Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Адвокат Гунько А.П., діючи в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 12.02.2025 в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якій просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №15139, вчинений 26.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості у сумі 12\~502 грн. 40 коп., плату за вчинення виконавчого напису 930 грн., що загалом становить 13\~432 грн. 40 коп.; судові витрати у справі покласти на відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 26.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено оспорюваний виконавчий напис, про наявність якого [PERSON] дізналася, коли за місцем її роботи на виконання надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. про накладення арешту на її рахунки та звернення стягнення на утримувану нею заробітну плату. Лише зі змісту постанови приватного виконавця вона дізналася про існування виконавчого напису, при цьому, до того часу ніяких документів ні від виконавця, ні від стягувача не отримувала. На думку представника позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення [PERSON] як позичальника з боку ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу, з яким вона категорично не згодна, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». До того ж виконавчий напис вчинено з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений, що є неприпустимим в силу положень закону. Вказані обставини в їх сукупності визначають можливість визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 13.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 13.02.2025 задоволено заяву представника [PERSON] адвоката Гунько А.П. про забезпечення позову. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи зупинення / поновлення провадження у справі, забезпечення / витребування доказів не вживались. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача адвокат Гунько А.П. попередньо через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її як представника. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» участь в судовому засіданні свого представника не забезпечило, відзив на позов у встановлений строк не подало, хоча достеменне обізнане з наявністю справи у провадженні суду, отримувало повістки про виклик до суду, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями та звітами з АСДС КП «Д-З» про доставлення судових документів до електронного кабінету товариства. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. в судове засідання не з`явився, правом на подання письмових пояснень не скористався. Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. судом встановлено, що такий нотаріус в реєстрі відсутній, як і відомості про його реєстрацію, видачу свідоцтва. При цьому, Наказом Міністерства юстиції України від №1396/5 від 16.04.2021 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 №5 на підставі підпунктів «е» та «з» п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про нотаріат» анульовано свідоцтво про\~право на\~заняття нотаріальною\~діяльністю на\~ім`я [PERSON] у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що 26.12.2018 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1877787, за умовами якого позикодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 48\~000 грн. 00 коп. строком на 15 днів з 26.12.2018. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10.01.2019. Договір укладений сторонами правочину в електронній формі, що відповідає вимогам\~ЦК України\~та\~Закону України «Про електронну комерцію». Факт укладення кредитного договору позивачем не оспорюється. Крім того, оскільки кредитний договір за своїм характером є споживчим, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом саме у порядку Закону України «Про захист прав споживачів». 26.12.2020 за завою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке є правонаступником первісного кредитора ТОВ «Мілоан» за договором відступлення прав вимоги №36-МЛ від 20.08.2019, приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №15139, яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №1877787 від 26.12.2018 у загальному розмірі вимог 13\~432 грн. 40 коп. Зі змісту виконавчого напису слідує, що стягнення заборгованості проводилось за період з 20.08.2019 до 23.11.2020 та включає: заборгованість за кредитом 12\~502 грн. 40 коп., плату за вчинення виконавчого напису 930 грн. 00 коп. Із 30.03.2021 виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А., виконавче провадження №64995664, боржником за яким є [PERSON] , [INFO] , інн [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . У рамках виконавчого провадження було встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ФОП [PERSON] . У зв`язку з цим постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. від 30.10.2024 звернуто стягнення на її доходи. З інформації про виконавче провадження №64995664 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та за актуальними даними в мережі Інтернет за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors слідує, що 30.10.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. виконавче провадження передано до за місцем роботи боржника. Наразі, виконавче провадження перебуває у статусі «передано до підприємства». Постановою приватного виконавця від 13.02.2025 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржникові [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 15 400 грн. 14 коп. Звертаючись до суду з позовом, адвокат Гунько А.П., діючи в інтересах [PERSON] , посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема,\~ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» та\~Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до [PERSON] не були безспірними. До того ж належних документів, які б підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано й доказів отримання нею вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам представника позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідити зміст документів, на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. оспорюваний виконавчий напис суд не має можливості з огляду на те, діяльність приватного нотаріуса припинена з 01.02.2021, за інформацією Міністерства юстиції України документи нотаріального діловодства та архіву нотаріуса до Київського державного нотаріального архіву не передані, а тому їх витребування судом є виключеним. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017, отже,\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172\~\~від\~\~29.06.1999 року\~у редакції станом на\~час вчинення оспорюваного виконавчого\~\~напису стосувався\~\~лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким з [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Дослідженням копії договору, наявної в матеріалах справи, встановлено, що за своїми характером він є договором комерційної концесії та укладений в електронній формі з накладенням підпису позивача ЕЦП, а відтак за своєю формою виключає можливість вчинення на ньому виконавчого напису нотаріусом. Позивач, діючи через представника, також вказувала, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернути стягнення за виконавчим написом на її адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи та заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору за пред`явлення позову в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» (ст.22 Закону), а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп. за подання позову в електронній формі (із застосуванням коефіцієнту 0.8), а також стягнути з відповідача на користь позивача 484 грн. 48 коп. судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то хоча й позивач заявила про понесення витрат на правничу допомогу, зазначивши їх у попередньому розрахунку судових витрат, однак не надала доказів їх сплати, тому суд не вбачає підстав для їх компенсації шляхом стягнення з відповідача за недоведеністю належними доказами. При цьому, про залишення права на подання доказів на підтвердження таких витрат після ухвалення рішення в межах встановленого законом процесуального строку в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України позивач та її представник не заявляли. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 13.02.2025 в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому, суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Outcome: approved