Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 17 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,\~треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] округ про визнання права власності на одну другу частини земельної ділянки та її поділ. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимогпросив суд: - визнати за ним право власності на частину земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124987500:02:002:0482; - поділити земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124987500:02:002:0482 відповідно до висновку експерта ТОВ «Контакт-сервіс» № 05/23/Буд. від 02.10.2023 року за Варіантом №2; - зобов`язати [PERSON] знести незаконно побудовані приміщення, а саме: літній душ літера «К», вбиральня літера «Ж» та коптильню; - стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. Позивач є власником частини житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно отримано позивачем на підставі договору дарування від 21.10.2009 року. Власником іншої частини домоволодіння є [PERSON] . Власником земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124987500:02:002:0482, на якій знаходиться належна позивачеві частина домоволодіння, є [PERSON] . В зв`язку з тим, що позивачеві належить частини житлового будинку з надвірними спорудами, він вважає, що йому має належати і частина земельної ділянки в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124987500:02:002:0482 площею 0,3625 га. На якій розташоване домоволодіння. 06 січня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Мошенська ОТГ ТубільцівськийСтаростинський округ про визнання права власності на одну другу частини земельної ділянки та її поділ. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд: - поділити земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124987500:02:002:0482 відповідно до висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року відповідно до 1 варіанту; - визнати за нею право власності та виділити в натурі земельну ділянку площею 0,0587 га, що розташована в [ADDRESS] , яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року блакитним кольором, земельна ділянка № [NUMBER] ; - визнати за [PERSON] право власності та виділити в натурі земельну ділянку площею 0,0587 га, що розташована в [ADDRESS] , яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року сірим кольором, земельна ділянка № [NUMBER] ; - визнати за [PERSON] право власності та виділити в натурі земельну ділянку площею 0,2451 га, що розташована в [ADDRESS] , яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року рожевим кольором, земельна ділянка № [NUMBER] ; - встановити постійні та безоплатні сервітути по земельній ділянці [PERSON] та [PERSON] для доступу [PERSON] до його земельної ділянки, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року жовтим кольором; - [PERSON] облаштувати з його частини драбину за власний рахунок; - [PERSON] демонтувати або перенести літній душ літера «К», вбиральня літера «Ж»; - стягнути понесені судові витрати з [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовані наступним. Позивач є власником частини житлового будинку з надвірними спорудами в [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно отримано позивачем на підставі договору дарування від 21.10.2009 року. Власником іншої частини домоволодіння є [PERSON] . Власником земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124987500:02:002:0482, на якій знаходиться належна позивачеві частина домоволодіння, є [PERSON] . В зв`язку з тим, що позивачеві належить частини житлового будинку з надвірними спорудами, вона вважає, що їй має належати частина земельної ділянки в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124987500:02:002:0482 площею 0,0587 га. Яка необхідна для розміщення та обслуговування належного їй нерухомого майна. Земельна ділянка такої ж площі має належати і [PERSON] , решта земельної ділянки площею 0,2451 га має залишитися у власності їхнього батька [PERSON] . 16.05.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про поділ в натурі земельної ділянки. Просив суд: - поділити земельну ділянку яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 7124987500:02:002:0482 площею 0,3625 гав натурі відповідно до висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року відповідно до 1 варіанту; - виділити [PERSON] в натурі земельну ділянку площею 0,0587 га, що розташована в [ADDRESS] , яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року блакитним кольором, земельна ділянка № [NUMBER] ; - виділити [PERSON] в натурі земельну ділянку площею 0,0587 га, що розташована в [ADDRESS] , яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року сірим кольором, земельна ділянка № [NUMBER] ; - [PERSON] в натурі земельну ділянку площею 0,2451 га, що розташована в [ADDRESS] , яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року рожевим кольором, земельна ділянка № [NUMBER] ; - встановити постійні та безоплатні сервітути по земельній ділянці [PERSON] та [PERSON] для доступу [PERSON] до його земельної ділянки, яка відображена у висновку експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року жовтим кольором; - [PERSON] облаштувати з його частини драбину за власний рахунок; - [PERSON] демонтувати або перенести літній душ літера «К», вбиральня літера «Ж»; - стягнути понесені судові витрати з [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 28.02.2006 року позивач [PERSON] набув право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, в [ADDRESS] . 21.10.2009 року подарував даний будинок своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] по частині кожному. 21.12.2009 року позивачеві [PERSON] рішенням Тубільцівської сільської ради Черкаського району було надано у власність земельну ділянку площею 0,3625 га в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства по фактичному користуванню. 13.07.2010 року позивач [PERSON] отримав держаний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3625 га в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарствакадастровий номер 7124987500:02:002:0482. Позивач не заперечує, щодо необхідності виділення [PERSON] та [PERSON] , як власникам домоволодіння в [ADDRESS] , частини спірної земельної ділянки, необхідної для розміщення та обслуговування належного їм нерухомого майна, разом з тим, заперечує. , щодо вимог [PERSON] визнати за останнім частину всієї земельної ділянки. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 09 січня 2023 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] округ про визнання права власності на одну другу частини земельної ділянки та її поділ з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] округ про визнання права власності на одну другу частини земельної ділянки та її поділ. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 20 травня 2024 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] округ про визнання права власності на одну другу частини земельної ділянки та за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Мошенська ОТГ ТубільцівськийСтаростинський округ про визнання права власності на одну другу частини земельної ділянки та її поділ з цивільною справою за позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про поділ в натурі земельної ділянки. 23.01.2023 року надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] в якому [PERSON] заперечив проти позову з тих підстав, що на думку відповідача [PERSON] має право лише на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для розміщення та обслуговування належної йому частини домоволодіння. 01.02.2023 року надійшла відповідь на відзив [PERSON] в якому він просив відмовити в позові [PERSON] до нього. 30.05.2024 року надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] , в якому вона не заперечувала проти позовних вимог [PERSON] 05.06.2024 року від представника [PERSON] адвоката Дубінського В.М. надійшов відзив на позовні вимоги [PERSON] , в яких представник [PERSON] просить відмовити в позовних вимогах [PERSON] . Суд розцінює даний відзив, як відзив на позовні вимоги [PERSON] , та вважає, що представником позивача [PERSON] допущена по тексту описка, щодо ім`я по батькові позивача [PERSON] . 10.6.2024 року від представника [PERSON] адвоката Чакалова А.К. надійшла відповідь на відзив представника [PERSON] адвоката Дубінського В.М., в якому він просить задовільнити вимоги його довірителя в повному обсязі. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 22 жовтня 2024 року об`єднана цивільна справа прийнята до провадження суддею Черкаського районного суду Черкаської області Тептюком Є.П. в зв`язку з звільненням у відставку судді [PERSON] та повторним автоматизованим розподілом. Пояснення сторін. В судовому засіданні сторони та їхні представник, підтримали кожен свої позовні вимоги з підстав викладених у їхніх позовних заявах та відзивах. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив фактичні обставини, та зміст спірних правовідносин. 28.02.2006 року позивач [PERSON] набув право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, в [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.02.2006 року. 21.10.2009 року [PERSON] подарував даний житловий будинок з надвірними спорудами своїм дітям - [PERSON] та [PERSON] по частині кожному, відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Веліковим А.І. Спірна земельна ділянка площею 0,3625 га в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарствакадастровий номер 7124987500:02:002:0482 предметом дарування не була. Згідно експлікації земельної ділянки зазначеної в технічному паспорті на домоволодіння в [ADDRESS] , загальна земельна площа присадибної земельної ділянки 973 кв.м. (0,0973 га). 21.12.2009 року позивачеві [PERSON] рішенням Тубільцівської сільської ради Черкаського району було надано у власність земельну ділянку в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства по фактичному користуваннюплощею 0,3625 га., в тому числі ріллі 0,2551 га, забудованих земель0,1074 га, з них під будівлями 0,0132 га. 13.07.2010 року позивач [PERSON] отримав держаний акт ЯИ № 61869 на право власності на земельну ділянку площею 0,3625 га в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарствакадастровий номер 7124987500:02:002:0482. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16.12.2021 року проведено реальний розподіл житлового будинку з надвірними спорудами, в [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] . У власності [PERSON] перебувають: у житловому будинку літ. «А-І» житлові кімнати №5, №6, ванна кімната № 7, частина приміщення кухні, льох літ. «Г», навіс літ. «Д», літній душ літ. «И», хвіртка №1, хвіртка №4, огорожа №1, частина огорожі №2, свердловина №6, вигрібна яма №5. У власності [PERSON] перебувають: у житловому будинку літ. «А-І» житлові кімнати [ADDRESS] , частина приміщення кухні, в прибудові літ. «а» веранда №1, літня кухня літ. «Б», ганок з козирком б/н, прибудова літ. «б», навіс літ. «Е», ворота №1, свердовина №3, частина огорожі №2, вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «К», сарай літ. «В». Згідно висновку експерта ТОВ «Контакт-сервіс» № 05/23/Буд. від 02.10.2023 року є технічна можливість розділити земельну ділянку площею 0,3625 га в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарствакадастровий номер 7124987500:02:002:0482 відповідно до частко співвласників по по двом варіантам розподілу,виділивши [PERSON] та [PERSON] по 0,1813 га кожному з встановленням відповідних сервітутів. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Висновок експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року, який був виконаний судовим експертом Окрепкою А.І. на замовлення [PERSON] в ТОВ «ГІСМАП» та долучений ним до позовної заяви суд вважає неналежним доказом з наступних підстав. Як заначено в даному висновку, він був проведений на замовлення [PERSON] . Згідно п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень в висновку мають бути відомості про підстави та осіб, які були присутні під час проведення досліджень (прізвище, ініціали, статус). Як вбачається з наданого дослідження, при проведенні огляду, фіксації та інструментального обміру об`єкта експертизи, присутній був лише замовник [PERSON] , інші сторони по справі [PERSON] та [PERSON] не залучалися та не повідомлялися про проведення дослідження. Можливостей заявити відвід експерту Степура Ю.М. та [PERSON] були позбавлені. Суд звертає увагу на те, що в ході дослідження проводилися обміри житлового будинку та споруд, які належать [PERSON] та [PERSON] за їхньої відсутності, також експерту був наданий технічний паспорт на домоволодіння в [ADDRESS] виготовлений в 2022 році [PERSON] , який не є власником даного житлового будинку та надвірних споруд з 2009 року, що викликає сумніви в його достовірності. Також суд зауважує на наступне. В наданому експертному дослідженні визначені сервітути для доступу [PERSON] до земельної ділянки, яку експерт пропонує йому виділити через земельні ділянки, які пропонує експерт для виділу [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, в судовому засіданні [PERSON] повідомила суду та наполягала на тому, що до спірної земельної ділянки можливий під`їзд не лише зі сторони [ADDRESS] , а і з іншого краю земельної ділянки, що дає можливість не встановлювати сервітути. Вказані обставини, в своїй сукупності, дають суду змогу зробити висновок, що надане [PERSON] експертне дослідження є неповним, оскільки при його виконанні не були враховані всі можливі варіанти доступу до спірної земельної ділянки. З клопотаннями про призначення судової земельно-технічної експертизи, з урахуванням всіх встановлених в ході судового розгляду обставин, сторони до суду не зверталися. Норми права та інші релевантні джерела, які застосував суд, та мотиви їх застосування. \~Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (частини перша-третя статті 319 ЦК України). Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України в редакці, чинній на момент укладення договору дарування). За статтею 373 ЦК України земельні ділянки є об`єктами права власності. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.120 ЗК України (в редакції, яка діяла на 21.10.2009 момент укладення між сторонами договору дарування житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами частини житлового будинку), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18) зроблено правовий висновок про те, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Так, підстави та порядок переходу права на земельну ділянку при переході права власності на розташовані на ній житловий будинок, будівлю або споруду визначаються статтею 377 ЦК України та статтею 120 ЗК України. При цьому перехід права на цю земельну ділянку відбувається відповідно до прямого припису закону незалежно від волі особи попереднього власника земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Згідно, постанови КЦС Верховного суду висловленої у справі №554/4964/19 від 20 листопада 2020 року), якщо сторони за договором дарування не обумовили розмір земельної ділянки, яка переходить у власність обдаровуваному, суд зобов`язаний встановити, який розмір земельної ділянки, призначений для розміщення і обслуговування подарованої частини домоволодіння та визначити ту частину земельної, яка необхідна для обслуговування подарованої частини будинку. Користування частиною будинку неможливе без використання земельної ділянки, достатньої для розміщення й обслуговування цієї частини. Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19). Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі№ 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75)). Висновки суду за результатами оцінки доказів та аргументів сторін. Щодо позовних вимог [PERSON] суд зазначає наступне. Наданими доказами підтверджується його право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, в [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] . У власності [PERSON] перебувають: у житловому будинку літ. «А-І» житлові кімнати №5, №6, ванна кімната № 7, частина приміщення кухні, льох літ. «Г», навіс літ. «Д», літній душ літ. «И», хвіртка №1, хвіртка №4, огорожа №1, частина огорожі №2, свердловина №6, вигрібна яма №5. В своїх позовних вимогах [PERSON] просив суд визнати за ним право власності на частину земельної ділянки в [ADDRESS] та зобов`язати [PERSON] знести незаконно побудовані приміщення, а саме: літній душ літера «К», вбиральня літера «Ж» та коптильню. Що стосується вимоги про визнання права власності частину земельної ділянки, кадастровий номер 7124987500:02:002:0482 площею 0,3625 га в [ADDRESS] . Суд приходить до наступного висновку, як встановлено в ході розгляду справи, на момент укладення договору дарування житлового будинку та надвірних споруд спірна земельна ділянка не була предметом цивільно-правової угоди та не перебувала у власності [PERSON] , а перебувала у його постійному користуванні, а лише в подальшому, 21.12.2009 року рішенням Тубільцівської сільської ради Черкаського району [PERSON] було надано у власність земельну ділянку в [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства по фактичному користуванню площею 0,3625 га., в тому числі ріллі 0,2551 га, забудованих земель0,1074 га, з них під будівлями 0,0132 га. Разом з тим при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Вказані норми встановлюють єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Наведене спростовує позицію позивача, про те, що до нього, як до набувача за договором дарування від 21.10.2009 року перейшло право власності на всю частину земельної ділянки площею 0,3625 га, а не на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для розміщення й обслуговування об`єкту дарування. Суд зауважує, що встановити, який розмір земельної ділянки, призначений для розміщення і обслуговування подарованої частини домоволодіння та визначити ту частину земельної, яка необхідна для обслуговування подарованої частини будинку позбавлений можливості, так як з клопотанням про призначення відповідної експертизи позивач до суду не звертався. Крім того, суд враховує наступне, [PERSON] звернувся з вимогою до [PERSON] про знесення належних їй будівель. Разом з тим, суд враховує, [PERSON] була залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, та в подальшому самостійно звернулася з позовом, до [PERSON] , однак процесуальне становище третьої особи та позивача є відмінним від процесуального становища відповідача. Разом з тим суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Такий висновок узгоджується з вище викладеними правовими позиціями Верховного Суду. Суд вважає, що [PERSON] звертаючись зі своїм позовом визначив неналежний суб`єктний склад. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення [PERSON] . Щодо позовних вимог [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне. Звертаючись з вимогою про виділення в натурі земельної ділянкияка необхідна для розміщення та обслуговування належного [PERSON] та [PERSON] частин житлового будинку та споруд , що розташовані в [ADDRESS] , сторони послалися на висновок експерта № 1305/24 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження від 13.05.2024 року, який був виконаний судовим експертом Окрепкою А.І. на замовлення [PERSON] в ТОВ «ГІСМАП», та який визнаний судом неналежним доказом. Суд зауважує, що встановити, який розмір земельної ділянки, призначений для розміщення і обслуговування подарованої частини домоволодіння та визначити ту частину земельної, яка необхідна для обслуговування подарованої частини будинку та надвірних споруд позбавлений можливості, так як належного доказу, який дасть суду можливість встановити відповідні розміри земельної ділянки суду не надані, а з клопотанням про призначення відповідної судової експертизи [PERSON] та [PERSON] до суду не зверталися. Також суд зауважує, що позивачі [PERSON] просить встановити сервітути для доступу [PERSON] до земельної ділянки, через земельні ділянки, які пропонує експерт для виділу [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, в судовому засіданні сама повідомила суду та наполягала на тому, що до спірної земельної ділянки можливий під`їзд не лише зі сторони [ADDRESS] , а і з іншого краю земельної ділянки, що дає можливість не встановлювати сервітути. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] та [PERSON] . Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань. Так як суд відмовляє в позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в їхніх позовних вимогах, понесені судові витрати суд залишає за ними.

Outcome: dismissed