Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якого просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 462581 від 29.12.2020 року в сумі 77878,81 грн, судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.12.2020 року між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №462581, відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 25000 грн, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 29.12.2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту. 26.11.2021 р. між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ "Слон кредит" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги за відповідним Договором. У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг № 462581 до позичальника ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №462581 від 29.12.2020 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 77878,81 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 23935,50 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 34267,02 грн, заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 19676,29 грн. У зв`язку з тим, що [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконує, позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом учасників справи. Представник позивача М.Ткаченко, в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 25.04.2025, 28.05.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в розумінні положень п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, судова повістка направлялась за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від неї не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 29.12.2020 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» укладено договір про надання споживчого кредиту №462581, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 25000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 29.12.2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору кредиту. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Відповідно до п. 3.1. Договору кредиту нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором. Пунктом 3.2. договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту №462581 є графік платежів, згідно з яким встановлено, що повернення кредиту відбувається шляхом внесення щомісячних платежів до 29 числа місяця. Крім того, відповідач [PERSON] разом з підписанням кредитного договору також підписала паспорт споживчого кредиту, в якому викладена інформація про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, в тому числі про інші правові аспекти. Окрім того. до позовної заяви долучено заяву-анкету в якій зазначена інформація про позичальника та оцінка фінансового стану клієнта. До матеріалів справи позивач долучив копію Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон Кредит», у яких визначено загальні умови надання товариством кредитів. З вищевикладеного\~слідує,\~що Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору кредиту, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 14.02.2025 р. відповідно до розрахунку заборгованості, становить 77878,81 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту)\~23935,50 грн., заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення прав вимоги 34267,02 грн, заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту\~(з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 19676,29 грн. 26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 26-11/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договір про надання споживчого кредиту № 462581 від 29.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023/01 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 462581 від 29.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст.\~512\~Цивільного кодексу\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~ст. 514 Цивільного кодексу України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 Цивільного кодексу України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Не виконуючи належним чином зобов`язання за Кредитним договором, Відповідач порушив зазначені норми законодавства та умови кредитного договору Згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Станом на день подачі позовної заяви відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, чим порушує законні права позивача. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі ч. 2\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.\~205,\~207 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушує умови договору та своєчасно не виконує умови кредитного договору, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. За ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з\~ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами 1, 2\~ст. 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі\~ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт відступає\~Факторові право\~грошової вимоги\~ до\~Боржників виключно\~в частині\~тих сум\~Заборгованості,\~що визначені\~в Реєстрах\~Боржників.\~ За\~договором Фактор\~одержує право\~вимагати від\~Боржників належного\~виконання всіх\~грошових зобов`язань\~за договорами\~про надання\~фінансових послуг,\~Право Вимоги\~за якими\~передається (п.2.3,\~п.2.4\~Договору Факторингу\~№26-11/2021). А тому, нарахування заборгованості за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) ґрунтується на вимогах п. 2.3, п.2.4 «Предмет Договору» Договору факторингу № 26-11/2021 від 26.11.2021 року, укладеному між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Коллект центр» та зроблене в межах дії кредитного договору. Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Тлумачення статті 516, частини 2 статті 517\~ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Враховуючи встановлені у справі обставини, вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем передбаченого договором обов`язку погашення заборгованості, і як наслідок у позивача виникло право вимагати повернення заборгованості та сплати відсотків у відповідача, у зв`язку з чим позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №462581 від 29.12.2020 року в розмірі 77878,81 грн підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат на професійно правничу допомогу та судового збору. Положеннями ст.\~59\~Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.\~15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 4 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що представником позивача у встановленому законом порядку та строк були надані документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 про вартість послуг; заявку про надання юридичної допомоги №483 від 01.01.2025 року до договору, підписаною керівниками АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», згідно з якою сторони погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , визначивши загальну ціну 16000 грн. 00 коп., в тому числі: надання усної консультації з вивчення документів 4000 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 гривень (витяг з акту № 3 від 31.01.2025року про надання юридичної допомоги), згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 16000 грн. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Клопотання від відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 9000 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд». При цьому слід зазначити, що в ч.2\~ст.4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даній ситуації становить 3028,00 грн. Проте, нормами ч.3 ст.4зазначеного Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, в зв`язку з подачею позивачем позову через систему «Електронний суд» ними сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2422,40 грн, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved