Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією родиною та визнати [PERSON] , спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом майна, що належало померлій [PERSON] . В обґрунтування заяви представник позивача вказала, що [INFO] у віці 81 року померла хрещена мати матері позивачки - [PERSON] , [INFO] , яка народилась в селі Губівка, Компаніївського району, Кіровоградській області. [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , де вона й померла. Позивачка [PERSON] на час смерті [PERSON] спільно проживала разом з нею за указаною адресою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . До майна померлої [PERSON] державним нотаріусом Шістнадцятої Київської її державної нотаріальної контори Грушко І.В. була заведена спадкова справа № 62218314. Вказану квартиру успадкувала близька подруга та похресниця померлої, матір позивачки - [PERSON] (за заповітом). [PERSON] (мати позивачки) все життя перебувала у близьких дружніх стосунках із [PERSON] . Своєї сім`ї та близьких родичів в останньої не було, тому коли позивачка переїхала жити до міста Києва, вони разом з [PERSON] стали проживати разом однією родиною. Відносини між позивачкою та покійною носили характер сімейних, вони були пов`язані спільним побутом, веденням спільного господарства, бюджету, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків, їх спільне проживання не суперечило моральним засадам суспільства. [PERSON] ставилась до позивачки, як до члена власної родини, а позивачка в свою чергу піклувалась та доглядала за покійною до дня її смерті. Після смерті [PERSON] позивачка за свій рахунок організувала її поховання, розпорядилася її речами та продовжує проживати у квартирі [ADDRESS] . Після смерті спадкодавиці залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки № [NUMBER] , для ведення товарного сільсько-господарського товариства, площею 6,75 га, яка знаходиться на території Губівської сільської ради, що належала [PERSON] на підставі Державного акту. В зв`язку з чим [PERSON] звернулася із заявою до державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Грушко І.В. про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно. Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Грушко І.В. від 03.08.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю документів, які б свідчили про те, що позивачка має право на спадкування за законом та нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання по суті. На підставі викладеного, оскільки померла інших спадкоємців не має, позивач просить встановити факт спільного проживання спадкодавиці та позивачки не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також визнати її спадкоємцем четвертої черги відповідно до вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 28.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання (а.с.33). Ухвалою суду від 03.02.2025 року залучено до участі у справі в якості відповідача Компаніївську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області (а.с.78). Ухвалою суду від 24.02.2025 року справу призначено до судового розгляду (а.с.88). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що померла [PERSON] приходиться хрещеною матір`ю її мами [PERSON] . [PERSON] проживала з 1960 року в м.Києві. Позивач з матір`ю проживала в м.Кіровоград (Кропивницький), [PERSON] приїздила до них, тому знала її змалку. В 2012 р., після закінчення ВНЗ, вона поїхала до м. Києва, оскільки знайшла там роботу, й [PERSON] запропонувала їй переїхати жити до неї. Починаючи з 2012 року, вона проживала з [PERSON] в її однокімнатній квартирі разом. Разом з [PERSON] вони вели спільне господарство, разом харчувалися, ходили гуляти, разом вирішували побутові потреби, купували продукти, проводили вільний час. Їжу готували по черзі, в залежності, в кого був вільний час, оскільки і вона, і [PERSON] працювали (позивач працювала дитячим психологом в дитсадку, [PERSON] - гардеробницею в театрі). При цьому вони обговорювали та разом вирішували, що необхідно купити та що будуть готувати. Продукти харчування купували разом на вихідних. За комунальні послуги, продукти харчування сплачували разом порівну. Коли була необхідна якась коштовна покупка, наприклад, холодильник, вони також разом це обговорювали - який саме холодильник, за яку вартість тощо. Взагалі вони все робили або разом, коли були обидві вільні, або той, хто має можливість. Це стосується й прибирання в квартирі. Померлу вона сприймала як рідну бабусю. Представник позивача адвокат Вісляєва Л.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, з підстав, викладених у заяві. Представник відповідача Компаніївської селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги визнали в повному обсязі (а.с.85). Представник відповідача 16-ої Київської державної нотаріальної контори Грушко А.В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, вирішення справи на розсуд суду (а.с.90). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він є сусідом померлої [PERSON] , яка мешкала в квартирі [ADDRESS] . Він й зараз мешкає в квартирі [ADDRESS] , в яку в`їхав в 1998 р., та на той час [PERSON] вже мешкала в своїй квартирі. Позивачку він знає більше 10 років, оскільки вона мешкала разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] до дня її смерті та мешкає в цій же квартирі на даний час. Він спілкувався з ними як з сусідками, бував у них вдома, тому може зазначити, що мешкали вони як сім`я - як матір з донькою. Стосунки в них були дружні, вони турбувались одна про одну, допомагали одна одній, разом відпочивали, ходили гуляти, купували продукти, вирішували побутові проблеми. Коли [PERSON] хворіла, позивачка за нею доглядала, купувала ліки. Горова розповідала, що саме вона запросили [PERSON] до себе жити. Про інших родичів [PERSON] йому нічого не відомо. Померла [PERSON] , скоріш за все, від інсульту - з нею стався приступ на роботі, спочатку її швидка забрала до дому, потім відвезли в лікарню. Деякий час [PERSON] була без свідомості, її частково паралізувало, потім померла. Весь цей час [PERSON] доглядала [PERSON] та дуже засмучувалась з цього приводу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Губівка, Компаніївського району Кіровоградської області, померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стані Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 356 (а.с.10). Згідно заповіту від 13.02.2015 р. [PERSON] заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивачки (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.2018 року, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з квартири [ADDRESS] (а.с.11). Крім вказаної квартири, померлій [PERSON] , згідно Державного акту на праві власності, належала земельна ділянка № [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського товариства, площею 6,75 га, яка знаходиться на території Губівської сільської ради, стан якої на час розгляду справи припинено, підстава реорганізація створення старостівських округів, що входять до складу Компаніївської територіальної громади, й її правонаступником є Компаніївська селищна рада Кіровоградської області. (а.с.19,75). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03.08.2024 р. [PERSON] відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки не надано документів, які б свідчили про те, що заявник ( [PERSON] ) має право на спадкування за законом, а також враховуючи відсутність заповіту від імені померлої [PERSON] на ім`я заявника (а.с.15). Відповідно до довідки Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 13.05.2025 №1031/02-14, 29.03.2018 р. була заведена спадкова справа за №210/218 щодо спадщини померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] . Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка оформила свої спадкові права на майно, зазначене в заповіті. 21.08.2018 [PERSON] подано заяву, в якій повідомлено, що вона є спадкоємцем четвертої черги згідно ст. 1264 ЦК України, і що у померлої [PERSON] залишилось незаповідане майно. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.08.2024 р. державним нотаріусом Грушко І.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було надано документів, які б свідчили про наявність права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Заяви про прийняття спадщини\\ про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом іншими спадкоємцями не подавались. (а.с.139). Відповідно до Акту спільного проживання від 11.06.2024 року, виданого начальником ЖЕД-407 [PERSON] , проживаючі за адресою [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] [ADDRESS] [PERSON] , підтверджують про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала з 2012 р. за адресою: [ADDRESS] по теперішній час. (а.с.21). Також на підтвердження спільного проживання з померлою [PERSON] позивачем надано: спільні фотокартки; копію паспорту на ім`я [PERSON] ; трудову книжку № [NUMBER] [PERSON] , в записах якої значить відомості про роботу в м.Київ, починаючи з 2012 року; копію товарного чеку та гарантійного талону на придбання [PERSON] холодильника від 21.08.2015 року, який було придбано під час сумісного проживання; копію договору підряду від 29.08.2017 року, згідно якого [PERSON] замовила підрядчику монтаж натяжної стелі за адресою: [ADDRESS] з актом прийому-передачі виконаних робіт від 29.08.2017 р. (а.с120-127). Відповідно до наданих документів, [PERSON] займалася організацією та проведенням поховання [PERSON] , що підтверджується договором замовлення на організацію та проведення поховання від 24.02.2018, укладеним між [PERSON] та Ритуальною службою СКП «Київський крематорій»; довідкою на одержання праху [PERSON] та поховання урни (а.с.15-18). Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (крім тих, що зазначені в ч.1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як встановлено ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як зазначено в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Суд вважає встановленим, що [PERSON] з 2012 р. проживала в м. Києві разом з [PERSON] в належній їй ( [PERSON] ) квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] до смерті [PERSON] - [INFO] . Під час спільного проживання, позивачка та [PERSON] були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю. Зазначене підтверджується наведеними вище доказами. Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами, дослідженими в судовому засіданні, підтверджується факт спільного проживання померлої [PERSON] та позивача [PERSON] однією сім`єю, з 2012 року по день смерті [PERSON] - [INFO] (тобто не менше п`яти років), тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Вимоги про визнання спадкоємцем 4 черги спадкування за законом задоволенню не підлягає, оскільки належність особи до тієї чи іншої черги спадкування визначається додержання визначеної законом сукупності вимог та не може бути предметом судового розгляду. До того ж, як свідчать матеріали справи, нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, які б свідчили про те, що позивачка має право на спадкування за законом. З рішенням про визнання факту проживання однією родиною з [PERSON] [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася, й за наявності такого рішення, нотаріусом будь-якого рішення з приводу вчинення нотаріальних дій, не приймалось.

Outcome: partial