Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

19 лютого 2025 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою до Комунального підприємства ««Харківводоканал» та просить суд: - відновити його порушене право відмовитись від односторонньої угоди та зобов`язати відповідача видалити його персональні данні з абонентської бази; - притягнути директора Ніколаєнка В. до адміністративнохї відповідальності застосувавши норму п. 6-1 ст. 24 КУоАп суспільні роботи. Крім того, просив звільнити його від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживача». Обґрунтовуючи позов, посилається на те, що є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В 2001 році, не усвідомлюючи наслідки, які можуть виникнути, здійснив односторонній правочин, для можливості здійснювати добровільні благодійні внески. Зазначає що с відповідачем індивідуального договору (правочину) не укладав, вважає що зобов`язань немає. 15 січня 2025 року звернувся до відповідача з проханням видалити персональні данні із абонентської бази комунального підприємства. 30 січня 2025 року отримав відмову. Заступник директора Ніколаєнко В. належним чином не забезпечив виконання свої службових обов`язків, чим порушив право позивача відмовитись від одностороннього правочину. Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року позовну заяву [PERSON] до Комунального підприємства «Харківводоканал» про зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху. Надано строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. На виконання ухвали суду від 24.02.2025 року позивачем вказані недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.03.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. 02 квітня 2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого аргументи позову вважає необґрунтованими положеннями законодавства України та не підтвердженими відповідними доказами. Правовідносини з надання комунальних послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення виникають в процесі здійснення особою права власності на нерухоме майно (житлове приміщення), яким у вказаних позивачем обставинах є квартира. Згідно наданого позивачем доказу копії витягу з Державног реєстру речових прав від 25.01.2024 № 363251210, житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] знаходиться у власності позивача. З наведеного випливає, що позивач має повний обсяг прав споживача, а також несе всі обов`язки споживача відповідно до положень Закону України «Про житловокомунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII. КП «Харківводоканал», як виконавець послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення формує розрахункові документи для споживачів з дотриманням вимог вищенаведених нормативно правових актів. КП «Харківводоканал» здійснює обробку персональних даних споживачів в зв`язку з вимогами законодавства до оформлення договірних відносин між споживачами та виконавцями комунальних послуг. Тому персональні дані споживачів використовуються лише для надання комунальних послуг, які забезпечують для них умови проживання у житлових приміщеннях. Питання притягнення посладової особи до адміністративної відповідальності не відноситься до спірних правовідносин, які розглядаються в порядку цивільного судочинства. Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, який набув чинності 25.04.2025. Зокрема, змінено найменування Жовтневого районного суду міста Харкова на Новобаварський районний суд міста Харкова. Ухвалою Новобавасрького районного суду від 19 травня 2025 року провадження\~у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Харківводоканал» в частині притягнення директора [PERSON] до адміністративної відповідальності - закрито. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що відповідно до договру купівлі-продажу від 01.12.200 року є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Після придбання квартири, звернувся до КП «Харківводоканал» та надав документи на підтвердження зміни власника, отримував послуги та сплачував їх вартість. В подальшому позивач прийняв рішення не сплачувати послуги водопосточання та водовідведення, оскільки письмового договру сторони не укладали, а тому відсутні підстави сплачувати послуги та зберівагти його персональні данні. В зв`язку з чим звернувся з відповідною заявою, проте в задоволенні його вимог відповідачем було відмовлено. Представник відповідача Васьков О.Ю. заперечуючи проти позову зазначив,\~що\~виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відкриття/закриття особового рахунку, проведення нарахувань та облік заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення,\~є питанням внутрішнього бухгалтерського обліку КП\~«Харківводоканал».\~У зв`язку з тим, що підприємство надає послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення в житлові приміщення за конкретно визначеною адресою, то і особовий рахунок для обліку даних та проведення нарахувань відкривається за певною адресою. Так,\~на підтвердження своїх вимог [PERSON] надав суду лист КП «Харківводоканал» від 29.01.2025 № 01-02-05/184-2025, з якого вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] закріплений за квартирою, яка знаходиться за адресою:\~ [ADDRESS] та не може бути анульованим. Однак, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дійсно є підстави для зобов?язання КП «Харківводоканал» анулювати особовий рахунок. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що\~відповідно копії договру купівлі-продажу від 01.12.2000 року [PERSON] придбав у власнітсь ізольовану, що складеється з двох кімнат житловою площею 28,90 кв. метрів, загальною площею 50,70 кв. метрів за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 2). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2024 року право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказану квартиру зареєстроване за [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до листа КП «Харківводоканал» від 29.01.2025 № 01-02-05/184-2025, вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] закріплений за квартирою [ADDRESS] та оформлено на [PERSON] з 2001 року. Позивача повідмлено, що персональні дані абонентів використовуються для ідентифікації споживачів за особовими рахунками. За якими відбувається облік на нарахувння послуг. Направлення квтанцій, претензії. У разі наявності заборгованості. Також повідомлено. Що в судом вирішено спір сторонами щодо стягнення заборгованості (а.с. 3). Як зазначено в судовому засіданні прдставником відповідача, справа розглядалась Жовтневому районному суді м. Харкова, та має унікальний № 639/3728/21. Згідно інформації х Єдиного державного реєстру судових рішень, у справі №639/3728/21 за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення\~та за зустрічним позовом [PERSON] до\~Комунального підприємства «Харківводоканал» про зобов`язання вчинити певні дії, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду, позовну заяву Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» інфляційні втрати в сумі 2 555,39 грн. та 3% річних у сумі 958,28 грн., а всього 3 513,67 грн. (три тисячі п`ятсот тринадцять гривень 67 копійок). У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Комунального підприємства «Харківводоканал» про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Рішення набрало чинності 24.11.2024. Зазначеним рішенням встановлено, що оскільки позовні вимоги заявлено до\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~серед яких є належний відповідач,\~то суд приходить до висновку, що\~заборгованість по інфляційним витратам та 3 % річних від простроченої суми заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, яка утворилась за адресою:\~ [ADDRESS] підлягає стягненню з [PERSON] , який є власником квартири за якою утворилася заборгованість. Як зазначає представник позивача,\~заборгованість по інфляційним витратам та 3 % річних від простроченої суми відповідачами залишилася не оплаченими та складає 3 513,67 грн.,\~а саме:\~інфляційні витрати у розмірі 2 555,39 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 958,28 грн.,\~що підтверджується розрахунком 3% та індексації по заборгованості за надані послуги. [PERSON] просив анулювати незаконно нав?язаний особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до листа КП «Харківводоканал» від 07.09.2023 № 01-02-05/3076-2023, з якого вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] закріплений за квартирою, яка знаходиться за адресою:\~ [ADDRESS] та не може бути анульованим. Однак, позивачем за зустрічним позовом не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дійсно є підстави для зобов?язання КП «Харківводоканал» анулювати особовий рахунок. Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із ст. ст. 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Отже, враховуючи положення ст. ст. 317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 у справі № 757/29813/17-ц). Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.09.2018 по справі №750/12850/16-ц та від 06.11.2019 у справі №642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, доводи позивача про те, що ним не було укладено договір із КП «Харківводоканал» не заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку відмовився від послуг, які надавало їм КП «Харківводоканал». Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI, обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Також, за положенням с. 3 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI, використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом. КП «Харківводоканал» здійснює обробку персональних даних споживачів в зв`язку з вимогами законодавства до оформлення договірних відносин між споживачами та виконавцями комунальних послуг. Тому персональні дані споживачів використовуються лише для надання комунальних послуг, які забезпечують для них умови проживання у житлових приміщеннях. Відповідно до вимог ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).\~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні\~ позову\~ [PERSON] \~до Комунального підприємства «Харківводоканал» про зобов`язання вчинити певні дії\~слід відмовити, у зв?язку з його недоведеністю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed