Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У березні 2025 року позивач АТ КБ «ГЛОБУС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «ГЛОБУС» від 18.12.2021 року, в розмірі 32 247,40 грн, в тому числі: 22 498,00 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 9 749,40 грн - прострочена заборгованість по процентам (комісіями) та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.12.2021 року [PERSON] подала до АТ «КБ «Глобус» заяву-анкету про приєднання до договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «ГЛОБУС». У заяві-анкеті [PERSON] зазначено власні персональні данні, погоджено умови кредитування та графік платежів заборгованості за споживчим кредитом: сума кредиту 32 498,00 грн, строком 24 місяців з 20.12.2021 по 19.12.2023 року з розміром процентної ставки у розмірі 0,0000010%, реальна процентна ставка 48.70904%, загальна вартість кредиту 41 272,46 грн. Підписання цієї анкети-заяви на приєднання до договору, в т.ч. в електронному вигляді з використанням електронного підпису, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору з додатками (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладення цього договору. Проте через порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 01.12.2024 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 247,40 грн, в тому числі: 22 498,00 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 9 749,40 грн - прострочена заборгованість по процентам (комісіями), які просить стягнути з відповідача на свою користь. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с.44-45). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 47). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачу надсилалася ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї. У встановлений судом строк, відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили (а.с. 50, 52). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суддя приходить до наступного. Фактичні обставини справи З матеріалів справи встановлено, що 18.12.2021 року [PERSON] складена та підписана заява - анкета №41629943 на приєднання до договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» та паспорт споживчого кредиту (а.с. 17-18, 19). Згідно заяви - анкети [PERSON] підтвердила, що підписанням цієї анкети - заяви на приєднання до договору, в т.ч. в електронному вигляді з використанням електронного підпису, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору з додатками (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладення цього договору. Як вбачається зі змісту заяви - анкети сторони погодили істотні умови щодо здійснення кредитування, зокрема щодо розміру кредиту - 32 498,00 грн щодо строку кредитування, який становить 24 місяців, розмір процентної ставки (річних) 0,000001%, комісію за управління кредитом - 3.0%, реальна річна процентна ставка 48.71. Згідно публічної пропозиції на укладення договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус» встановлено: цей договір регулює відносини банку та клієнта, який акцептував публічну пропозицію банку на укладення договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» (шляхом підписання заяви-анкети на приєднання до договору в т.ч. в електронному вигляді з використанням електронного підпису), що виникають у зв`язку та в процесі надання комплексу послуг банківського обслуговування клієнта та визначає умови та порядок надання банком цих послуг та/або комплекс послуг. 1.2.банк зобов`язується надавати клієнту послуги та/або комплекс послуг визначених цим договором та тарифами, а клієнт зобов`язується їх сплатити в розмірах і порядку, передбачених договором (заявою-анкетою на приєднання до договору) і тарифами та виконувати інші зобов`язання відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. Акцептуванням клієнтом публічної пропозиції (оферти) передбачає надання його згоди на зазначені умови надання банківських послуг. 1.4. перелік та вартість послуг, що надаються банком клієнту, визначається в заяві- анкеті на приєднання до договору, тарифах або тарифних пакетах, що діють у банку. Все, що не передбачене заявою-анкетою на приєднання до договору та/або тарифами, визначено повною мірою договором, програмами та/або умовами продукту, що оприлюднені на офіційному сайті банку та/або на інформаційних стендах, розташованих у доступних для клієнта місцях за адресами місцезнаходження банку, його структурних підрозділів та/або кредитних посередників банку та іншими письмовими розпорядженнями/заявами/довідками, якими сторони будуть обмінюватися протягом строку дії цього договору. Договір вважається укладеним, а умови публічної пропозиції акцептованими клієнтом моменту підписання заяви-анкети на приєднання до договору в т.ч. в електронному вигляді з використанням електронного підпису за умови подання клієнтом документів і відомостей, необхідних для ідентифікації та верифікації, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими інтими мовами договору. ( п. 1.6 договору). Підписанням заяви-анкети на приєднання до договору, в т.ч. в електронному вигляді з використанням електронного підпису, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент кладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору з додатками (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладання цього договору, а також ознайомлений з іншою інформацією, яка перелічена в п.2. ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 1.9 Договору) Споживчий кредит може бути наданий клієнтам - резидентам України, які у встановленому договором порядку акцептували публічну пропозицію банку на укладення цього договору. Банк, після прийняття від клієнта відповідної кредитної заявки, у тому числі від кредитних посередників/Партнерів Банку/в Мобільному додатку проводить аналіз, відповідно до встановлених в Банку процедур щодо можливості надання споживчого кредиту. 1.2.1.5 Додатку 1 до Договору) Після укладення договору, шляхом підписання заяви-анкети на приєднання до договору, в т.ч. в електронному вигляді з використанням електронного підпису, банк відкриває поточний рахунок для надання та обліку кредитних коштів та здійснює видачу споживчого кредиту, на підставі підписаної клієнтом заяви-анкети на приєднання до договору за реквізитами вказаними в заяві-анкеті на приєднання до договору (п.2.1.7 Додатку 1 до договору) Повернення споживчого кредиту та сплата процентів за користування споживчим кредитом, комісій та інших платежів здійснюється за ануїтетною (рівними платежами) схемою, схема повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, комісій та інших платежів зазначається в заяві-анкеті на приєднання до договору, строк/терміни повернення споживчого кредиту та сплати процентів за користування поживним кредитом, комісій та інших платежів з зазначенням розміру щомісячного платежу встановлюються у графіку платежів. Відповідно до графіка платежів, позичальник зобов`язаний, у період з моменту отримання кредиту до 1 (першого) числа кожного місяця, вказаного у графіку платежів, шанувати визначену суму платежу у розмірі 1963,43 гри. Пунктом 2.1.15 додатку 1 до договору, проценти за користування споживчим кредитом та комісії встановлюються у фіксованому розмірі і підлягають сплаті клієнтом з урахуванням наступних положень додатку. Нарахування процентів за користування споживчим кредитом здійснюється у національній валюті щодня на фактичну суму непогашеного основного боргу за споживчим кредитом і за фактичний час користування таким споживчим кредитом (факт/факт), включаючи день видачі та виключаючи день повернення, в розмірі процентної ставки, зазначеної в заяві-анкеті на приєднання до договору та сплачуються не пізніше дати платежу, визначеної у графіку платежів. При простроченні повернення основної суми боргу за споживчим кредитом проценти за користування простроченими до повернення сумами нараховуються щоденно та повинні сплачуватись одночасно з поверненням мпоживчого кредитуй п. 2.15. 2.1 Додатку 1) 2.1.15.3. у випадку непогашення клієнтом простроченої заборгованості за процентами та комісіями, банк, починаючи з дня виникнення такої заборгованості, може скористатися правом, зазначеним у п. 9.7. цього договору, зокрема, у випадку невиконання клієнтом вимоги про дострокове виконання зобов`язань за договором банк має право стягнути у встановленому чинним законодавством України порядку всю заборгованість за договором. 2.1.15.4. у разі несвоєчасного повернення заборгованості по споживчому кредиту, у строки, передбачені графіком платежів та цим договором, клієнт сплачує проценти з розрахунку процентної ставки зазначеної в діючих тарифах, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. Згідно наданого розрахунку у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 32247,40 грн, в тому числі: 22 498,00 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 9 749,40 грн - прострочена заборгованість по процентам (комісіями)(а.с. 32-36). Позивачем на адресу [PERSON] направлено вимогу за вих. №1-2402 від 10.07.2024 року (а.с. 22). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Положення щодо сплати процентів міститься у додатку до договору, що є невід`ємною його частиною. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Представник позивача, на підтвердження існування у відповідача заборгованості за кредитним договором, надав виписку про рух коштів по особовому рахунку за період з 20.12.2021 року по 01.12.2024 року, яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці (а.с. 37-40). У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами існування заборгованості за кредитним договором. Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту відповідачу та його розміру, а також розмір заборгованості за кредитом. Позивачем доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитом і його розміру. У свою чергу відповідачем належних та допустимих доказів на спростування аргументів позивача як щодо укладення між сторонами кредитного договору, погодження всіх істотних умов договору, так і щодо розміру заборгованості не надано. Відповідач доводів позивача про визначену у позові заборгованість не спростувала, контррозрахунку заборгованості не зробила, доказів сплати заборгованості за кредитним договором не подано. А тому, розглядаючи справу виходячи з диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Розподіл судових витрат Позивачем заявлено вимогу про стягнення (відшкодування) з відповідача його витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що 01.02.2024 рок між адвокатом Прохоренком В.П. та АТ «КБ «ГЛОБУС» укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 27). Згідно акту прийому-передачі послуг за договором від 12.02.2025 року сторони погодили загальну вартість професійної правничої допомоги у розмірі 6 000,00 грн (а.с. 30). Згідно платіжної інструкції кредитного переказу №16907 від 26.02.2025 року АТ «КБ «ГЛОБУС» перерахував ФОП [PERSON] 6 000,00 грн (а.с. 31). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved