Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

14.03.2025 року до Горохівського районного суду Волинської області надійшла вищевказана позовна заява. Зі змісту позовної заяви слідує, що надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Капітан Михайла Володимировича про відкриття виконавчого провадження ВП № 64389729 від 05.02.2021 року. Дана постанова відкрита на виконання виконавчого напису № 41014 виданий 16.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Згідно Виконавчого листа нотаріус пропонує з [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором № GP -5460990 від 19.11.2013 року, укладеним ним із ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.10.2019 року по 21.10.2020 року. Сума заборгованості складає 21864,62 гривень (Двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят чотири грн. 62 коп). Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений із грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки стягуваний розмір заборгованості не може вважатися безспірним. Просить суд визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 17.03.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву та заперечень на відповідь на відзив. Третім особам визначено строк для подання пояснень щодо позову. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися однак представник позивача скерував до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання подав заяву про визнання позову, в якій визнав позовні вимоги та просив стягнути 50 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору. Справу просив розглянути без участі представника банку за наявними в справі матеріалами. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Капітан Михайло Володимирович ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками отримав 18.03.2025 року, в подальшому був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте станом на дату ухвалення даного судового рішення пояснення на позовну заяву не подав, заяви, клопотання про продовження строку подання пояснень від нього на адресу суду не надходили. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками, а також ухвалу про витребування доказів не отримав, відповідні поштові відправлення повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», попри ту обставину, що направлення усіх документів здійснювалося за адресою, вказаною в Єдиному реєстрі нотаріусів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України наявні всі умови для ухвалення у даній справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 41014, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором GP-5460990 від 19.11.2021 року укладеним із ПАТ «Перший український міжнародний банк» правонаступником якого є АТ «Перший український міжнародний банк», заборгованість в сумі 21864,62 гривні (а.с.5). На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Капітаном М.В. 05.02.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64389729 (а.с.6, 7). Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості. За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ від 02.08.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - ЗУ «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст.88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Такими документами можуть бути: зокрема, документи первинної бухгалтерської документації, оформлені відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 року із змінами та доповненнями, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з рахунків, на які боржник перераховує кошти, розписки, чеки тощо. Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов`язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. З матеріалів справи вбачається, що при вчиненні виконавчого напису №41014 від 16.12.2020 року, нотаріусом не перевірено безспірність суми заборгованості, яку запропоновано стягнути, що є порушенням ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями та Глави 16 Розділу ІІ Наказу МЮУ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» 22.02.2012 року № 296/5. Оскільки приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, будь яких доказів на спростування викладеної позиції позивача не подала, а тому суд позбавлений можливості достовірно дослідити правомірність суми заборгованості позивача та періоду за який здійснено нарахування і як наслідок дотримання вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обґрунтування позивача щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчого напису від 16.12.2020 року, що зареєстрований в реєстрі за №14014, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За п.1 ч.3ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вимоги про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу позивач не надав жодного належного доказу понесення таких витрат. Документи, що свідчать надання послу, акт виконаних робіт, договір, фінансові документи про оплату наданих послуг у матеріалах справи відсутні та позивачем під час розгляду справи не надавалися. З урахуванням відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем у задоволенні такої вимоги слід відмовити. Водночас, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст.142 ЦПК). Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 484 грн. 48 коп. та 50 відсотків судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 242 грн 24 коп На підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 484 грн. 48 коп. та 50 відсотків судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 242 грн 24 коп. На підставі ст.15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved