Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Житомирського району, Житомирської області (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2), [PERSON] (далі відповідач 3) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в якій вказує, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті проживав та була зареєстрований в [ADDRESS] . Позивач зазначає, що у лютому 2025 року вона дізналась про наявність заповіту [PERSON] , яким він заповів позивачу земельну ділянку площею 1.9006 га, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Звернувшись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину 21 лютого 2025 року, позивач отримала відмову у видачі свідоцтва в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного, позивач просить визначити їй додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, 17 травня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання в якому він просить справу слухати у його відсутність та позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Попільнянської селищної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 29 травня 2025 року надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, 15 травня 2025 року надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, проти позовних вимог не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 29 квітня 2025 року надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . /а.с.8/ Як вбачається з заповіту від 07 липня 2020 року, посвідченого Пилипчуком А.Я., приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за № 255, [PERSON] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: - належну йому земельну ділянку площею 1.9006 га, кадастровий номер 1824786000:04:000:0317, що розташовані на території Саверецької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 897730 заповідає [PERSON] . /а.с.9-10/ Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07 липня 2020 року, приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області Пилипчук А.Я. зареєстровано заповіт [PERSON] від 07 липня 2020 року. /а.с.11/ Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21 лютого 2025 року, в Спадковому реєстрі відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . /а.с.12/ Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові реєстри) від 21 лютого 2025 року, у Спадковому реєстрі наявна інформація про заповіт [PERSON] від 07 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 255 від 07 липня 2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Пилипчук А.Я. /а.с.13-14/ Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 897730 від 21 грудня 2005 року, [PERSON] на підставі розпорядження голови Попільнянської районної адміністрації від 27 травня 2005 року № 256 є власником земельної ділянки, площею 1.9006 га, які розташовані на території Саверецької сільської ради, цільове призначення земельних ділянок: - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1824786000:04:000:0317. /а.с.15-16/ Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради за вих. № 19 від 18 лютого 2025 року, [PERSON] , [INFO] , яка помер [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . На момент його смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] . /а.с.17/ 21 лютого 2025 року за вих.№ 51/01-16 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Мітніцьким Ю.Г. повідомлено [PERSON] про те, що розглянувши документи щодо оформлення спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлому спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 1.9006 га, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Попільнянський район, Саверецька сільська рада, кадастровий номер 1824786000:04:000:0317 роз`яснює, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , закінчився 25 липня 2022 року, а [PERSON] звернулась до нотаріальної контори 21 лютого 2025 року, тобто строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропущено, а тому заява про прийняття спадщини не може бути прийнята, а свідоцтва про право на спадщину не можуть бути видані. /а.с.18/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~статтями 15,\~16\~ ЦК\~України,\~кожна особа\~має право\~на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернулася\~до суду\~з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як вона не знала про наявність заповіту. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами\~ статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України,\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від\~22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах. \~ \~ \~ \~В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 визначено: «77.\~З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. 78. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.» \~ \~ \~ \~В пункті 87 вищевказаної постанови визначено, що з урахуванням наведених мотивів цієї постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові\~від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини»,\~шляхом конкретизації, зазначивши таке: - необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права; - втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; - спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; - тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач не є спадкоємцем за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом на майно [PERSON] , позивач не проживала разом із спадкодавцем на час його смерті, спадкова справа після його смерті не відкрита, про наявність заповіту позивач дізналася випадково, таким чином наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, позивачем доведено наявність підстав для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України \~строк для прийняття спадщини, пропущено з поважних, незалежних від позивача причин, які вказують на наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини, які вплинули на своєчасність прийняття позивачем спадщини. Частиною першою статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~статті 89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved