Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

09.04.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 28.04.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис №1192). На обґрунтування позовної заяви зазначає, зокрема, що 28.04.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстровано шлюб між громадянином Ісламської республіки Іран [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ), актовий запис №1196. У подружжя у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який в теперішній час мешкає з матір`ю. З лютого 2024 року подружжя проживаємо окремо, спільне господарство не ведеться. На даний час у їхніх відносинах відсутнє порозуміння та повага. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, місця спільного проживання. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки їх особисті відносини уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Збереження шлюбу для позивача на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, неможливе. Позивач не має наміру зберегти шлюб. Причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025, розгляд вказаної справи\~ визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 16). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.04.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, із повідомленням сторін (а.с. 18). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 15.05.2025 на електрону адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Скородєлова С.В., в якій він просить провести судове засідання без участі позивача та його представника, позовну заяву підтримує в повному обсязі (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час і місце судового розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] , завірена приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В., в якій відповідач зазначає, що дає свою згоду на розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , який був укладений 28.04.2018 Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління районного управлівння юстиції у Харківській області, актовий запис №1196 (а.с. 13). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 28.04.2018 Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління районного управлівння юстиції у Харківській області, актовий запис №1196 (а.с. 4). Згідно позовної заяви, господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved