Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

09.12.2024 ТОВ "Факторингова компанія "Укрглобал - Фінанс" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором №4103166 від 31.10.2023 в розмірі 56 183,13 грн, вирішити питання судових витрат, що складаються з сплаченого при пред`явленні позову судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до умов укладеного Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4103166 від 31.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] , останній надано кредит у розмірі 10000.00 грн, строком користування на 360 днів шляхом переказу на її платіжну карту № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день користування (730% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 26 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Укрглобал - Фінанс", укладено Договір факторингу № 26/08/2024 від 26 серпня 2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №4103166 від 31.10.2023 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Укрглобал - Фінанс". Вказує, що відповідач не повернула своєчасно суму кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом, відповідно до умов Договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 26 серпня 2025 року становить 56 183,13 гривні, яка складається з: 9997,29 грн - заборгованість за кредитом та 46 185,84 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4. Кредитного договору за ставкою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних) за період з 31.10.2023 року по 26.08.2024 року (включно). Ухвалою від 13.12.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 29.01.2025. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого, розгляд справи 29.01.2025 не вдібувся. 21.01.2025 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк»: відомості про те, чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 31.10.2023 року по 05.11.2023 року з відображенням часу зарахування коштів; відомості про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною картою № [NUMBER] в період з 31.10.2023 року по 05.11.2023 року; розгляд справи відкладено на 28.03.2025 року, про що постановлено відповідну ухвалу. 28.03.2025 року розгляд справи відкладено на 21.05.2025 року. В судове засідання 21.05.2025 року сторони не з`явились. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, при цьому зазначивши, що проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача не заперечує. Відповідач не повідомила суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подала, хоча належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що стверджується довідками Укрпошти. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4103166, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000.00 грн, строком користування на 360 днів шляхом переказу на її платіжну карту № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк» (п.1.2,1.3,2.1) (а.с.18-37). П.1.4 договору сторони узгодили, що стандартна процентна ставка становить 2% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується на таких умовах. Якщо клієнт до 29.11.2023 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Клієнт погоджується, що повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 32 646,25% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 7 308,55% річних (п.1.5). Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. У п 9.3 цього договору зазначено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливості його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та нормативних актів Національного банку України. Договір припиняється в день повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4103166 від 31.10.2023 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, яка є додатком №1 до договору, в якій вказано загальна вартість кредиту - 76 030 гривень, з яких 10 000 гривень - тіло кредиту, 66030 гривень - проценти за користування кредитом. Якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки , розмір процентів буде перераховано за стандартною процентною ставкою , у зв`язку з чим перший платіж збільшиться та складе 6 000 гривень, а загальна сума розмірів платежів буде мати значення: 82 000 гривень, з яких 72 000 гривень - проценти (а.с18-37). Із паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.38-42) вбачається загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою, за стандартною процентною ставкою. Відповідно до довідки від 28.08.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» сервісу онлайн платежів iPay.ua (а.с.43), 31.10.2023 року о 18.26.35 годин перераховано кошти в сумі 10 000 гривень, маска карти № [NUMBER] . Як вбачається інформації АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , фінансовий номер телефону [NUMBER] ; із виписки по особовому рахунку вбачається, що на платіжну карту 31.10.2023 року зараховано суму коштів у розмірі 10 000 гривень (а.с.127,128). Таким чином, позивачем доведено факт укладення 31.10.2023 року договору №4103166 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , а також факт перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 10 000 гривень на її карту № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості до договору №4103166 від 31.10.2023 року (а.с. 44-55), станом на 26.08.2024 року заборгованість за період з 31.10.2023 року до 26.08.2024 року становить 56 183,13 гривень, з яких 9 997,29 гривень - тіло кредиту та 46 185,84 гривень - проценти. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. У ч.1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 26.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Кредитор) та ТОВ «ФК «Укрглобал фінанс» (Новий кредитор), укладено договір відступлення права вимоги № 26/08/24, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4103166 від 31.10.2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал фінанс» (а.с. 77-84). Згідно з відомостями витягу з Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги N 26/08/24 від 26.08.2024 року (а.с.85), відбувся перехід права вимоги за кредитним договором №4103166 від 31.10.2023 року в розмірі 56 183,13 гривень, з яких: 9997,29 гривень - тіло кредиту, 46 185,84 гривень - відсотки за користування кредитом. Оскільки [PERSON] розмір заборгованості жодним чином не спростовувала, будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами не надала, тобто не виконала взятих за договором зобов`язань, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №4103166 від 31.10.2023 в розмірі 56 183,13 гривень, з яких 9997,29 гривень - тіло кредиту, 46 185,84 гривень - відсотки за користування кредитом, а відтак позов є підставним та підлягає задоволенню. Окрім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі №320/5284/19. З метою документального підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. позивачем надано: договір №02/08/2024 про надання юридичних послуг, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденком К.В. (а.с.86-89), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Руденком К.В. (а.с.90), довіреність від 26 лютого 2024 року (а.с.91-92), акт приймання-передачі наданих послуг № 7 від 30 серпня 2024 року (а.с.93), витяг з Реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 7 від 30.08.2024 року (а.с.94), платіжну інструкцію (а.с.95), відповідно до яких ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» понесла судові витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Однак, враховуючи те, що дана справа розглядалася за правила спрощеного позовного провадження, представник позивача не був присутній у жодному судовому засіданні, суд вважає, що з відповідача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved