Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

27.01.2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі представника Романенка М.Е. звернулося до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 травня 2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» https://miloan.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №3802907. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №3802907 від 01.05.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті URL https://miloan.ua/. Тобто, відповідачка [PERSON] уклала договір з ТОВ «МІЛОАН», яким на підставі платіжного доручення були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок відповідачки в сумі 6300,00 грн. Однак відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. Представник позивача також посилається на те, що 10 серпня 2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 06Т, ТОВ «МІЛОАН» було відступлено право вимоги за кредитним договором №3802907 від 01 травня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а останнє набуло права вимоги до відповідачки [PERSON] за вказаний кредитним договором в розмірі 25218,90 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6300,00 грн.; заборгованість за відсотками - 18918,90 грн. Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №3802907 від 01.05.2021, однак, [PERSON] заборгованість за кредитом не погашена. У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 25218,90 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000.00 грн. Також просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.02.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 19.02.2025 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому також зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] 14.05.2025 року через чистему «Ектронний суд» надіслала заяву, в якій зазначено, що сторона позивача не мала права подавати дану позовну заяву до суду щодо неї, посилаючись на сплив строків позовної давності, а також зазначила, що не має змоги бути присутньою на судовому засіданні. У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим провести розгляд даної справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 279 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 01 травня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» https://miloan.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №3802907. На підставі поданої анкети-заяви між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №3802907 (індивідуальна частина), відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачці кредит у сумі 6300,00 грн. шляхом переказу на картковий рахунок, строком на 30 днів з 01.05.2021 (строк кредитування) до 31.05.2021 (дата повернення кредиту) зі сплатою процентів за користування кредитом, а відповідачка зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк до 31.05.2021, та сплатити комісію і відсотки за користування кредитними коштами ( пункти 1.1.- 1.4). Пунктами 1.5.1.-1.7. кредитного договору передбачено, що загальні витрати позичальника закредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти з користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 18,90 грн. в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних позичальника за кредитом складає 6318,90 грн. Комісія за надання кредиту - 0,00 грн. нараховується за ставкою 0,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом складають 18,90 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Відповідно до пункту 4.2 кредитного договору у разі прострочення позивальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів , що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2\~ст. 625 ЦК України\~на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитора. Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що він укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] погоджено Графік платежів за договором про споживчий кредит №3802907 від 01.05.2021 року та Паспорт споживчого кредиту №3802907 від 01.05.2021, які містять аналогічні умови кредитування. ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, перерахувавши 01 травня 2021 року [PERSON] на її картковий рахунок [NUMBER] грошові кошти у розмірі 6300,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 45153616, що, також, відповідачкою не спростовується. 10 серпня 2021 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір відступлення прав вимоги № 06Т, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належгні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі бржників, укладеними між ТОВ «МІЛОАН» та боржниками, згідно п.1.1 договору. Згідно Витягу з додатку № 1 договору відступлення прав вимоги №06Т від 10.08.2021 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021 у розмірі 25218,90 грн, з яких: 63300,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 18918,90 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Факт оплати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» грошових коштів ТОВ «МІЛОАН» за договором відступлення прав вимоги № 06Т від 10.08.2021 року підтверджується копіями наданих платіжних інструкцій. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір,ь укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, \~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] була ініціатором укладання кредитного договору, надала необхідні для укладання договору особисті дані, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, які зазначені в кредитному договорі. Факт підписання договору про споживчий кредит №3802907 від 01.05.2021 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підтверджується відомостями з ІТС ТОВ «МІЛОАН» про направлення одноразового ідентифікатора для підписання договору на фінансовий номер позичальника, інформацією з електронного файлу щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину. Таким чином, кредитний договір №3802907 від 01.05.2021 року був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля, договір між сторонами не був би укладений. Згідно долученої до позовної заяви відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення розрахунку заборгованості за період з 01.05.2021 по 30.07.2021, за договором про споживчий кредит №3802907 від 01.05.2021, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення розміру заборгованості за відсотками за кристування кредитом, а саме 18918,90 грн є завищеною та необґрунтованою, і таким чином робить власні розрахунки заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021. Згідно умов кредитного договору №3802907 від 01.05.2021 сума кредиту складає 6318,90грн. Проценти за користування кредитом складають 18,90 грн, які нараховуються за ставкою 0,01%, строк кредиту 30 днів: з 01.05.20214 по 31.05.2021. Згідно Додатку № 1 до договору про споживчий кредит, що становить Графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору №3802907 від 01.05.2021, а також, зідно Додатку № 2 до договору про споживчий кредит, що становить Паспорт споживчого кредиту №3802907 від 01.05.2021: дата останнього платежу за договором - 31.05.2021, кредит 6300,00 грн, комісія за надання кредиту 0,00 грн, проценти 18,90 грн, що становить разом 6318,90 грн. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс18), яку суд застосовує до виниклих правовідносин відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України. Отже, заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021 за період оговореного строку кредитування з 01.05.2021 по 31.05.2021 року становить 6318,90, грн., яка складається з: 6300,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18,90 грн. заборгованість за відсотками. Позивачем не надано до суду достовірних доказів пролонгації вказаного кредитного договору з відповідачкою та оновленння графіків платежів , що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), тому суд вважає, що позивач не має підстав для нарахування процентів за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України відповідно до пункту 4.2 кредитного договору. У своєму відзиві відповідачка не спростовує факту наявності заборгованості за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021року, та вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення з цим позовом до суду. Суд не може погодитись з такою позицією [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України\~передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Законом України від\~ 15.03.2022 (набув чинності\~ 17.03.2022) «Про внесення змін до\~ Податкового кодексу України та\~інших законодавчих актів України щодо дії норм на\~період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та\~перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами\~18 і\~19 такого змісту: «18. У\~період дії в\~Україні воєнного, надзвичайного стану та\~у тридцятиденний строк після його припинення або\~скасування у\~разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за\~договором, відповідно до\~якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або\~іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від\~відповідальності, визначеної статтею\~625 цього Кодексу, а\~також від\~обов`язку сплати на\~користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за\~таке прострочення. Установити, що\~неустойка (штраф, пеня) та\~інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з\~24\~лютого\~2022\~року за\~прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за\~такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У\~період дії в\~Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257\~ 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на\~строк його дії». 30 січня 2024 року\~ набув чинності Закон України № 9288, який визначав, що на строк дії воєнного стану в Україні мав зупинятись перебіг позовної давності, який визначений Цивільним кодексом України. 14 травня 2025 року Верховна Рада України прийняла Закон України №4434-IX (законопроєкт №11315), який\~виключає пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, який зупиняв перебіг позовної давності на період воєнного стану. Однак на час розгляду цієї справи Закон України №4434-IX не набрав законної сили, тому не може бути застосований судом до виниклих правовідносин. У зв`язку із наведеним суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності за вищевказаним кредитним договором. Таким чином, враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання у встановлені договором строки не виконала, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №3802907 від 01.05.2021 у сумі 6300,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6318,90 грн., 18,90 грн. заборгованість за відсотками. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга\~статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. надано договір № 42649746 від 01 листопада 2024 року про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Стародуб Іриною Володимирівною, додаткову угоду №3802907 від 30 листопада 2024 року до договору № 42649746 від 01 листопада 2024 року про надання правової допомоги щодо стягнення кредитної заборгованості з Романової Катерини Олегівни, детальний опис робіт, виконаних адвокатом, де зазначені склад, обсяг та види виконаних робіт адвокатом, та їх вартість, а також загальна вартість виконаних послуг . Суд вважає, що зазначений в пунктах 1 та 2 склад, обсяг та види виконаних робіт адвокатом пов`язані між собою, тому час, витрачений на їх виконання, є завищеним. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону №5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору... Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу». Суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесенні позивачем судові витрати підтверджується квитанцією № 3802907 від 10.01.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 606 грн. 96 коп. (2422,40 х 6318,90 : 25218,90 = 606,96).

Outcome: partial