Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів.. Позовна заява мотивована тим, що 18 грудня 2010 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис за № 323 та який за рішенням Ізюмського міськрайонного районного суду Харківської області від 25 грудня 2012 року було розірвано. Під час цього шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із Відповідачкою. 30 січня 2012 року Ізюмським міським судом Харківської області винесено рішення, справа № 2016/78/2012 про стягнення з позивача на користь Відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 23.10.2023 позивач отримав поранення в районі населеного пункту Новобахмутівка, Донецької області, виконуючи бойове завдання, під час мінометного обстрілу російської федерації отримав акубаротравму, що підтверджується Довідкою про обставини поранення № 333/23 від 01.03.2023 року та довідкою форми-100 №15132/33. Внаслідок акуборотравми обмежений міжхребцевий остеохондроз грудного відділу хребта, ускладнений грижами міжхребцевих дисків, спондилоартроз, спондильоз грудного відділу хребта, з больовим, міотонічним синдромом при незначному порушенні функції. Хронічна вертеброгенна токалгія в стадії нестійкої ремісії, змішаний асигматизм правого ока, що підтверджується Довідкою військово-лікарської комісії №78/3 від 27.04.2023 року. Також наслідки акуборотравми у вигляді двобічної хронічної нейросенсорної приглуховатості зі сприйняттям шепітної мови до 0,5 м з обох сторін, після травматичного епісиндрому з рідкими судомними нападами, що підтверджується Довідкою військово-лікарської комісії №23873 від 19.12.2023 року. В зв`язку з наявними проблемами зі здоров`ям позивач має додаткові витрати на лікування, щоб забезпечити собі належне лікування. Крім цього варто врахувати матеріальне становище позивача згідно з довідкою про доходи позивача середній заробіток становить близько 20 000 гривень. Згідно з договором оренди квартири від 04.07.2022 орендна плата за житло складає 15\~000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. Зважаючи на вищевикладене вважає, що за рішенням суду повинно бути зменшено розмір аліментів, що стягуються на користь Відповідача. Враховуючи вище викладене, беручи до уваги стан здоров?я та матеріальне становище позивача вважає за необхідне звернутися за зменшенням змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання дитини. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк в 10 днів для усунення недоліків. 11 листопада 2024 року представником позивача подано до суду матеріали усунення недоліків. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій проти заявлених позовних вимог заперечувала в повному обсязі, зазначила, що позивач сплачує мінімальні аліменти та має постійну роботу, інших дітей немає. Справу просила розглянути за її відсутності. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що він шлюбу у сторін народився син- [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.01.2012 постановлено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти ., в розмірі частини з усіх видів заробітку, на утримання сина [PERSON] , до його повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 19.12.2023 [PERSON] є обмежено придатним до військової служби. Травма легка. Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 27.04.2023 [PERSON] є придатним до військової служби. Травма легка. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Згідно ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Частина 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3від 15.05.2006«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СКУкраїни зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти -платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що він отримав бойове поранення, а також орендує квартиру за 15000 грн на місяць, маючи середній заробіток близько 20000 грн на місяць. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192\~СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений судовий збір залишається за позивачем. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed