Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

13 вересня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з використанням засобів поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором у сумі 49056 грн. 51 коп. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 29 липня 2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11040458-СК_SB, за умовами якого відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки в повному обсязі в строки і на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала, припинила повертати наданий їй кредит. 28 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/15-Ф, на підставі якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 49056 грн. 51 коп., у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 січня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у сумі 49056 грн. 51 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27\~лютого 2025\~року поновлено [PERSON] строк на подачу заяви про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2025 року скасовано заочне рішення. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщені завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв або клопотань не подали. Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 29 липня 2021 року [PERSON] підписала заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування (а.с. 6-8 том 1). У підписаній заяві-договорі вказано, що підписанням цієї Заяви-договору відповідач акцептує Публічну пропозицію Акціонерного товариства «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщений на сайті банку за адресою: https://tascombank.ua/) (далі ДКБО) і беззастережно приєднується до умов останнього. Згодна, що дана Заява-договір, а також Тарифи банку є невід?ємними частинами ДКБО. Підтверджує, що ознайомлена з умовами ДКБО, Тарифами, Правилами користування електронним платіжним засобом, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно з вимогами діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Проект зазначених документів був наданий їй для ознайомлення перед їх укладенням та підписані нею документи повністю відповідають наданим їй банком проектам. Також погоджується та підтверджує, що пропозиція банку щодо надання/встановлення кредитного ліміту є відкличною, що перегляд/зміна кредитного ліміту може бути здійснено протягом строку дії останнього. Також розуміє, що строк дії кредитного ліміту може бути подовжено. У випадку зміни кредитного ліміту (зменшення або збільшення) розміру дозволеного кредитного ліміту та/або строку його дії, банк повідомляє її як позичальника, про встановлення нового розміру кредитного ліміту та/або строку його дії, шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток та або шляхом надсилання електронного повідомлення на зареєстрований (фінансовий) номер телефону позичальника та/або через інші дистанційні канали зв?язку, відповідно до умов ДКБО. У вказаній заяві-договорі відповідач просить відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, та оформити на її ім`я платіжну картку Master Card World, встановити кредитний ліміт на споживчі цілі у сумі 38000 грн. зі строком користування 12 місяців шляхом кредитування поточного рахунку на суму, вказану у мобільному додатку в подальшому при встановленні кредитного ліміту в період дії поточного рахунку. Орієнтовна реальна річна ставка за кредитом складає 43,96% (визначається відповідно до законодавства та складає кількість процентів і зазначається як у паспорті споживчого кредиту) (пункт 14 заяви-договору). 28 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № НІ/11/15-Ф, за яким фактор зобов`язався передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язався відступити факторові право вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимоги, які формуються згідно додатку № 1 та є невід?ємною частиною цього договору (а.с. 10-11 том 1). Згідно з копією акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року клієнт передав, а фактор прийняв: Реєстр Прав Вимоги кількістю, після чого з урахуванням пункту 2.1. договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів (а.с. 12 том 1). З витягу з Реєстру прав вимог до Договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором № 002/11040458-СК_SB у сумі 49056 грн. 51 коп. (а.с. 13 том 1). Копією платіжної інструкції № 20908 від 28 лютого 2024 року підтверджується сплата Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Акціонерному товариству «Таскомбанк» 2119898 грн. 55 коп. в якості оплати за відступлення права вимоги за договором факторингу № НІ/11/15-Ф від 28 лютого 2024 року (а.с. 146 том 1). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за розрахунком, наданим позивачем, виникла заборгованість у сумі 49056 грн. 51 коп., до якої входить: 31722 грн. 25 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 17334 грн. 26 коп. заборгованість по процентам (а.с. 9, 99 том 1). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписики з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за укладеними договорами. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року в справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року в справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18. Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку відповідача (а.с. 100-136 том 1). При цьому, з розрахунку, наданого позивачем, слідує, що за період з 29 липня 2021 року до 01 лютого 2024 року витрати відповідача по її рахунку становлять 56153 грн. 25 коп., а зарахування 24431 грн. (а.с. 99 том 1). Таким чином, різниця між використаними і зарахованими (внесеними) відповідачем коштами складає 31722 грн. 35 коп. Також,\~з розрахунку,\~наданого позивачем,\~слідує,\~що відповідачем було сплачено 6441 грн. 25 коп., які зараховані позивачем на погашення процентів за користування кредитом. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Статтею 1056-1 Цивільного\~кодексу України\~визначено,\~що процентна\~ставка за\~кредитом може\~бути фіксованою\~або змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення договору позики/кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). У заяві-договорі\~на укладання\~Договору про\~комплексне банківське\~обслуговування від\~29\~липня 2021 року, яка підписана відповідачем, процентна ставка не зазначена, лише вказана орієнтовна реальна річна ставка за кредитом - 43,96%. Позивач на підтвердження заявлених вимог надав копію заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування від 29 липня 2021 року, яка підписана відповідачем, розрахунки заборгованості за договором та виписку по рахунку відповідача. У заяві-договорі на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування від 29 липня 2021 року, зокрема, зазначено, що відповідач акцептує Публічну пропозицію Акціонерного товариства «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщений на сайті банку за адресою: https://tascombank.ua/) (далі ДКБО) і беззастережно приєднується до умов останнього та згодна, що дана Заява-договір, а також Тарифи банку є невід?ємними частинами ДКБО. Підтверджує, що ознайомлена з умовами ДКБО, Тарифами, Правилами користування електронним платіжним засобом, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Однак, жоден із вказаних документів суду наданий не був, доказів того, що відповідач з вказаними документами ознайомлена, матеріали справи не містять. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови і правила надання банківських послуг та з урахуванням відсутності в заяві-договорі домовленості сторін про сплату процентів, їх конкретний розмір, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи заяву-договір, погодилася на приєднання до цієї Публічної пропозиції, ознайомившись з нею та з наданими тарифами. Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач розуміла саме такі умови укладення договору та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. При цьому,\~згідно із\~частиною шостою\~статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 та підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права. Крім того, така ж позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 березня 2021 року в справі № 669/573/18 та від 23 грудня 2020 року в справі № 191/2648/17. За встановлених обставин, суд вважає, що нарахувння позивачем процентів за користування кредитом є безпідставним. Враховуючи викладене, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 31722 грн. 35 коп. за вирахуванням суми грошових коштів, які були сплачені відповідачем та зараховані позивачем на погашення процентів, які сторони в належній формі не узгодили, в сумі 6441 грн. 25 коп., що становить 25281 грн. 10 коп., у зв`язку з чим вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial