Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягуваних з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільного сина [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі 2 500 грн щомісячно на 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів встановленого законом на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення аліментів в новому розмірі з моменту подачі позову до суду. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.01.2019 у справі № 712/9052/18 відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 2 500 грн на місяць на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] . Натомість на теперішній час матеріальний стан позивачки змінився, оскільки у зв`язку із зростанням цін зросли витрати на утримання дитини. Від відповідача письмового відзиву проти позову до суду не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Від сторін заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надходили. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подавши до суду 08.04.2025 заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, а саме змінити спосіб стягнення аліментів, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, натомість, судова повістка-повідомлення на ім`я [PERSON] повернулась до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Отже, на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.05.2025 справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.\~ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про день, час та місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.01.2019 у справі № 712/9052/18 з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2\~500 грн щомісячно, починаючи з 03.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалюючи таке рішення та визначаючи розмір аліментів суд виходив з того, що відповідач є батьком дитини, в повній мірі є матеріально забезпеченим та платоспроможним, інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків чи дружини не має, а отже спроможний сплачувати аліменти. Син сторін проживає з матір`ю і у зв`язку із його дорослішанням, а також збільшенням цін має потребу у більшому матеріальному забезпеченні, а стягувані з відповідача аліменти не забезпечують його потреб у повному обсязі. На теперішній час відповідач не має зобов`язань по утриманню інших фізичних осіб, окрім свого сина, які б підтверджувались судовими рішеннями. За таких обставин позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, внаслідок яких виник спір щодо розміру аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини, який регулюється нормами\~Сімейного кодексу\~України (далі СК). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~N\~789-XII\~від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст.\~180\~СК на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.\~181\~СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст.\~192\~СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст ст. 181, 192\~СК розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (а. 2 ч. 3 ст. 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.\~192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2017 у справі №\~6-143цс13 та підтримана постановами Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №\~459/2181/17, від 16.06.2021 у справі №\~643/11949/19. По обставинам справи слід констатувати, що на теперішній час матеріальний стан позивачки істотно змінився, оскільки збільшились матеріальні витрати на задоволення потреб дитини, яка в силу вікового цензу потребує більшого матеріального забезпечення, а також у зв`язку із підвищенням цін. Зазначена теза визнається на законодавчому рівні, оскільки законом визначено істотно більший розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років ніж для дітей молодшого віку. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», зокрема ст. 7 цього закону, установлено з 01.01.2025 прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років 2 563 гр н, дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн. Ураховуючи зазначене, цілком обґрунтованими є доводи позивача про те, що розмір аліментів на рівні 2 500 грн на місяць є недостатнім для задоволення потреб дитини та забезпечення її гармонійного розвитку. Отже, підставами для зміни розміру та способу стягнення аліментів є збільшення матеріальних потреб дитини внаслідок істотних змін фінансово-економічного стану в державі (істотне збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та ріст цін), що відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 192\~СК України є підставою для зміни розміру та способу стягнення аліментів. Надаючи оцінку доводам позивача щодо визначення розміру аліментів в частці від заробітку варто звернути увагу, що діюча редакція ч. 3 ст.\~181\~СК України передбачає виключне право отримувача аліментів визначати спосіб їх стягнення. Визначальним є якнайкраще забезпечення інтересів дитини і її потреб. Натомість варто зауважити, що визначення розміру аліментів у частці від доходів батька є більш надійним способом захисту інтересів дитини, оскільки в такому випадку розмір матеріального забезпечення дитини є гнучким (змінюваним) і залежить від об`єктивних факторів та показників економічного розвитку суспільства (заробітна плата (мінімальна і середня), прожитковий мінімум тощо). Також слід звернути увагу, що за змістом ч. 5 ст.\~183\~СК України розмір стягуваних аліментів на одну дитину за ставкою 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів є безспірною вимогою, оскільки може бути визначений судом в порядку наказного провадження, а відтак зменшення розміру такого розміру має обґрунтовуватись обставинами, що мають істотне значення. Отже, оцінивши обставини справи суд приходить до висновку, що з огляду на принцип паритетності побудови сімейних відносин (ч. 2 ст. 1 СК України) та зміст засад справедливості, добросовісності і розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), відповідач зобов`язаний надавати своїй дитині матеріальну допомогу у вигляді аліментних платежів в розмірі частки з усіх видів його доходів, що є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дитини та виконанням батьківського обов`язку за рахунок якого існуватиме справедливий баланс забезпечення інтересів дитини та недопущення надмірного обмеження прав та законних інтересів відповідача. За таких обставин позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Разом із тим, слід звернути увагу, що аналіз змісту положень СК України свідчить, що на правовідносини про зміну розміру стягуваних аліментів (ст. 192 СК України) не розповсюджуються правила, передбачені ст.\~191\~СК України щодо часу, з якого присуджуються аліменти, а відтак у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання законної сили рішенням про зміну розміру аліментів. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Окремо також слід звернути увагу, що положення ст.\~183\~СК України не передбачають можливості визначення рішенням суду про стягнення аліментів верхнього порогу їх розміру. Обмеження щодо визначення судом максимального порогу стягуваних з боржника аліментів (не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину) допустимо лише в рамках наказного провадження. Таким чином, ухвалення судом рішення про визначення розміру аліментів у релевантному значенні буде порушенням законних прав та інтересів дитини, а тому не відповідатиме вимогам законності. Статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст. 12, 81\~ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Щодо судових витрат, то згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підпунктом 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою в розмірі 1\~% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 становить 3\~028 грн. Оскільки позов підлягає до задоволення, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК\~України судовий збір в сумі 1 211 грн 20 підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного і

Outcome: approved