Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 серпня 2024 року звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , з участю третьої особи: Орган піки і піклування Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що 07 травня 2010 року з відповідачем уклала шлюб. У спільному подружньому житті народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, припинили спільне проживання в листопаді 2010 року, а рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 10 січня 2014 року їх шлюб було розірвано. З моменту припинення спільного проживання та на момент звернення до суду донька [PERSON] проживає разом з позивачем, у складі її сім`ї за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання. Позивач зазначає, що нею створенні усі умови для доньки, для її розвитку та навчання, дитина доглянута, охайна, повноцінно харчується, має окрему житлову кімнату. Позивач стверджує, що донька повністю перебуває на її утриманні, батько байдужий до її інтересів, не цікавиться її потребами, здоров`ям, не відвідує школу та немає наміру виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дочки в майбутньому. Вказує, що така поведінка батька є ухиленням від виховання дитини, свідомим нехтуванням своїми обов`язками. Ухвалою судді від 02 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою судді від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 14 березня 2025 року. В судове засідання 14 березня 2025 року сторони не з`явилися. Судове засідання 14 березня 2025 року знято з розгляду з визначенням дати судового засідання - 21 травня 2025 року. Представник позивача - адвокат Змінчак Л.В. подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] - відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм ЦПК України, до суду не подавав, а також не подавав заяви про визнання ним позовних вимог, незважаючи на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 02 вересня 2024 року. Орган піки і піклування Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області в заяві від 09 грудня 2025 року просить провести розгляд справи за відсутності їх представника, просять при прийнятті рішення врахувати інтереси дитини. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 23 травня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 21 травня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 23 травня 2025 року. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. ( ч. ч.1, 2 ст. 155 СК України) Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, яке міститься в матеріалах справи. Згідно з рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 10 січня 2014 року у справі № 453/1952/13-ц, шлюб між сторонами розірвано. У відповідності до акту щодо обстеження матеріально-побутових умов № 184, складеного старостою сіл Підгородці, Сопіт, Урич Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області В.Андрейків 02 липня 2024 року, [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із характеристики, наданої старостою сіл Підгородці, Сопіт, Урич Сколівської міської ради Стрийського району Львівської області В.Андрейків від 02 липня 2024 року, [PERSON] характеризується за місцем свого проживання як спокійна, врівноважена, працьовита та турботлива мати. Згідно з довідкою, наданою Підгородецьким закладом загальної середньої освіти ІІ-ІІІ ступенів Сколівської міської ради Львівської області від 13 серпня 2024 року за № 26, батько не бере участі у здобутті дитиною освіти, не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями та класним керівником на предмет успішності та відвідування дитини. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України. (статті 164-167) Зокрема, відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. (пункт 2 частини першої) Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом враховано висновок Органу опіки і піклування Сколівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] від 10 лютого 2025 року. Судом встановлено також, що відповідач не спілкується з донькою, не цікавиться її життям, здоров`ям, фізичним та розумовим розвитком, матеріально її не утримує, заходів до спілкування та турботи не вживає. Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дитиною при його бажанні, він не вживав заходів для забезпечення своєї участі у її вихованні та спілкуванні, не звертався в правоохоронні органи для встановлення її місця проживання, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку такого спілкування та надання матеріальної допомоги. Такі обставини свідчать про його не бажання брати участь у вихованні дитини. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що відповідача, який без поважних на те причин, не виявляє щодо власної доньки батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved