Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

08 січня 2025 року засобами підсистеми «Електронний суд» до Горохівського районного суду надійшла позовна заява заступника керівника Луцької окружної прокуратури подана в інтересах держави в особі: Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої адміністративним корупційним правопорушенням. Позов вмотивований тим, що постановою Горохівського районного суду Волинської області від 01.08.2024 у справі №155/573/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачено ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, звільнено її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням та закрито провадження у справі. Постанова не оскаржувалася та 13.08.2024 набрала законної сили. Позивач вказує, що у результаті вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, вона своїми неправомірними діями спричинила державі, в особі Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області, збитків на загальну суму 9597,5 грн (надбавка за високі досягнення праці у розмірі 50% в сумі 6297,5 грн та премія у розмірі 30% посадового окладу в сумі 3300 грн за лютий 2024 року), а тому вважає, що [PERSON] зобов`язана відшкодувати заподіяну нею шкоду Мар`янівській селищній раді Луцького району Волинської області, як розпоряднику коштів місцевого бюджету. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] до бюджету Мар`янівської селищної територіальної громади на користь Мар`янівської селищної ради шкоду, завдану адміністративним корупційним правопорушенням в сумі 9597,5 гривень та витрати із сплати судового збору в сумі 2422,4 гривень. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 05 березня 2025 року задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та виклик свідка. 20 березня 2025 року від представника відповідача адвоката Тратнікова Я.В. надійшли письмові пояснення в який останній вказав, що при розгляді справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності суд не встановлював факту завдання шкоди та її розміру, оскільки це не впливало на кваліфікацію правопорушення, вчиненого відповідачкою. Вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, що полягало в порушенні нею строку на повідомлення голови Мар`янівської селищної ради про конфлікт інтересів, беззаперечно не свідчить про незаконність підписання нею розпоряджень та подальше одержання премії та надбавки. Вважає, що відсутні підстави вважати, що одержання [PERSON] премії та надбавки являє собою шкоду, завдану Мар`янівській селищній раді. Також вказує, що притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності не може бути самостійною підставою для стягнення з неї шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України або відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про запобігання корупції». На підставі викладеного, вказує на безпідставність позовних вимог, на недоведеність наявності шкоди та її заподіяння відповідачем, на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями (рішеннями) відповідача, відсутність доведення їх протиправності, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 20 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Прокурор в судовому засіданні позов підтримала із наведених у ньому підстав та просила його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили у задоволенні позову через відсутність на їх думку завданої шкоди. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи із принципу верховенства права та свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.66 Закону України «Про запобігання корупції» збитки, шкода, завдані державі внаслідок корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Згідно ч.1 ст.68 Закону України «Про запобігання корупції» фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку. Збитки, шкода, завдані фізичній або юридичній особі внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності суб`єкта, який здійснює заходи щодо запобігання і протидії корупції, відшкодовуються з Державного бюджету України в установленому законом порядку. Держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодували збитки, шкоду, завдану незаконним рішенням, діями або бездіяльністю суб`єкта, що здійснює заходи щодо запобігання та протидії корупції, мають право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка завдала збитків, шкоди, у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами, відшкодуванням моральної шкоди). Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України, зобов`язання відшкодувати шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 01 серпня 2024 року у справі №155/573/24, яка набрала законної сили 13 серпня 2025 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП та на підставі ст.22 КУпАП, звільнено її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрито (а.с.8, 9). Згідно вказаної постанови [PERSON] , будучи секретарем Мар`янівської селищної ради, не повідомила Мар`янівську селищну раду чи виконавчий комітет Мар`янівської селищної ради, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник під час видачі та підписання розпорядження №18-к/тр від 26 лютого 2024 року «Про встановлення працівникам апарату селищної ради надбавки за високі досягнення в праці в лютому 2024 року», на підставі якого їй нараховано та виплачено надбавку за високі досягнення праці у розмірі 50 відсотків в сумі 6297,50 гривень. Таким чином вчинила дії та прийняла рішення в умовах конфлікту інтересів, чим порушила вимоги п.2 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП. Також, [PERSON] , будучи секретарем Мар`янівської селищної ради, підписала та видала розпорядження №18-к/тр від 26 лютого 2024 року «Про встановлення працівникам апарату селищної ради надбавки за високі досягнення в праці в лютому 2024 року», на підставі якого їй нараховано та виплачено надбавку за високі досягнення праці у розмірі 50 відсотків в сумі 6297,50 гривень, чим порушила вимоги п.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП. Також, [PERSON] , будучи секретарем Мар`янівської селищної ради, не повідомила Мар`янівську селищну раду чи виконавчий комітет Мар`янівської селищної ради, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, який виник під час видачі та підписання розпорядження №19-к/тр від 26 лютого 2024 року «Про преміювання працівників апарату селищної ради за лютий 2024 року», на підставі якого їй нараховано та виплачено премію у розмірі 30 відсотків посадового окладу в сумі 3300 гривень. Чим порушила вимоги п.2 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП. Крім того [PERSON] , будучи секретарем Мар`янівської селищної ради, підписала та видала розпорядження №19-к/тр від 26 лютого 2024 року «Про преміювання працівників апарату селищної ради за лютий 2024 року», на підставі якого їй нараховані та виплачено премію у розмірі 30 відсотків посадового окладу в сумі 3300 гривень. Таким чином вчинила дії та прийняла рішення в умовах конфлікту інтересів, чим порушила вимоги п.3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення встановлена згаданим судовим рішенням і не потребує доказуванню в даній цивільній справі. Суд звертає увагу, що [PERSON] не заперечувала свою вину, отже обставини викладені в постанові суду є беззаперечними. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , показав, що на початок 2024 року був селищним головою Мар`янівської селищної ради. У лютому 2024 року перебував на лікуванні у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. [PERSON] виконувала обов`язки голови селищної ради. Через малий штат сеелищної ради, остання також виконувала й ряд інших обов`язків, зокрема й безпосередні секретаря селищної ради. [PERSON] підписала та видала розпорядження про встановлення надбавки та виплату премії працівникам апарату селищної ради у список яких було включено і її саму. Зауважив, що підготовку проектів та супровід нормативно-правових актів Мар`янівської селищної ради здійснює відділ юридичного та кадрового забезпечення. Ззазначив, що [PERSON] самостійно виявила такий факт та повідомила його про це. В березні 2024 року ним було підписано розпорядження яким було внесено зміни до розпоряджень підписаних [PERSON] та тим же самим розпорядженням встановлено відповідні виплати у вигляді надбавки в розмірі 50 відсотків та премії у розмірі 30 відсотків. Вважав, що оскільки кошти, які отримала [PERSON] на підставі підписаного нею розпорядження були в такому ж розмірі, як передбачено у його розпорядженні, тому через необхідність здійснення додаткових фінансових операцій, потреби у поверненні їх на рахунок селищної ради не вбачав. Також зазначає, що розмір встановлених виплат у розпорядженні підписаних [PERSON] не був завищений у порівнянні з іншими місяцями. Вважає, що шкода селищній раді не завдана. Судом також досліджено матеріали об`єднаної в одне провадження справи №155/573/24 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП, зокрема: -розпорядження Мар`янівського селищного голови від 19 грудня 2023 року №253-к/тр про встановлення працівникам апарату селищної ради, у тому числі й [PERSON] в розмірі 50 відсотків, надбавки за високі досягнення в праці в грудні 2023 року, -розпорядження Мар`янівського селищного голови від 19 грудня 2023 року №254-к/тр про преміювання працівників апарату селищної ради, у тому числі й [PERSON] в розмірі 30 відсотків, за грудень 2023 року, -розпорядження Мар`янівського селищного голови від 26 січня 2024 року №5-к/тр про встановлення працівникам апарату селищної ради, у тому числі й [PERSON] в розмірі 50 відсотків, надбавки за високі досягнення в праці в січні 2024 року; -розпорядження Мар`янівського селищного голови від 30 січня 2024 року №11-к/тр про преміювання працівників апарату селищної ради, у тому числі й [PERSON] в розмірі 30 відсотків, за січень 2024 року; -розпорядження Мар`янівського селищного голови від 25 березня 2024 року №33-к/тр про встановлення працівникам апарату селищної ради, у тому числі й [PERSON] в розмірі 50 відсотків, надбавки за високі досягнення в праці в березні 2024 року; -розпорядження Мар`янівського селищного голови від 25 березня 2024 року №34-к/тр про преміювання працівників апарату селищної ради, у тому числі й [PERSON] в розмірі 30 відсотків, за березень 2024 року; -розпорядження Мар`янівського селищного голови від 23 квітня 2024 року №50-к/тр про встановлення працівникам апарату селищної ради, у тому числі й [PERSON] в розмірі 50 відсотків, надбавки за високі досягнення в праці в квітні 2024 року; -розпорядження Мар`янівського селищного голови від 23 квітня 2024 року №51-к/тр про преміювання працівників апарату селищної ради, у тому числі й [PERSON] в розмірі 50 відсотків, за квітень 2024 року. У письмових поясненнях представник відповідача посилається на відсутність факту завдання шкоди та її розміру, а також порушення [PERSON] строку на повідомлення голови Мар`янівської селищної ради про конфлікт інтересів, не свідчить про незаконність підписання нею розпоряджень та подальше одержання премії та надбавки. Однак суд не погоджується із таким твердженнями сторони відповідача виходячи з наступного. Законодавством держави встановлена низка вимог та процедур, спрямованих на запобігання корупції. Усі ці інструменти становлять комплекс антикорупційних механізмів, які виступають «бар`єрами» на шляху вчинення корупційних правопорушень. Зазначені механізми за змістом є обмеженнями та заборонами певних видів поведінки посадових осіб, а за своїм призначенням це - засоби запобігання корупції. Посадовці зобов`язані, їм необхідно такі положення знати досконало, розуміти та суворо дотримуватися їх у своїй повсякденній діяльності. Корупція становить серйозну загрозу верховенству права, підриває основи демократії, нівелює соціальну справедливість, перешкоджає економічному розвитку та загрожує належному виконанню державою своїх зобов`язань щодо поваги, захисту, сприяння та виконання прав людини. Тому заявлений прокурором позов до [PERSON] покликаний виправити протиправне становище, що утворилося внаслідок вчинення відповідачкою адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, фактично він є прямим наслідком аби за допомогою створених законом обмежень, заборонної поведінки посадової особи, у даному випадку конкретно відповідачки у справі, забезпечити у належний, послідовний спосіб юридичну визначеність у цивільних правовідносинах. Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст.1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) вина; г) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Статтею 28 цього Закону встановлено обов`язки щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, серед яких в тому числі, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Таким чином, приймаючи рішення про преміювання себе особисто [PERSON] перебувала в умовах реального конфлікту інтересів. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за частинами першою, другою статті 172-7 КУпАП за порушення норм Закону України «Про запобігання корупції», якими вона була зобов`язана не лише повідомляти про виникнення конфлікту інтересів, але відповідно до частини першої статті 28 даного закону на неї було покладено ряд зобов`язань щодо запобігання та урегулювання конфлікту інтересів, їй було імперативно заборонено приймати рішення та вчиняти дії в умовах реального конфлікту інтересів. Крім того, відповідно ч.2 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6 Постанови КМУ «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» №268 від 09.03.2006 року визначено, що Преміювання голів обласних, районних і районних у містах рад, їх заступників, сільських, селищних і міських голів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою. Таким чином, оскільки [PERSON] виконувала обов`язки селищного голови, рішення про її преміювання мало прийматись відповідною радою, а не шляхом винесення відповідачем розпоряджень про своє преміювання. Згідно ст.66 Закону України «Про запобігання корупції» збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила відповідне правопорушення, в установленому законом порядку. Статтею 68 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що фізичні та юридичні особи, права яких порушено внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку. Відповідно до положень ст.40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, може також вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до розпорядження Мар`янівського селищного голови №27-к/тр від 06.03.2024 «Про врегулювання конфлікту інтересів» внесено зміни до розпоряджень від 26.02.2024 №18-к/тр та №19-к/тр в частині преміювання [PERSON] , проведено коригування стимулюючих виплат за лютий 2024 року в частині утримання зайво нарахованих коштів та нарахування стимулюючих виплат [PERSON] за лютий 2024 року (а.с.12). Відповідно до інформації Мар`янівської селищної ради від 17.10.2024 №1391/05-16/2-24, повернення нарахованих у лютому 2024 року стимулюючих надбавок на рахунок селищної ради та їх повторної виплати [PERSON] , не було (а.с.21). Положенням про оплату праці та матеріальне стимулювання працівників селищної ради, затвердженого рішенням Мар`янівської селищної ради від 03.12.2020 №1/12, передбачено, що джерелом формування фонду оплати праці працівників Мар`янівської селищної ради є бюджет селищної ради (13-15). Безпідставно отримавши на підставі розпоряджень №18-к/тр від 26 лютого 2024 року та №19-к/тр від 26 лютого 2024 року, премію та надбавку на загальну суму 9597,5 грн секретар Мар`янівської селищної ради [PERSON] завдала шкоду місцевому бюджету у вищевказаному розмірі, і з огляду на приписи ч.1 ст. 1166 ЦК України, завдана шкода підлягає стягненню з відповідача. Отримання грошових коштів підтверджується долученими до матеріалів справи бухгалтерською довідкою, довідкою-розрахунком на проведення коригування виплати стимулюючих надбавко, копією виписок з особового рахунку [PERSON] за січень-березень 2024 року, відомостями розподілу виплат [PERSON] від 08.02.2024, 28.02.2024, 07.03.2024, 25.03.2024, платіжними інструкціями № 91 від 27.02.2024, № 92 від 27.02.2024, № 93 від 27.02.2024, № 139 від 25.03.2024, № 140 від 25.03.2024, № 141 від 25.03.2024 (а.с.22-29). Оскільки Мар`янівською селищною радою Луцького району Волинської області самостійно не вжито заходів про відшкодування шкоди, завданої адміністративним корупційним правопорушенням, у тому числі шляхом ініціювання подання такого позову (відповідь Мар`янівської селищної ради №1627/05-16/2-24 від 05.12.2024 року, а.с.31 зворот), у Луцької окружної прокуратури виникли підстави для вжиття заходів представницького характеру. Підстави для представництва прокурором інтересів держави відповідачкою [PERSON] та її представником не заперечувалися. Враховуючи, що розпорядження про преміювання та встановлення надбавки, які прийнято [PERSON] стосуються її особистих майнових інтересів, останньою допущено порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, які закріплені в п.2 та п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», ч.2 ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", пункту 6 Постанови КМУ "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" № 268 від 09.03.2006 року, наслідком чого стало безпідставне отримання премії та надбавки, у зв`язку із чим суд вважає доводи сторони позивача підставними, обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають до задоволення. З урахуванням положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь на користь Волинської обласної прокуратури Волинської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи: 02909915) слід стягнути понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Outcome: approved