Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

18.03.2025 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не\~менше 50% прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття\~\~(до [INFO] ) та аліменти на утримання матері дитини у розмірі у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] трьох років (до [INFO] ). Позов обґрунтований наступним чином, [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] не перебувають в шлюбі, але [INFO] \~від стосунків у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується повним витягом свідоцтва про народження №0264011/00/AU/2024/899498 від 09.03.2024 року. Батьківство щодо якого відповідач визнав. Дитина постійно проживає з позивачем. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Відповідач є працездатним\~та має можливість матеріально допомагати дитині, але розмір його доходу позивачу невідомий. Позивач також потребує матеріальної допомоги від відповідача, так як ніде не працює, оскільки здійснює догляд за їх спільною малолітньою дитиною, яка з нею проживає. Позивач не перебуває в шлюбі з відповідачем, проте має право на його утримання, так як з нею проживає їх спільна дитина, за якою вона здійснює догляд, а власного заробітку вона не має. Позивач вважає, що відповідач, як батько їх спільної дитини має можливість сплачувати аліменти на її утримання в період до досягнення сином [PERSON] ,\~ [INFO] трирічного віку в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання до суду даного позову. Відповідач інших осіб на утриманні немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Ухвалою суду від 20.03.2025 року відкрито провадження в спрощеному позовному провадженні. У судові засідання 17.04.2025 та 20.05.2025 року сторони не з`явилися, повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Зенкіна В.О. в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без фіксування судового процесу, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с.23). Відповідач у судові засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини своєї не явки суду не повідомив. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. На адресу суду повернулись поштові конверти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19,22). Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Судом встановлено,\~з матеріалів\~справи,\~що [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] не перебувають в шлюбі. Від стосунків у сторін [PERSON] та [PERSON] - [INFO] \~ народився син - [PERSON] , що підтверджується повним витягом свідоцтва про народження №0264011/00/AU/2024/899498 від 09.03.2024 року (а.с.7-9). Позивачка вказує, що на сьогоднішній день сторони припинили стосунки, батьківство щодо сина [PERSON] , [INFO] відповідач визнав. Дитина постійно проживає з позивачем. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, є працездатним\~та має можливість матеріально допомагати дитині, але розмір його доходу позивачці невідомий. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина першою\~статті 182 СК України\~зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою\~статті 191 СК України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Позивач також потребує матеріальної допомоги від відповідача, так як ніде не працює, оскільки здійснює догляд за їх спільною малолітньою дитиною, яка з нею проживає. Позивач не перебуває в шлюбі з відповідачем, проте має право на його утримання, так як з нею проживає їх спільна дитина, за якою вона здійснює догляд, а власного заробітку вона не має. Позивач вважає, що відповідач, як батько їх спільної дитини має можливість сплачувати аліменти на її утримання в період до досягнення сином [PERSON] ,\~ [INFO] трирічного віку в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання до суду даного позову. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з вимогами ч.\~2 ст.91 СК України,\~жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Крім цього, відповідно до вимог Сімейного кодексу України (ст. 182-184), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, відповідач інших осіб на утриманні немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, виходячи з матеріалів справи, з огляду на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути на користь позивачки з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) , що буде відповідати інтересам дітей та зможе забезпечити їх належний фізичний та духовний розвиток. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд вважає необхідним покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved