Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати освітніх послуг, мотивуючи свій позов тим, що відповідач навчався в університеті з 11.09.2023 року по 05.01.2024 року за освітньо-професійною программою підготовки магістрів за спеціальністю прикладна механіка. Навчання здійснювалось на умовах надання платних послуг, проте, станом на 18.03.2025 року, відповідач не сплатив за надані освітні послуги, чим спричинив заборгованість перед ВНТУ у розмірі 4554,29 грн. В зв`язку з чим, позивач був змушений звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 25.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені\~судом строки,\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачем подано\~не було,\~судову кореспонденцію\~надіслано судом\~на зареєстроване місце\~проживання відповідача: [ADDRESS] ,\~яку останній отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Встановлений судом процесуальний строк для подання заяв по суті справи закінчився (а.с. 33). Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2023 року між Вінницьким національним технічним університетом та [PERSON] було укладено договір №К-2104-2023 про надання платної освітньої послуги здобувачу вищої освіти за навчання за освітньо-професійною програмою. За умовами договору виконавець зобовязаний за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу освітньої послуги, а саме: навчання за освітньо-професійною программою підготовки магістра, денної форми навчання, у Вінницькому національному технічному університеті з 11.09.2023 року по 31.12.2024 року, за степенем освіти магістр, спеціальність прикладна механіка (а.с. 9). Відповідно до п. 1 розділу 5 вказаного вище договору, вартість платної освітньої послуги за перший навчальний рік складає 28000,00 грн. Кошти мають бути внесені відповідно до графіку, визначеного п.3 розділу 5. Як вбачається з витягу з наказу №315-с Вінницького національного технічного університету від 08.09.2023 року [PERSON] з 11.09.2023 року було зараховано до складу студентів першого курсу денної контрактної форм із нормативним терміном навчання за освітньо-професійною програмою підготовки магістра, спеціальність прикладна механіка (а.с. 3). Однак, вже 05.01.2024 року [PERSON] подано заяву про відрахування його зі складу студентів за власним бажанням (а.с. 5), на підставі якої в той же день видано наказ №4-с про відрахування (а.с. 4). Згідно з\~довідкою Вінницького\~національного технічного\~університету №14-733\~від 19.03.2025\~року,\~ [PERSON] \~станом на\~18.03.2025\~року має\~заборгованість з\~оплати за\~надані освітні\~послуги на\~першому курсі\~освітнього ступеня\~магістра в\~сумі 4554,29\~грн.\~(а.с.\~11). Відповідач жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надав як і власного контррозрахунку. Позивачем вживались дії щодо досудового врегулювання спору, проте відповідачем вони були залишені без реагування (а.с. 12, 13, 14). Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту визначені в ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту є примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також п. 1\~ розділу\~VI\~договору №К-2104-2023\~визначено,\~що за невиконання\~або неналежне\~виконання зобов`язань\~за цим\~договором сторони\~несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Частиною 1 ст. 613 ЦК України визначено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Позивач у зобов`язанні надати освітню послугу виступав в якості боржника та виконав свої зобов`язання в повному обсязі, тобто навчання [PERSON] проводилося згідно з навчальним планом. Разом з\~тим,\~відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що послуги з навчання у вказаний період не надавалися, або він, з вини позивача, вказані послуги не отримував. Враховуючи наведене\~вище та\~ту обставину,\~що відповідач\~в добровільному\~порядку не розраховувався в повному обсязі з позивачем за надані освітні послуги, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved