Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 15.04.2000 по 16.04.2021. 16.04.2021 шлюб розірваний на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 16.06.2021 № 229/5827/20. У період шлюбу за спільні кошти вони придбали квартиру за адресою [ADDRESS] , вартістю 80\~000 (договір купівлі продажу № 1518 від 11.04.2019). Майно було оформлено на відповідача. Позивач надавав згоду на придбання дружиною об`єкта нерухомості. У період шлюбу позивач постійно працював, що підтверджується копією трудової книжки, служив за контрактом, що підтверджується відповідними документами з військової частини. Отримував гідну заробітну плату, що дало можливість придбати квартиру. Після розірвання шлюбу, сторони не проживають разом. Згодом відповідач стала не визнавати його права на спільне майно. Оскільки майно придбано сторонами в період шлюбу, за спільні кошти, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. Тому позивач має намір поділити квартиру шляхом визначення за ним 1/2 частки цієї квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою суду від 29.01.2025 матеріали позову залишено без руху з пропозицією усунути недоліки. 07.02.2025 недоліки було усунуто. Ухвалою суду від 10.02.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача адвокат Панов С.К. на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача Штукін В.А. у судовому засіданні суду пояснив, що обставини позову вони визнають, але заперечують проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що спірна квартира придбана відповідачем за власні кошти, тому просив відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та\~ [PERSON] з 15.04.2000 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 16.03.2021 шлюб між сторонами розірвано, рішення не оскаржене та набрало законної сили 16.04.2021 (а.с. 12 - копія рішення). 11.04.2019 за Договором купівлі-продажу [PERSON] придбала квартиру загальною площею 65,40 м2, житловою площею 47,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6 копія інформації з Державного реєстру речових прав). У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з п. 23 Постанову Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.\~325\~ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. За положеннями ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№11 від 21.12.2007, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами ст. ст. 69-72 СК України. Відповідно п. 23 зазначеної Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, судом достовірно встановлено, що позивач та відповідач визнають Договір купівлі-продажу, який був укладений відповідач 11.04.2019, відповідно до умов якого [PERSON] придбала квартиру загальною площею 65,40 м2, житловою площею 47,10 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Також судом достовірно встановлено, що спірна квартира була придбана за час перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі. При цьому суд вважає, що стороною позивача доведено, що спірна квартира була придбана за спільні сумісні грошові кошти. Даний факт стороною відповідача не спростовано, жодного належного та допустимого доказу суду не надано, клопотань про витребування доказів суду не заявлялось. При цьому суд наголошує, що при ухваленні рішення у справі, суд не може покладатися лише на заяву представника відповідача, що спірна квартира придбана відповідачем за власні кошти, оскільки нічим даний факт не доведено. Ураховуючи викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами, які були надані позивачем, встановлено, що спірна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] . Щодо визначення часток у спільній сумісній власності подружжя, суд вважає, що частки подружжя у спірному нерухомому майні мають бути відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України рівними. Наявність обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири ані позивачем, ані відповідачем не доведено. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та виходячи з приписів ст. 11 ЦПК України, відповідно до\~принципу пропорційності,\~особливості предмета\~спору, визначити, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру, є рівними, визнавши за позивачем та відповідачем, кожним окремо, право власності на 1/2 частку спірної квартири. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі\~ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1\~211,20 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заявлену суму судового збору.

Outcome: approved