Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Позов мотивовано тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 серпня 2011 року, після смерті [PERSON] спадкоємцями по 1/2 частці\~земельних ділянок\~кадастровий номер:\~4823981600:01:000:1058,\~4823981600:02:000:0291\~є вона\~та відповідач\~по справі\~ [PERSON] ..На замовлення відповідача здійснено поділ успадкованої земельної ділянки кадастровий номер 4823981600:02:000:0291, площею 2.96 га, відповідно до її 1/2 частки,\~в результаті\~чого створено\~цілу земельну\~ділянку,\~площею 1.4817\~га.\~та присвоєно\~кадастровий номер\~4823981600:02:000:0556,\~на яку\~ [PERSON] \~отримала Держаний\~акт на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯО №303410\~від 28\~грудня 2012\~року,\~який було\~видано на\~підставі свідоцтва\~про на\~спадщину за\~заповітом від\~02\~серпня 2011\~року.Державним кадастровим\~реєстратором відділу\~Держземагенства у\~Кривоозерському районі\~Миколаївської області\~на підставі\~технічних документацій,\~здійснено поділ\~успадкованої земельної\~ділянки відповідно\~часток вказаних\~у свідоцтвах\~про право\~на спадщину,\~та сформовано\~дві земельні\~ділянки.Стосовно земельної ділянки за кадастровим номером 4823981600:01:000:1058, вона раніше зверталась до Кривоозерського районного суду з аналогічним позовом, який рішенням Кривоозерського районного суду від 22 липня 2024 року задоволено. В зв`язку з вищевикладеним, позивач просить про задоволення заявлених вимог. В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила справу слухати в її відсутність, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок, площею 3,28 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1058, 4823981600:02:000:0291, що розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві приватної власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №027714 від 30 липня 2004 року, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією (а.с.8). Державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області Шинкарук Н.І. 02 серпня 2011 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцями по земельної ділянки площею 3,28 га, кадастровий номер: 4823981600:01:000:1058, 4823981600:02:000:0291, що розташована в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, є її дочки - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.8). Державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Кривоозерському районі Миколаївської області на підставі технічних документацій, розроблених по наших заявах, здійснено поділ успадкованої земельної ділянки відповідно часток вказаних у свідоцтвах про траво на спадщину, та сформовано дві земельні ділянки. На замовлення [PERSON] здійснено поділ успадкованої земельної ділянки кадастровий номер 4823981600:02:000:0291, площею 2,96 га, відповідно до її частки, в результаті чого створено цілу земельну ділянку площею 1,4817 га. та присвоєно кадастровий номер 4823981600:02:000:0556, що підтверджено даними Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯО №303410, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією від 28 грудня 2012 року (а.с.11). Відповідно до положень ст.ст.316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивач не порушує, частка позивача в спільній частковій власності складається із конкретних ділянок, що розподілили власники добровільно. Згідно положень ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~ Положеннями ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.364ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Нормативними положеннями ст.364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16. Вказавши також, що Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.183, 358, 364 ЦК України, можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Згідно положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не оборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Нормативними положеннями ст.88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник у спільній частковій власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України. Тобто, з певної точки зору при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25 грудня 2015 №1127. Вчинення нотаріальних дій щодо порядку володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами та укладення договорів про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі присвячено пункт 6, глави 1, розділу 2 Порядку з чинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5. Поділ земельної ділянки позивачем та відповідачем вже проведено, шляхом її реального поділу на дві окремі земельні ділянки, яким присвоєно нові кадастрові номера, але право власності зареєструвати не можуть. Положеннями ч.3 ст.364 ЦК України, визначено, що разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Положеннями ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто е може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст.370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, виходячи з аналізу змісту норм чинного законодавства, що регулює відносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на частину спадкового майна не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Outcome: approved