Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому з урахуванням зміни предмету позову, просив визнати договір міни, укладений, між [PERSON] та [PERSON] 11.03.2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е., зареєстрований в реєстрі за № 262, договором купівлі-продажу 4/9 частин в праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] , за умовами якого [PERSON] є покупцем, а [PERSON] продавцем цього майна; перевести на [PERSON] права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу, що укладався та посвідчувався як договір міни, між [PERSON] та [PERSON] 11.03.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е., зареєстрований в реєстрі за № 262; виплатити [PERSON] з депозитного рахунку Святошинського районного суду міста Києва внесену [PERSON] грошову компенсацію за 4/9 частки в праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] , в розмірі 273 588,16 грн; судові витрати покласти на відповідачів. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що у вересні 2020 року йому стало відомо, що [PERSON] набув право власності на 4/9 часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору міни укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 11.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е. за реєстровим № 262. Власником інших 5/9 часток в цій квартирі є він: на 1/4 частку- на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.04.2003 року Святошинською у м.Києві районною радою згідно розпорядження № 705; на 11/36 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим №6-887, виданого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. 03.12.2020року, право власності зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно. Він вважає договір міни удаваним правочином, який приховує інший правочин, а саме, договір купівлі-продажу, чим порушується його переважне право на купівлю частки у праві спільної часткової власності. 13.01.2020 року приватний нотаріус КМНО Сибіга С.Е. передала йому заяву [PERSON] від 21.12.2019 року ( від імені якого, на підставі довіреності, діяла [PERSON] ) про те, що [PERSON] має намір продати належні йому 4/9 частки у квартирі за адресою : [ADDRESS] за ціною 900 тис. грн, та просила повідомити нотаріуса у місячний термін від дня отримання цієї заяви про згоду купити квартиру або відмовитися від переважного права на купівлю цієї частки, в протилежному випадку, зі спливом цього строку, 4/9 частки квартири будуть продані іншій особі. У той же день, 13.01.2020 року, він подав приватному нотаріусу КМНО Сибізі С.Е. заяву про те, що він готовий придбати майно за оголошеною ціною та просив зв`язатися з ним за зазначеними у заяві номерами телефонів, коли продавець визначить дату продажу, однак надалі з ним ніхто не вів перемовин з приводу укладення договору купівлі- продажу спірної частки квартири. За умовами договору міни [PERSON] обміняв належні йому на праві власності 17/100 часток у праві спільної часткової власності з 19/100 у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , на належні [PERSON] 4/9 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . В свою чергу, за умовами Договору міни (пункт 2) [PERSON] поміняв 4/9 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] на належні [PERSON] на праві власності 17/100 часток у праві спільної часткової власності з 19/100 у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Квартира (об`єкт 1), 17/100 часток у праві власності на яку відчужується за договором міни, в цілому складається з чотирьох кімнат загальною площею 93,5 кв.м., житловою 51,7 кв.м. та згідно Висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «СТАНДАРТ КОНСАЛТИНГ» від 11.02.2019р. ринкова вартість складає 273 588,16 грн (пункт 3). Квартира 4/9 частки у праві спільної часткової власності, на яку відчужується (об`єкт 2), в цілому складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею , загальною площею 92.9 кв.м. та згідно Висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «СТАНДАРТ КОНСАЛТИНГ» від 20.02.2019 року, ринкова вартість складає 677 202 грн. (пункт 4). За висновком про оцінку майна від 11.02.2019 року об`єкту 1 (19/100 часток у праві спільної часткової власності на житлову квартиру [ADDRESS] ), здійснену ТОВ «СТАНДАРТ КОНСАЛТИНГ», оціночна вартість складає 305 775 грн. Відповідно, нотаріусом вирахувано оціночну вартість частки 17/100 із 19/100 нерухомого майна у сумі 273 588,16 грн. Об`єкт 2 (16/36 часток у праві власності на житлову квартиру [ADDRESS] оцінений у 677 202 грн. Отже, вартість майна, яке відчужив [PERSON] , у 2,5 рази перевищує вартість майна, яке він отримав за договором міни від [PERSON] . Отже, [PERSON] став покупцем 4/9 частки об`єкту 2 за ціною 273 588,16 грн, відповідно, [PERSON] став покупцем 17/100 частки об`єкту 1 за ціною 677 202,00 грн без доплати. Одразу, у цей же день - 11.03.2020 року [PERSON] , після реєстрації права власності на набуте ним на підставі спірного договору міни майно (17/100 частки об`єкту 1), відчужив його [PERSON] на підставі укладеного між ними договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Сибігою С.І. за реєстровим номером № 263 за 49 500,00 грн. Приватний нотаріус КМНО Сибіга С.Е. 11.03.2020 року за участю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] посвідчувала наступні угоди: 18:09:54 - посвідчений договір дарування [PERSON] 2/100 частки, із належних йому 19/100 часток, у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , реєстровий №261; 19:22:52 - посвідчений договір міни [PERSON] належних йому 4/9 часток у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , на 17/100 часток (залишок після дарування 2/100 часток), належних [PERSON] , у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , реєстровий № 262; 20:14:44 - посвідчений договір купівлі-продажу [PERSON] у [PERSON] належних йому 17/100 часток, у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , реєстровий № 263. Це свідчить про те, що воля сторін у договорі міни була направлена на досягнення правових наслідків, пов`язаних із договором купівлі-продажу, а договір міни був укладений саме для приховування цієї справжньої волі, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся з позовом та просить його задовольнити. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021 року визначено головуючого суддю Кириленко Т.В. (т. 1 а.с. 28). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження (т.1 а.с. 30-31). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сибіги С.Е. належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу 17/100 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за № 263 від 11.03.2020 року та належним чином засвідчену копію довіреності посвідченої Заїкою Н.В., консулом Генерального Консульства України в м. Торонто/Канада, 14.11.2018 року за реєстровим номером № 573-1803 на підставі якої було [PERSON] від імені [PERSON] укладено спірний договір міни (т. 1 а.с. 116-117). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.02.2023 року залучено до участі у справі співвідповідача - [PERSON] , [INFO] , роз`яснено йому права та обов`язки передбачені ст.ст. 43, 49 ЦПК України (т. 2 а.с. 43-44). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.02.2023 року постановлено звернутись до компетентного органу Канади - Department of Justice Canada Constitutional, Administrative and International Law Section (284 Wellington Street, OTTAWA, Ontario, Canada K1A 0H8) з судовим дорученням про надання правової допомоги; доручено компетентному органу Канади - Department of Justice Canada Constitutional, Administrative and International Law Section вручити відповідачу у цивільній справі № 753/10087/21 - [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS], копію цієї ухвали, а також копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документі (т. 2 а.с. 45-48). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.04.2023 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 45,4 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (т. 2 а.с. 59-60). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2023 року призначено повторний автоматичний розподіл справи (т. 2 а.с. 67). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (т. 2 а.с. 68-69). Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 15.06.2023 року прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження суддею Твердохліб Ю.О. та розпочато підготовче судове засідання (т.2 а.с. 70). 28.08.2023 року до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог до нього в повному обсязі. Вказує, що згідно договору міни від 11.03.2020 року він обміняв належну йому частку квартири у розмірі 17/100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на належну [PERSON] частку у розмірі 4/9 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Сибігою С.Е. та зареєстровано в реєстрі за № 262 з подальшою державною реєстрацією. Сторони правочину, досягли згоди за всіма істотними умовами договору, зокрема була проведена оцінка ринкової вартості обох об`єктів нерухомості. Після укладання договору міни від 11.03.2020 року була здійснена державна реєстрація за [PERSON] права власності на частку квартири у розмірі 4/9 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а за [PERSON] на частку квартири у розмірі 17/100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що укладений договір міни є удаваним правочином, який відповідач вчинив для приховання договору-купівлі продажу, а права покупця за договором мають перейти до нього, як особи яка має переважне право на купівлю частки майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Однак, за рік до підписання договору міни, а саме 27.12.2018 року нотаріусом Боднар Н.В. на підставі заяви [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , було направлено повідомлення [PERSON] за місцем його фактичного проживання та місцем реєстрації про продаж частки майна, яка належить [PERSON] . Також, за два з половиною місяці до підписання договору міни, а саме 31.12.2019 року нотаріусом Сабігою С.Е. на підставі заяви [PERSON] , яка діяла імені [PERSON] було направлено повідомлення [PERSON] за місцем його фактичного проживання та місцем реєстрації про продаж частки майна, яка належить [PERSON] . Позивач, після отримання зазначених письмових повідомлень нотаріусів, - особисто з`являвся за робочими адресами обох нотаріусів та висловлював у гучній формі своє незадоволення, що свідчить про те, що намір продажу [PERSON] належної йому частки майна у розмірі 4/9 квартири був відомий [PERSON] . Вважає, що ведення перемовини з позивачем щодо продажу, належної [PERSON] частини квартири є правом співвласника, проте такі перемовини не свідчать, що змінивши свій намір у подальшому укладання такого договору і укладання іншого правочину, у порядку та спосіб встановлений законом, є наслідком його недійсності. [PERSON] на більш вигідних для нього умовах розпорядився належним йому майном, при цьому не порушуючи права позивача, оскільки укладання спірного договору міни відбулось відповідно вимог діючого законодавства. Окрім заявлених позивачем позовних вимог, матеріали справи не містять інших доказів, на підтвердження наміру [PERSON] здійснити продаж належної йому частини квартири (розміщення інформації о продаж квартири на дошках для оголошень чи у засобах масової інформації, замовлення брокерських послуг і тому подібне). Позовна заява ні інші матеріали, які були надані позивачем не містять обставин та підтверджень тим обставинам, що воля обох сторін правочину була спрямована на встановлення інших цивільно- правових відносин ніж тих, що виникли між сторонами в результаті складення оспорюваного договору міни або настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином (т. 2 а.с. 99-108). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.11.2023 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову (т. 2 а.с. 216-217). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.11.2023 року доручено компетентному органу Канади вручити [PERSON] документи (т. 2 а.с. 218-221). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2024 року відновлено провадження у справі (т. 2 а.с.239). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.11.2023 року, 19.02.2024 року, 17.09.2024 року постановлено звернутись до компетентного органу Канади - Ministry of the Attorney General (Ontario Court of Justice 393 Main Street Haileybury, Ontario P0J 1K0, Canada) з судовим дорученням про надання правової допомоги, доручено вручити відповідачу [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS], копію цієї ухвали, а також копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (т. 2 а.с. 218-221, т. 3 а.с. 13-16, т.3 а.с. 54-57). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.01.2024 року, 05.08.2024 року та 17.01.2025 року відновлено провадження у справі (т. 2 а.с. 239, т.3 а.с. 33, т. 3 а.с. 99). 17.09.2024 року до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові пояснення по справі, у яких просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вказала, що заявлено позивачем вимога про визнання спірного договору міни від 11.03.2020 року договором купівлі-продажу є неналежним способом захисту. Щодо позовної вимоги про переведення прав та обов`язків покупця, то позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з моменту укладення спірного договору міни від 11.03.2020 року і внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно до дати подання позовної заяви до суду (тобто до 14.05.2020 року) мину 1 рік 2 місяці 3 днві. При цьому позивач вказує, що нібито довідався про факт порушення його права лише у вересні 2020 року, після отримання від нотаріуса заяви [PERSON] про намір вселення. Однак, не повідомив суду поважних причин чи обставин, які б перешкоджали йому довідатись про наявність оспорюваного договору міни раніше, по факту укладення цього договору, зокрема з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дані якого є відкритими. Щодо внесення позивачем суми коштів на депозитний рахунок суду у розмірі 300 978,67 грн, вважають, що позивач зобов`язаний був внести на депозитний рахунок грошову суму, як за договором купівлі-продажу, з позиції позивача прихованим під виглядом договору міни від 11.03.2020 року, нібито повинен був сплатити відповідач [PERSON] , як покупець спірних 4/9 часток квартири, виходячи з дійсної ринкової вартості зазначеної частини квартири станом на час розгляду справи. Проте матеріали справи не містять доказів підтвердження дійсної (ринкової) вартості спірної 4/9 квартири (т. 3 а.с. 66-72). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2025 року зобов`язано [PERSON] надіслати судові документи безпосередньо поштою відповідачу [PERSON] , [INFO] ([ADDRESS]) (т. 3 а.с. 102-104). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду ( т.3 а.с. 126-128). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням зміни предмету позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечувала щодо позовних вимог, також зазначила про пропуск позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації (т. 3 а.с. 122) та оголошеннями на офіційному сайті судової влади (т. 3 а.с. 78, 133, 146). У встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сибіга С.Е. у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.10.1995 року квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності: [PERSON] - 1/4 частини, [PERSON] - 1/4 частини, [PERSON] - 1/4 частини, [PERSON] - 1/4 частини (т. 1 а.с. 167). [PERSON] належить 11/36 частини квартири, що знаходиться за адреса: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.12.2020 року (т. 1 а.с. 10). 27.12.2018 року нотаріус Бондар Н.В. направила на адресу [PERSON] повідомлення про намір продати належну [PERSON] 1/4 частину квартири за адреса: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 123). 21.12.2019 року нотаріус Сибіга С.Є. направила на адресу [PERSON] повідомлення про намір продати належну [PERSON] 1/4 частину квартири за адреса: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 124). 13.01.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сибіги С.Е. з заявою, у якій вказав, що 13.01.2019 року він отримав від громадянина [PERSON] , що діє в особі громадянки [PERSON] на підставі довіреності, інформацію про намір продати належні [PERSON] 4/9 частки квартири [ADDRESS] , та висловив намір про готовність придбати вищезазначене майно за ціною, зазначеною у заяві (т. 1 а.с. 15). 11.03.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , в особі представника [PERSON] , укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сибігою С.Е., зареєстрований в реєстрі за № 262 (т. 1 а.с. 52-54). Згідно п. 1 договору міни [PERSON] міняє належні йому на праві власності 17/100 часток у праві спільної часткової власності з 19/100 у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , на належні на праві приватної власності [PERSON] 4/9 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно п. 2 договору міни [PERSON] міняє належні йому на праві власності 4/9 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] на належні на праві приватної власності [PERSON] 17/100 часток у праві спільної часткової власності з 19/100 у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно п. 3 договору міни квартира, 17/100 часток у праві власності на яку відчужуються за цим договором (об`єкт 1), в цілому складається з чотирьох кімнат загальною площею 93,5 кв.м., житловою 51,7 кв.м. Ринкова вартість об`єкту 1 згідно висновку про об`єкт оцінки пароль пошуку звіту про оцінку НГЧРЖД705428, зроблений оцінювачем ТОВ «СТАНДАРТ КОНСАЛТИНГ» від 11.02.2019 року становить - 273 588,16 грн. Згідно п. 4 договору міни квартира, 4/9 частини у праві спільної часткової власності на яку відчужуються (Об`єкт 2), в цілому складається з 4 житлових кімнат, жилою площею - 61,9 кв.м., загальною площею - 92,9 кв.м. Ринкова вартість об`єкту 2 згідно висновку про об`єкт оцінки пароль пошуку звіту про оцінку ИИМЦЛТ247753, зроблений оцінювачем ТОВ «СТАНДАРТ КОНСАЛТИНГ» від 20.02.2019 року становить - 677 202 грн. Згідно п. 4 договору міни обмін об`єктів проводиться без доплати. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України визначальним для формування правовідносин є принцип свободи договору, сутність якого полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше, можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 658 ЦК України приймати рішення про відчуження майна має право лише його власник. Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, шляхом волевиявлення сторін на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16-ц. Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги). Відповідно до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів (частина перша статті 362 ЦК України). Частиною четвертою статті 362 ЦК України передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що передбачені положеннями статті 362 ЦК України обмеження щодо розпорядження своєю часткою стосуються лише продажу частки співвласником. Переважне право інших співвласників на придбання частки не існує у випадках її відчуження іншим чином: шляхом укладення договорів міни, дарування, ренти (якщо майно передається безоплатно - стаття 734 ЦК України), довічного утримання, спадкового договору або складання заповіту. Крім того, інші співвласники позбавлені переважного права на купівлю частки у праві спільної часткової власності у випадку її продажу з публічних торгів. Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 травня 2022 року у справі № 520/2224/19-ц. Статтею 716 ЦК України встановлено, що до договору міни застосовуються загальні положення, зокрема, про купівлю-продаж або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Договір купівлі-продажу є оплатним, двостороннім та консенсуальним. При цьому, вартість відчужуваного майна сплачується продавцеві лише у грошовому вираженні, тому істотною умовою договору є ціна, визначена сторонами шляхом обопільної згоди. Договір міни, як і договір купівлі-продажу, є відплатним, оскільки передбачає надання зустрічного задоволення за переданий у власність товар. Однак, особливість договору міни полягає в характері зустрічного задоволення. Якщо у договорі купівлі-продажу покупець зобов`язаний сплатити за передане йому у власність майно певну грошову суму, то у договорі міни оплата за переданий у власність товар здійснюється у вигляді передачі іншого товару, виконання робіт чи надання послуг. За договором міни у його сторін виникає взаємний двосторонній обов`язок, та відповідне йому право вимоги, передати саме майно, при цьому компенсація різниці вартості майна не є обов`язковою умовою такого договору і залежить виключно від волевиявлення сторін угоди. Отже, характерною особливістю, що відрізняє договір міни від інших правочинів, є саме обмін одного товару (майна) на інший товар (майно). Крім цього, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю, проте такого права він не має при укладенні договору міни. Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст, тому, оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків. Подібна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 927/1099/22, від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16-ц, від 15 червня 2018 року у справі № 916/933/17. У постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16, від 24 грудня 2014 року в справі № 6-32466св14, від 22 травня 2013 року в справі № 6-5673св13 зроблено висновок про те, що позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. У свою чергу суди повинні оцінити зазначені доводи, подані сторонами докази та здійснити правильну кваліфікацію правочину, виходячи із відносин, які реально склались між його сторонами. Стаття 13 Конституції України гарантує та забезпечує усім власникам рівні умови здійснення їх прав. Згідно ст. 19 Конституції України Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Слід зазначити, що у відповідності до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конституційним принципом в Україні є принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України), громадяни здійснюють свої права за принципом "дозволено все, що прямо не заборонено законом", а державні органи та їх посадові особи - за принципом "дозволено лише те, що прямо визначено законом". Україна визнає пріоритет загальнолюдських цінностей, дотримується загальновизнаних норм і принципів міжнародного права. Предметом цього позову є визнання договору міни, укладеного 11.03.2020 року між [PERSON] та [PERSON] , договором купівлі-продажу 4/9 частини в праві спільної часткової власності на кв. [ADDRESS] , та переведення на [PERSON] прав та обов`язків покупця за цим договором купівлі-продажу. Відповідно до договору міни [PERSON] поміняв належні йому на праві власності 4/9 частини спірної квартири, вартістю - 677 202,00 грн, на належні [PERSON] 17/100 часток у праві власності на квартиру вартістю 273 588,16 грн, без доплати. Зі змісту договору міни вбачається, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України . Отже, [PERSON] , укладаючи договір міни без доплати, законно розпорядився своїм майном. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір,

Outcome: dismissed