Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У квітні 2025 року до суду за підсудністю надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої допомоги внаслідок зловживання з боку відповідача, в якій позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради надміру виплачену допомогу на проживання внутрішньо перемішеним особам, внаслідок зловживання з боку відповідача у розмірі 6 000 грн. та сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 3 028 грн. Представник Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного судового рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим листом відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання». Відзив на позов відповідач не подав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1\~ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. [PERSON] перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради як внутрішньо переміщена особа, за фактичною адресою проживання: [ADDRESS] , в подальшому [ADDRESS] з 08.09.2022 року про що, у відповідності до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, видана Довідка від 08.09.2022 № 6332-5002104046. 08.09.2022 року [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі. Згідно з п. 2 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, грошова допомога призначається на кожну внутрішньо переміщену особу відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Пунктом 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам передбачено, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень; До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти. Рішенням Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 16.09.2022 року [PERSON] призначено допомогу у розмірі 2 000 грн. щомісячно з 01.09.2022 року. Згідно з п. 1 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 214, на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування надання державної соціальної допомоги здійснюється з урахуванням таких особливостей: строк виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, продовжується на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування і виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад. Пунктом 22 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам встановлено, що з метою встановлення права на призначення продовження виплати допомоги уповноваженій особі / отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України Про верифікацію та моніторинг державних виплат. Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому порядку. 29.01.2024 року працівниками управління, за результатами верифікації, встановлено, що [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення. Підпунктом 9 пункту 7 Порядку встановлено, що допомога не призначається/не виплачується внутрішньо переміщеній особі, яка під час її отримання, відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Згідно з пп. 6 п. 71 Порядку допомога не призначається на отримувача, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Рішенням управління від 11.03.2024 року №43 довідка ВПО від 08.09.2022 № 6332-5002104046 скасована на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII в зв`язку із скоєнням [PERSON] кримінального правопорушення. Рішенням управління від 11.03.2024 року №331 відмовлено [PERSON] в продовжені виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Розмір надміру виплаченої допомоги внаслідок зловживання з боку [PERSON] за період 01.12.2023 року до 29.02.2024 року складає 6 000 грн. Згідно з п. 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Про розмір незаконно отриманої суми допомоги на адресу [PERSON] надіслано рекомендованого листа від 31.10.2024 № 10-29/7024/4-02/24 з пропозицією повернути незаконно отримані бюджетні кошти у добровільному порядку. Однак вказаний лист проігноровано та сума незаконно отриманої допомоги не повернута. Частиною 1\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)\~вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до\~ст.\~141,\~142\~ЦПК України\~з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved