Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Козар Михайло Володимирович, діючи в інтересах [PERSON] , з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 31 травня 2014 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Адвокат позивачки зазначив, що відносини у подружжя припинились у вересні 2024 року внаслідок відсутності кохання та взаєморозуміння, тому сторони остаточно припинили подружні стосунки притаманні сім`ї. Також адвокат позивачки повідомив, що кожен з подружжя живе своїм життям, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Подружжя не цікавиться життям один одного, не веде спільного господарства та має окремий бюджет, а наміру на примирення та збереження шлюбу позивачка немає, тому вважає за доцільне припинити юридичний зв`язок між нею та відповідачем Вищевикладене й стало підставою для звернення адвоката позивачки до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 15.04.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. 12.05.2025, до початку розгляду справи по суті, від адвоката відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання відповідачем позовних вимог. Будь-які докази по справі, крім поданих адвокатом позивачки разом із позовною заявою, чи клопотання, від учасників справи на адресу суду не надходили. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 31.05.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 31.05.2014, актовий запис № 96. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 6) Також судом встановлено, що подружжя від шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження. (а.с. 7) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог адвокатом відповідача є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Також судом встановлено, що адвокат відповідача не обмежений у вчиненні даної процесуальної дії. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , тим самим задовольнивши визнаний адвокатом відповідача позов. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 12.04.2025. (а.с. 10) Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання позову адвокатом відповідача до початку розгляду справи по суті, а також положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір підлягає поверненню позивачці з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 605, 60 гривень, а з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню решта судового збору в сумі 605, 60 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved