Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі однієї шостої частини від всього його заробітку (доходу). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу з чоловіком [PERSON] вона народила двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Її чоловік в 1993 році змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а 29.04.1993 року шлюб між ними було розірвано. 05.09.2000 року вона з чоловіком уклали повторний шлюб, позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Останнім часом між подружжям склались напружені стосунки, вона намагалась розірвати шлюб через органи РАЦС, однак чоловік двічі не приходив у назначений час. Проживати в одній квартирі з чоловіком вона не може, тому вона винаймає житло. Посилається на те, що їй 70 років, вона не працює, а пенсія складає 4436,76 грн на місяць. Крім того, позивач має ряд хронічних захворювань, які потребують звернення до лікарів, проходження обстежень та лікування. Син [PERSON] частково допомагає їй коштами, але такої допомоги не вистачає на те, щоб покрити всі витрати. У зв`язку з чим, вона змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів з другого сина [PERSON] . Ухвалою судді від 07.04.2025 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.04.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] зазначає про те, що не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання матері в розмірі однієї шостої частини від всього його заробітку (доходу). 15.05.2025 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі. 06.05.2025 року до суду надійшло клопотання відповідача, в якому він просить здійснювати розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання матері в розмірі однієї шостої частини від всього його заробітку (доходу). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є матір`ю [PERSON] , що підтверджується: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 04.12.2023 року, де батьками зазначено батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 02.06.1993 року, відповідно до якого [PERSON] . [INFO] змінив прізвище на [PERSON] ; - свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21.09.1993 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 29.04.1993 року зроблено запис № 255. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] ; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05.09.2000 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] одружились 05.09.2000 року, прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Наразі [PERSON] є пенсіонеркою, перебуваючи на обліку у пенсійному фонді та отримує пенсійне забезпечення з березня 2025 року в розмірі 4 436,76 грн на місяць, будь якого іншого доходу вона не має. В зв`язку з наявними хронічними захворюваннями позивач постійно потребує коштів на лікарські засоби, однак пенсії не вистачає на прожиття. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Крім того, в силу ст. 203 Сімейного кодексу України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі наявні і досліджені судом докази у справі, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання матері в розмірі однієї шостої частини від всього його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дати подачі позовної заяви і довічно. При цьому суд враховує, що відповідач з якого стягуються аліменти на утримання дитини згоден сплачувати на утримання матері аліменти, що свідчить про його матеріальну спроможність забезпечити утримання матері. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з останнього судовий збір на користь держави в розмірі 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову, тобто 605,60 грн.

Outcome: approved