 грн 68 коп. за оренду земельної ділянки. Вказане спростовує підставу позовних вимог щодо несплати орендної плати. Тоді як з 2016 року і по 2022 рік у ТОВ АФ «Вікторія» не було законних підстав сплачувати орендну плату не власнику земельної ділянки. Після вибуття (смерті) сторони орендодавця платити орендну плату немає кому доки спадкоємець не оформить своїх прав належним чином. Право отримувати орендну плату за чинним договором оренди землі новий власник землі набуває з моменту набуття права власності. Стороною договору оренди [PERSON] став 23.04.2023 і його права орендодавця не порушені. Посилаючись на викладене, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог (а. с. 57 - 60). 14.04.2025 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій останній зазначив, що відповідач визнає факт використання земельної ділянки, до того ж вона й раніше перебувала в оренді товариства на підставі договорів оренди від 28.03.2023 №913, від 18.03.2008 №862. Орендна плата його батьку за 2013 - 2015 роки не була сплачена. Товариство не сплачувало орендну плату і після смерті батька, а на його неодноразові звернення щодо її виплати, він отримував відмову з пропозицією укласти договір оренди від його імені. Вперше орендну плату за спірним договором оренди товариство сплатило 18.04.2024 за період з 2021 по 2023 роки, про що свідчать квитанції, надані відповідачем, а не за 2023 - 2024 роки як це вказано у відзиві на позовну заяву. За 2024 рік товариство сплатило орендну плату 06.12.2024. За 2016 2020 роки орендна плата взагалі не сплачена. Невиплата орендної плати за вказаний період, а також виплата орендної плати за 2021 2023 роки лише 18.04.2024 є систематичною невиплатою орендної плати за договором оренди землі, істотним порушенням його умов. З позицією представника відповідача, що він не був власником земельної ділянки, а тому й на отримання орендної плати за 2016 2022 роки не мав права, він не погоджується, оскільки спадщина належить спадкоємцеві з моменту її відкриття (а. с. 71 - 73). Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 15.04.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду. 01.05.2025 до суду надійшли заперечення представника відповідача адвоката Вовк Н.С., в яких вона зазначає, що орендна плата за договором від 01.01.2013 у 2013-2015 роках була сплачена [PERSON] через касу товариства, але письмові підтвердження цього не збереглися через закінчення строку їх зберігання. Сплата Головчуку П.М. орендної плати підтверджується платіжними документами товариства, строк зберігання яких не закінчився, за 2021-2024 роки. В умовах повномасштабного вторгнення первинні документи бухгалтерського обліку товариства були вивезені для схоронності в інше місце (інший регіон), а ті, по яким закінчився трирічний строк зберігання, знищені. Розрахункові рахунки товариства в банківських установах за той календарний період на сьогодні закриті, договір обслуговування банківського рахунку припинений. Для врегулювання спору, засвідчуючи добросовісний намір виконувати зобов`язання за договором оренди земельної ділянки та заінтересованість у збереженні орендних відносин з позивачем, ТОВ АФ «Вікторія» на ризик додаткових фінансових витрат переказало Головчуку П.М. 22009 грн у розмірі орендних платежів, які не міг отримати у зв`язку зі смертю його батько за 2016-2020 роки. Крім того, у справі підлягає застосуванню строк позовної давності. Посилаючись на викладене, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити (а. с. 126-127). Представник відповідача ТОВ АФ «Вікторія» - адвокат Вовк Н.С. просила відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності. Представник Миколаївської селищної ради Сумського району в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника селищної ради (а. с. 69, 94). Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] і [PERSON] (а. с. 107 зв.). На підставі рішення VII сесії 23 скликання Жовтневої селищної ради від 23.07.1999 [PERSON] було передано в приватну власність земельну ділянку площею 2,92 га (після уточнення 2,9154 га), якій у подальшому присвоєно кадастровий номер 5920655300:01:006:0384, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області (нині територія Миколаївської селищної ради Сумського району), про що 31.07.1999 видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-СМ №042064 (а. с. 110 зв. - 111, 112 зв. - 113). 01.01.2013 між [PERSON] і ТОВ АФ «Вікторія» укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого [PERSON] передав в оренду товариству земельну ділянку з кадастровим номером 5920655300:01:006:0384 строком на 15 років з 01.01.2013 до 31.12.2027 з урахуванням періоду ротації основної сівозміни (а. с. 53 - 54). Відповідно до п. 3.1, 4.1 4.4 договору оренди право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав на підставі договору оренди та діє на весь строк дії договору. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати в рік становить 3648 грн 48 коп., що складає 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4 цього договору (72969 грн 67 коп.). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного поточного року оренди. За домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися в натуральній формі (зерно, сіно, олія та інше), або відробітковій формі (надання послуг: культивація, оранка, транспортні послуги та інші) по діючим цінам на продукцію, роботи та послуги. Передача продукції та надання послуг у рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Згідно з п. 13.4, 13.6, 15.1, 15.2 дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього договору. Цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами. Право користування земельною ділянкою за цим договором виникає з моменту передачі земельної ділянки орендарю. 01.01.2013 між орендодавцем і орендарем були підписані акти прийому-передачі земельної ділянки в оренду та визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а. с. 55). Право оренди ТОВ АФ «Вікторія» за вказаним договором оренди від 01.01.2013 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.09.2017 на підставі рішення державного реєстратора Миколаївської селищної ради Білопільського району Терещенком В.О. від 26.09.2017, індексний номер 37260409 (а. с. 52). 13.12.2014 [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно заповів своєму синові [PERSON] (а. с. 107). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а [INFO] - мати [PERSON] (а. с. 10, 10 зв.). Згідно з довідкою Миколаївської селищної ради Сумського району від 18.01.2022 №23 [PERSON] постійно до дня смерті був зареєстрований та проживав за адсреою: [ADDRESS] , разом зі співмешканкою [PERSON] , синами [PERSON] , [PERSON] (а. с. 106 зв.). 04.06.2020 [PERSON] надіслав ТОВ АФ «Вікторія» лист з рекомендованим повідомленням, в якому вказав, що він є фактичним власником земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:01:006:0384, яку успадкував після смерті батька, але свідоцтво про право на спадщину не може отримати через брак коштів. Просив товариство надати йому примірник договору оренди та сплатити кошти за використання земельної ділянки. У додатках до листа зазначив копію заповіту (а. с. 21 - 21 зв.). 14.02.2022 позивач звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Бойко О.І. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька (а. с. 102). 13.04.2023 приватний нотаріус Бойко О.І видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №471, відповідно до якого [PERSON] успадкував за заповітом після смерті батька [PERSON] земельну ділянку площею 2,9154 га з кадастровим номером 5920655300:01:006:0384 (а. с. 118 зв.). Крім того, судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 24.09.2012 №743 позивачу передана в приватну власність земельна ділянка площею 2 га, з кадастровим номером 5920655700:01:005:1041, яку останній на підставі договору оренди, укладеного з відповідачем ТОВ АФ «Вікторія» 01.05.2014, передав товариству в оренду, за що йому належним чином сплачувалася орендна плата (а. с. 11 - 17). 23.08.2023 [PERSON] листом з описом вкладення надіслав ТОВ АФ «Вікторія» вимогу сплатити орендну плату за використання земельної ділянки 5920655300:01:006:0384, надати йому примірник договору оренди. До листа додав копію свідоцтва про право на спадщину, а також зазначив реквізити свого банківського рахунку (а. с. 29 - 30). Вказаний лист представник ТОВ АФ «Вікторія» отримав 25.08.2023 (а. с. 29 зв. - 31). Згідно з платіжними відомостями від 18.04.2024 №96, 97, 98 ТОВ АФ «Вікторія» сплатило [PERSON] по 4401 грн 80 коп. орендної плати за 2021, 2022, 2023 роки (а. с. 64 - 65). 25.04.2024 листом з описом вкладення [PERSON] надіслав ТОВ АФ «Вікторія» вимогу про сплату орендної плати за 2016-2021 роки. У листі зазначив, що 17.04.2024 на банківський рахунок він отримав три платежі по 4000 грн, які вважає орендною платою за 2022-2024 роки, але земельна ділянка належить йому з 2016 року, тобто з моменту відкриття спадщини (а. с. 31 зв. - 32 зв.). Відповідно до платіжної відомості від 06.12.2024 №321 ТОВ АФ «Вікторія» сплатило Головчуку П.М. 4103 грн. 28 коп. орендної плати за 2024 рік (а. с. 63 зв.). Згідно з платіжними відомостями від 24.04.2025 №110, 111, 112, 113, 114, які були долучені представником відповідача до заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, ТОВ АФ «Вікторія» перерахувало на рахунок [PERSON] п`ятьма платежами по 4401 грн 80 коп., а загалом 22009 грн орендної плати (а. с. 86 - 88). Як зазначив представник відповідача ці кошти є доказом наміру врегулювання спору та засвідчують добросовісний намір товариства виконувати зобов`язання за договором оренди земельної ділянки та заінтересованість у збереженні орендних відносин з позивачем, ризик його додаткових фінансових витрат, та перераховані в розмірі орендних платежів, які не міг отримати у зв`язку зі смертю його батько за 2016-2020 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 1, 13 вказаного Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як вбачається з ч. 1 ст. 15 зазначеного Закону, у редакції, яка діяла на час укладення спірного договору оренди, істотними умовами договору оренди землі, серед іншого є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 526, ст. 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частинами першою і другою статті 651\~ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з п. д) ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, тобто два та більше випадки. При цьому систематична сплата орендної плати не в повному обсязі, визначеному договором, тобто неналежне виконання умов договору як і невиконання, також є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі №183/262/17). Отже, за загальним правилом у разі наявності вини орендаря в систематичній несплаті орендної плати (два та більше випадки) орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди землі. Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать, а навпаки доповнюють одні одних. Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби. У разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України. Погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати). Саме такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2024 у справі №918/391/23. Відповідно до ч. 6 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, у редакції, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 3, абз. 5 ч. 5 ст. 3,п. 1 ч. 1 ст. 4, п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, яка діяла на час відкриття спадщини, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Державній реєстрації прав підлягає про власності. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1481 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа,\~яка набула\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~протягом одного\~місяця з\~дня набуття\~права власності\~на неї\~зобов`язана повідомити\~про це\~її користувачів\~із зазначенням: кадастрового\~номера (за\~наявності),\~місця розташування\~та площі\~земельної ділянки; найменування\~(для\~юридичних осіб),\~прізвища,\~ім`я,\~по батькові\~(для\~фізичних осіб)\~нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. З огляду на викладене, починаючи з дня отримання свідоцтва про право на спадщину, тобто з 13.04.2023, у позивача виникло право вимагати від ТОВ АФ «Вікторія» сплатити орендну плату за використання земельної ділянки з кадастровим номером 5920655300:01:006:0384 починаючи з 2016 року, тобто з часу відкриття спадщини, про що позивач повідомив відповідача листом з описом вкладення. Вказаний лист відповідає вимогам ч. 3 ст. 1481 ЗК України та був отриманий товариством 25.08.2023. Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору. Доводи представника відповідача про те, що позивач повідомив товариство про набуття права власності на земельну ділянку з порушення місячного строку для такого повідомлення, є безпідставними, оскільки законом не встановлені наслідки пропуску такого строку. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.09.2021 у справі №274/4716/20. Крім того, матеріали справи не містять доказів спроб орендаря здійснити оплату за 2016-2023 роки до обізнаності про спадкоємця орендодавця, так і після обізнаності про нього, тобто з серпня 2023 року, відповідно до умов договору оренди землі, а саме: здійснення оплати до 31 поточного року. Враховуючи визначений у договорі оренди від 01.01.2013 строк виплати орендної плати до 31 грудня кожного поточного року оренди до 31.12.2023 товариство повинно було сплатити позивачу орендну плату за 2016 - 2023 роки, яка не виплачувалася у зв`язку зі смертю попереднього орендодавця. У той же час у порушення умов договору товариство виплатило орендну плату позивачу лише 18.04.2024 і тільки за 2021, 2022, 2023 роки (а. с. 64 - 65). 25.04.2024 [PERSON] листом з описом вкладення надіслав ТОВ АФ «Вікторія» вимогу про сплату орендної плати за 2016-2021 роки. 06.12.2024 товариство сплатило позивачу орендну плату за 2024 рік (а. с. 63 зв.). Лише під час розгляду справи в суді 24.04.2025 товариство виплатило позивачу 22009 грн орендної плати (а. с. 86 - 88). Як зазначила представник відповідача ці кошти є доказом наміру врегулювання спору та засвідчують добросовісний намір товариства виконувати зобов`язання за договором оренди земельної ділянки та заінтересованість у збереженні орендних відносин з позивачем, ризик його додаткових фінансових витрат, та перераховані в розмірі орендних платежів, які не міг отримати у зв`язку зі смертю його батько за 2016-2020 роки. Також стороною відповідача в заявах по суті справи було зазначено, що платіжні документи про виплату орендної плати до 2021 року не збереглися у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, а банківські рахунки закритті, договори їх обслуговування припиненні. За загальними правилами доказування, визначеними ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, оскільки вказані документи є платіжними і з них можливо встановити періоди нарахування (постанова Верховного Суду від 23.06.2022, справа №193/805/20). У той же час, всупереч вказаним вимогам представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження своєчасної сплати орендної плати за 2016-2020 роки. Суд критично ставиться до посилання представника відповідача про те, що документи про виплату орендної плати за вказаним період не збереглися, оскільки відповідач не позбавлений можливостей отримати вказані відомості від податкової або установи банку, в якій обслуговувався рахунок товариства, навість якщо він закритий. Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що вказані документи були знищені за закінченням строку зберігання. Таким чином, порушення строків виплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою полягає в несвоєчасній її виплаті з моменту виникнення в позивача вимагати такої виплати, а саме: за 2021, 2022, 2023 роки орендна плата виплачена лише 18.04.2024, а не в грудні 2023 року, за 2016-2020 роки орендна плата сплачена лише 24.04.2025, а не в грудні 2023. Тобто відповідач систематично не виплачував орендну плату за спірним правочином. Факт систематичного порушення договору оренди щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору, як свідчить усталена судова практика Верховного Суду. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 15.09.2021 у справі №274/4716/20 «здійснюючи оплату за договорами оренди землі у січні 2021 року, ТОВ «А.Т.К.» порушило умови вказаних договорів щодо строків її здійснення, а враховуючи те, що з часу обізнаності про нового власника земельних ділянок, тобто з липня 2020 року, відповідач не здійснив оплату за 2018-2019 роки до 31 грудня 2020 року, вбачається систематична несплата орендної плати за договорами оренди землі, що є підставою для їх розірвання». Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253, 260 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Доводи представника відповідача, що позивачем пропущено позовну давність є необґрунтованими, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі у зв`язку із систематичним триваючим порушенням істотних умов договору, а тому позовна давність застосуванню не підлягає. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.11.2022 у справі №131/891/19-ц. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.01.2013, укладений між [PERSON] і ТОВ АФ «Вікторія». Що стосується позовної вимоги про припинення державної реєстрації іншого речового права права оренди земельної ділянки, то суд дійшов наступного висновку. До 01.01.2013 реєстрації підлягав сам договір оренди, а вже після цієї дати реєстрації підлягає право оренди, а не договір. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про розірвання договору оренди саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення речових прав оренди землі за відповідачем. Відтак, пред?явлення власником нерухомого майна вимоги про припинення державної реєстрації права оренди за відповідачем не є необхідним для ефективного відновлення його права. З огляду на викладене, оскільки рішення суду про розірвання договору оренди землі є самостійною підставою для подальшої державної реєстрації державним реєстратором припинення речового права оренди землі, тому в її задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 968 грн 96 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial