Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Врадіївської селищної ради Миколаївської області, Служба у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач вказав, що 12.10.2019 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Фактично вони як пара проживали разом з 2017 року в місті Києві на орендованій квартирі. У зв`язку з військовими подіями, сім`я переїхала в село Сирове в Миколаївській області. По спливу двох місяців відповідач повернулася сама до Києва. Донька [PERSON] залишалася разом з позивачем у селі. 03.03.2023 року Макарівським районним судом Київської області по справі №370/61/23 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу донька продовжила проживати з родиною позвача у с. Сирове. Вирішити питання місця проживання дитини відповідач в добровільному порядку відмовляється. У матеріальному забезпеченні доньки відповідач участі не бере. 11.09.2024 року Врадіївським районним судом Миколаївської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання спільної доньки в розмірі 1/4 від усіх видів доходу. Донька [PERSON] досі не має зареєстрованого місця проживання. Це питання вирішити відповідач теж відмовляється. Зареєструвати дитину без згоди матері позивач не може. Станом на сьогодні донька проживає з позивачем та перебуває під наглядом своєї бабусі та прабабусі. Позивач вдруге одружився та має ще одну дитину від повторного шлюбу. Його дружина та син [PERSON] проживають у с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, він на даний час мобілізований до лав ЗСУ. Вважає, що проживання доньки позивача з ним та його сім`єю буде відповідати інтересам малолітньої [PERSON] . Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. На даний час виникла потреба у визначенні місця проживання доньки разом з ним на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, позивач просить суд: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 10.12.2024 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а третій особі - строк для подання письмових пояснень та зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 20.02.2025 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області та зобов`язано надати висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 03.04.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 23.04.2025 року, яке відкладено на 19.05.2025 року. У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися. Згідно поданих до суду заяв позивач та його представник просили розглянути справу у їх відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог. У судове засідання відповідач не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, відзиву та будь-яких заяв, клопотань до суду не подавала. Про розгляд справи повідомлялася належним чином через оголошення. Третя особа Служба у справах дітей Врадіївської селищної ради Миколаївської області подала лист про розгляд справи за відсутності представника, рішення просили прийняти на розсуд суду. Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області у письмових поясненнях просила визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , справу розглядати без участі представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5). З 12.10.2019 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Макарівського районного суду Київської області від 03.03.2023 року по справі №370/61/23 розірвано (а.с. 9-10). Від шлюбу, сторони у справі, мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Як вказав позивач, а відповідач не скористалася своїм правом заперечити, фактично вони як пара проживали разом з 2017 року в місті Києві на орендованій квартирі. У зв`язку з військовими подіями, сім`я переїхала в село Сирове в Миколаївській області. По спливу двох місяців відповідач повернулася сама до Києва. Донька [PERSON] залишалася разом з позивачем у селі. Після розірвання шлюбу донька продовжила проживати з родиною позивача у с. Сирове. Вирішити питання місця проживання дитини відповідач в добровільному порядку відмовляється. У матеріальному забезпеченні доньки відповідач участі не бере. Донька [PERSON] досі не має зареєстрованого місця проживання. Це питання вирішити відповідач теж відмовляється. Зареєструвати дитину без згоди матері позивач не може. Станом на сьогодні донька проживає з позивачем та його новою родиною у с. Нові Петрівці. Разом з тим, позивач вказав, що він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування матері. 11.09.2024 року Врадіївським районним судом Миколаївської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання спільної доньки [PERSON] в розмірі 1/4 від усіх видів доходу (а.с. 11-12). На підтвердження факту того, що відповідач в добровільному порядку відмовляється вирішити питання місця проживання дитини позивач подав копію електронного листування сторін у застосунку у Viber (а.с. 13-16). З актів обстеження матеріально - побутових умов проживання від 26.06.2024 року та від 02.10.2024 року встановлено, що станом на день їх складення донька [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем та перебуває під наглядом своєї прабабусі. [PERSON] на даний час проходить службу в ЗСУ (а.с. 17, 18, 19). Згідно довідки № 1722/5162 від 20.10.2024 року [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с. 20). Позивач має стабільний дохід, позитивну характеристику з місця служби, не перебуває на психіатричному обліку, наркотичних речовин не вживає (а.с. 21-24). 15.04.2023 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 25). Від вказаного шлюбу має сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Дружина позивача [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27, 28). Згідно інформації наданої Службою у справах дітей Врадіївської селищної ради Миколаївської області на виконання ухвали суду від 10.12.2024 року, якою зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору встановлено, що на засідання комісії з питань захисту дитини Врадіївської селищної ради ані мати дитини - [PERSON] , ані батько - [PERSON] не з`явилися. Попередньо працівниками служби у справах дітей з`ясовано, що мати дитини проживає у м. Києві, батько перебуває на службі в ЗСУ. Дитина [PERSON] разом з прабабусею проживають у м. Києві. У зв`язку з неможливістю обстеження умов проживання дитини, батьків, орган опіки та піклування Врадіївської селищної ради не може надати висновок щодо розв`язання даного спору (а.с. 50-50 зворот). На підтвердження також надано акт №104 обстеження умов проживання від 14.01.2025 року (а.с. 52). На виконання ухвали суду від 20.02.2025 року служба у справах дітей та сім`ї Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області надала висновок щодо розв`язання спору по даній справі, де вказано, що обстеживши умови проживання, встановлено: в [ADDRESS] , проживає гр. [PERSON] разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] [INFO] . За вказаною адресою також проживають [PERSON] , [INFO] , дружина, та [PERSON] , [INFO] , син. Сім`я проживає у приватному цегляному одноповерховому будинку. Умови проживання задовільні. Приміщення складається із коридора, кухні, санвузла та 4 кімнат. У кімнаті, яка виділена для дівчинки, проводиться косметичний ремонт. Кімната умебльована. До будинку підведені необхідні комунікації. Для [PERSON] відведена окрема кімната, яку облаштовано необхідними меблями. Дівчинка забезпечена сезонним одягом та взуттям, продуктами харчування. Під час відвідування встановлено, що батько дитини проходить військову службу, а дівчинка періодично проживає за вказаною адресою із дружиною свого батька, з якою в неї склалися довірливі стосунки, а також дівчинка періодично проживає у своєї бабусі у м. Києві. [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині на посаді водія-санітара медичного пункту та має постійний самостійний дохід. [PERSON] за місцем проходження служби характеризується позитивно. Зарекомендував себе як відповідальний, готовий до виконання бойових завдань військовослужбовець. Характер спокійний, врівноважений, в складних ситуаціях поводить себе впевнено. До кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, під слідством не перебував. Ознак психіатричних та наркологічних захворювань немає. Мати дівчинки [PERSON] з дитиною не проживає. У телефонній розмові повідомила, батько чинить перешкоди у спілкуванні з донькою. Питання щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] розглянуто на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Петрівської сільської ради 13.03.2025 року та 24.03.2025 року. [PERSON] була повідомлена про місце, час та дату засідання, але ні вона, ні її представник не з`явилися. В останній телефонній розмові з представником служби поводила себе грубо, не соромилася вживати ненормативну лексику. Враховуючи вищевикладене, в інтересах дитини, орган опіки та піклування Петрівської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 112 зворот - 113). Також органом опіки та піклування подано акт № 22 обстеження умов проживання (а.с. 113 зворот). Вирішуючи вимоги за даним позовом суд виходить також з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ч. 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, враховуючи інтереси дитини, а також те, що позивач не чинить жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною, суд приходить до переконання про можливість визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, позивачем при подачі позову сплачено 1 211,20 грн. (а.с. 29), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved