Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

07 листопада 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Мотуза Олександра Володимировича звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача\~ Позивач посилається на те, що протягом тривалого часу він працював у шкідливих умовах на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що призвело до виникнення професійних захворювань. Довідкою МСЕК від 14 жовтня 2003 року позивачу первинно визначено 35 відсотків втрати працездатності за професійними захворюваннями. 23 листопада 2006 року позивачу встановлено 40 відсотків втрати професійної працездатності повторно безстроково. Позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 245\~000 грн. \~ \~ \~ Заперечення відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що позивачу первинно встановлена втрата працездатності висновком МСЕК 14 жовтня 2003 року, станом на цю дату обов`язок по відшкодуванню працівнику моральної шкоди покладався на роботодавця, тому позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача. Крім того позивач не навів розрахунку суми моральної шкоди, з чого вона складається, не надав належних доказів того, що виникнення хронічного професійного захворювання заподіяно умовами виробництва та як наслідок не довів факту заподіяння йому моральної шкоди. \~ \~ Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи видно, що [PERSON] працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах. (а.с.10-12) За змістом акту форми П-4, складеного 26 вересня 2023 року, у [PERSON] встановлено наявність професійних захворювань Українським НДІ промислової медицини: пиловий бронхіт першої стадії з бронхообструктивним синдромом, емфізема легенів першої стадії, плечолопатковий періартроз, ліктьовий періартроз. Професійні захворювання виникли внаслідок недосконалості технологічних процесів та обладнання, тривалої роботи в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища. Причини виникнення професійних захворювань: запиленість повітря робочої зони, важка фізична праця, вимушена робоча поза, несприятливий мікроклімат. (а.с.15-16) Довідкою № 025645 від 14 жовтня 2003 року, виданою на підставі акту № 287 обстеження у ЛТЕК, [PERSON] первинно встановлено 35 відсотків втрати професійної працездатності, з них 25 відсотків за пиловим бронхітом, 10 відсотків за дефартрозами. (а.с.14) В подальшому довідкою МСЕК серії ДНА-02 № 014976 від 23 листопада 2006 року позивачу встановлено повторно безстроково 40 відсотків втрати професійної працездатності, у тому числі: 25 відсотків за пиловим бронхітом, 15 відсотків за дефартрозами. (а.с.18) \~ \~ Норми права, які застосував суд Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право\~працівника на\~відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок\~професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності. Зазначений висновок стосувався визначення періоду виникнення у потерпілого права на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням того, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, момент виникнення права на відшкодування моральної шкоди мав значення для визначення особи, яка має виплачувати таке відшкодування (за рахунок Фонду соціального страхування чи за рахунок роботодавця). Тобто від дати встановлення стійкої втрати працездатності вперше залежить, яка особа має відшкодувати заподіяну працівнику моральну шкоду. \~ \~ \~ Згідно\~з положеннями\~статті 5\~Цивільного кодексу\~України,\~акти цивільного\~законодавства регулюють\~відносини,\~які виникли\~з дня\~набрання ними\~чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями, № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Отже, при вирішенні позову про відшкодування моральної шкоди необхідно з`ясовувати, коли виникли правовідносини сторін та коли завдана моральна шкода. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Вказана правова позиція знайшла своє відображення у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року, справа № 210/3177/17. Відповідальність роботодавця за заподіяння моральної шкоди умовами виробництва була вперше передбачена Законом України «Про охорону праці» № 2694-XII від 14.10.1992 року, згодом Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, та в подальшому 24 грудня 1999 року була закріплена у статті 237-1 КЗпП України. Позивачу первинно встановлено 35 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями 14 жовтня 2003 року. \~ \~ \~Згідно сталої\~практики Верховного\~Суду,\~ потерпілі\~мають право\~на відшкодування\~моральної шкоди\~за рахунок\~Фонду соціального страхування від нещасних випадків, якщо стійка втрата працездатності у зв`язку з травмою на виробництві або професійним захворюванням уперше встановлена МСЭК в період з 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року. На день встановлення позивачу стійкої втрати працездатності вперше за професійними захворюваннями (35 відсотків, довідка від 14 жовтня 2003 року) передбачалося відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків. \~ \~ \~Згідно пункту\~«е» частини\~1\~статті 21\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~ страхування\~від нещасного\~випадку на\~виробництві \~та професійного\~захворювання,\~які спричинили\~ \~ \~втрату працездатності»\~ (в\~редакції,\~діючій станом\~ на\~14\~жовтня 2003\~року),\~ у\~разі \~ настання\~ \~страхового \~ випадку\~ \~Фонд \~ соціального\~страхування \~від \~нещасних \~випадків \~зобов`язаний\~у встановленому\~законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі виплатити грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Як визначалося частиною 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, діючій станом на 14 жовтня 2003 року), сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших страхових виплат. Позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (постанова Верховного Суду від 17 грудня 2019 року по справі № 210/5259/16-ц). 01 січня 2023 року набрав чинності Закон України від 21 вересня 2022 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду шляхом реорганізації та приєднання до Пенсійного фонду України. Починаючи з 03 січня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області та виступає органом, уповноваженим державою на виконання відповідних функцій. Тому з відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу ушкодженням здоров`я внаслідок професійних захворювань. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з професійними захвоюваннями, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 80\~000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 598/438/21, пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», однак застосування сполучника «а також» підтверджує, що згаданий перелік був доповнений новою нормою права, яка не змінює зміст інших складових частин пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України. Оскільки шкода, завдана життю та здоров`ю, може бути як майновою, так і немайновою (моральною) та до цієї частини пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зміни законодавцем не внесені, зокрема не зазначено, що лише відшкодування майнової шкоди, завданої життю та здоров`ю, не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, тому немає підстав для ототожнення відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю, з іншим відшкодуванням моральної шкоди, яке підлягає оподаткуванню в разі перевищення її розміром чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року. З урахуванням наведеного висновку Верховного Суду, сума, яка стягується рішенням суду у відшкодування моральної шкоди у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю, не підлягає оподаткуванню. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь держави у мінімальному розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру станом на день звернення позивача до суду з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання заяви в електронній формі (968 грн 96 коп).

Outcome: partial