Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Директор Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради Малько О.П. в інтересах малолітніх [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) звернувся з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Чугуївської районної військової адміністрації Харківської області про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 10.01.2025, на кожну дитину окремо, до досягнення ними повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на обліку Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради знаходяться малолітні діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Підставою взяття дітей на облік був висновок оцінки потреб сім`ї від 13.02.2019 року Центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Основ`янського району м. Харкова щодо низького батьківського потенціалу, відсутності належних умов для проживання дітей, [PERSON] в 7 років не відвідувала, ані дитячий садок, ані школу. Згідно інформації ССД по Новобаварському району від 18.02.2019, щодо [PERSON] , остання знаходилася в нетверезому стані разом з однорічною дитиною. Відповідно до інформації Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.07.2023, до відділу поліції звернулася громадянка [PERSON] , яка повідомила, що малолітня [PERSON] просить у перехожих хліба та гроші, продає квіти біля магазинів, ходить брудна недоглянута до пізньої ночі. Також, дівчина скаржилася, що мати не пускає її додому допоки та не принесе продукти харчування. Під час виїзду 14.07.2023 за місцем проживання сім`ї по [ADDRESS] , в помешканні була повна антисанітарія, скрізь розкидані брудні речі, в помешканні жахливий сморід, у дітей відсутні окремі місця для відпочинку, постільна білизна. 14.07.2023 дітей, [PERSON] та [PERSON] , було госпіталізовано до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24». Після проходження медичного обстеження дітей було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем, а саме: відсутність елементарної турботи щодо своїх дітей, яке повинно проявлятися у забезпеченні належних умов проживання, медичного нагляду, позивач просить відібрати дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) від матері [PERSON] ( [INFO] ) без позбавлення її батьківських прав та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.01.2025 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 10.03.2025 ухвалою суду підготовче провадження по вказаній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час слухання справи була повідомлена належним чином, у тому числі через публікацію оголошень на веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у її відсутність до суду не надходила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просила розгляд справи провести без участі представника. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 282-284 ЦПК України. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідач не надала суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є матір`ю [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), що підтверджується копіями свідоцтв про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану. Відомості про батьків дітей внесено до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На обліку Служби у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, знаходяться малолітні діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. Підставою взяття дітей на облік був висновок оцінки потреб сім`ї від 13.02.2019 року Центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Основ`янського району м. Харкова щодо низького батьківського потенціалу, відсутності належних умов для проживання дітей, [PERSON] в 7 років не відвідувала, ані дитячий садок, ані школу. Згідно інформації ССД по Новобаварському району від 18.02.2019, щодо [PERSON] , остання знаходилася в нетверезому стані разом з однорічною дитиною. Відповідно до інформації Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17.07.2023, до відділу поліції звернулася громадянка [PERSON] , яка повідомила, що малолітня [PERSON] просить у перехожих хліба та гроші, продає квіти біля магазинів, ходить брудна недоглянута до пізньої ночі. Також, дівчина скаржилася, що мати не пускає її додому допоки та не принесе продукти харчування. Під час виїзду 14.07.2023 за місцем проживання сім`ї по [ADDRESS] , в помешканні була повна антисанітарія, скрізь розкидані брудні речі, в помешканні жахливий сморід, у дітей відсутні окремі місця для відпочинку, постільна білизна. 14.07.2023 дітей, [PERSON] та [PERSON] , було госпіталізовано до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24». Після проходження медичного обстеження дітей було влаштовано до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації відділу соціальної роботи по Основ`янському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 18.07.2023, фахівці відділу неодноразово виходили за адресою проживання родини. Під час відвідувань з`ясовано, що мати не має бажання працювати та займатися вихованням дітей, в помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, не створено належних умов для проживання, навчання та повноцінного розвитку малолітніх дітей. [PERSON] до Відділу щодо отримання соціальних послуг не зверталася, під соціальним супроводом не перебувала. Враховуючи вищезазначене, та з метою соціального захисту дітей, ССД по Основ`янському району було підготовлено клопотання до Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За дорученням Комісії Департамент служб звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом про позбавлення батьківських прав матері відносно дітей. Однак рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 у задоволенні позовних вимог Департаменту служб відмовлено. Апеляційну скаргу на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 646/4244/23 залишено без руху. При цьому, вказаним рішенням суду відповідача було попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання й утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Убачається, що відповідавем вказане попередження суду було проігнороване. Відповідно до інформації служби у справах дітей Чугуївської районної військової адміністрації від 12.03.2024, в прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] мають захист, тепло та ласку, а також тісний емоційний зв`язок, називають їх татом та мамою. В родині створені всі належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку [PERSON] та [PERSON] . Прийомні батьки піклуються про здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дітей. [PERSON] пройшла курс з логопедом. Батьки контролюють виконання дитиною домашнього завдання, дотримуються наданих рекомендацій. Щодо біологічної матері, то стосунки у неї з дітьми практично відсутні, відвідувала вона їх рідко. Матір спілкується з дівчатами у телефонному режимі рідко, навіть не вітає їх з днем народження. А коли телефонує, то [PERSON] та [PERSON] категорично не мають бажання в спілкуванні, тим більше повертатися до матері. [PERSON] відповідно до свого віку, коли дізналася, що мати хоче забрати їх до себе, то написала заяву. Відповідно до заяви [PERSON] , вона не має бажання повертатися до матері, бо їй прийдеться просити кошти, щоб купити хліб. За інформацією комунального закладу «Харківська гімназія № 7 Харківської міської ради від 28.11.2024, [PERSON] навчається у закладі з першого класу. За період навчання в початковій школі дівчинка мала багато пропусків уроків без поважних причин. Дитина була погано доглянута, неохайна, були проблеми з мовленням. Медична сестра закладу неодноразово відсторонювала [PERSON] через педикульоз. Класний керівник пояснювала матері, що дитину необхідно лікувати, а допуском до занять має бути довідка педіатра. Мати, [PERSON] , не дослухалася до вимог, довідкуне надавала. Адміністрація закладу неодноразово викликала матір для співбесіди, але дієвих змін не відбувалося. Пропуски занять впливали на результати навчання. Домашні завдання [PERSON] не виконувала, читала погано. З моменту перебування дитини в прийомній сім`ї, з літа 2023 року, [PERSON] , жодного разу не спілкувалася ні з класним керівником, ні з вчителями, ні з адміністрацією закладу. Другий рік поспіль [PERSON] в повній мірі забезпечена технічними засобами для навчання та шкільним приладдям. Онлайн - заняття відвідує, але є пропуски уроків. Прийомні батьки підтримують зв`язок з класним керівником. Дівчинка займається з логопедом, мовлення стало набагато краще, техніка читання збільшилася. До матеріалів справи, позивачем також долучено висновок № 38 від 08.01.2025 про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до вказаного висновку, Департамент служб, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є виникнення в сім`ї відповідача небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання, на теперішній час мати дітей не виправила свою поведінку, характеризується негативно, не виявляє турботу про дітей, а тому суд приходить до висновку, що у [PERSON] байдуже ставлення до батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] , будучи матір`ю своїх малолітніх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей та байдуже відноситься до їх здоров`я. Більш того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дітей у відповідачки без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дітей з метою унеможливлення в подальшому залишення їх без догляду. При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення її дітей. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відібрати [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) від матері [PERSON] ( [INFO] ) без позбавлення батьківських прав. Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дітей у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дітей; при задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дітей. В силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 2 статті 184 СК України гарантовано, що розмір аліментів, стягнутих на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 СК України суд ухвалює рішення про присудження аліментів від дня пред`явлення позову. Суд зауважує також, що розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, які належить стягувати з [PERSON] ( [INFO] ) до досягнення ними повноліття, визначається з урахіванням приписів ч. 5 ст. 183 СК України, тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладено го,

Outcome: partial