Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 травня 2022 року в [ADDRESS] трапилося залиття квартири [ADDRESS] . За фактом залиття, уповноваженою комісією у складі: - Голови ОСББ «ФАВОРИТ НА МІНЕРАЛЬНІЙ» Вереги О.В,. власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] було складено Акт від 21.05.2022 про залиття, аварію, що трапилась 09.05.2022 в системі холодного водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даного Акту комісія встановила, що у квартирі [ADDRESS] в коридорі наявні на стінах намокання, намокання стелі, вздуття дерев`яних одвірків до кімнат, наявність води на стелі у ванній кімнаті, вздуття ламінату на підлозі в кімнаті. Відповідно до Акту комісією встановлено, що причиною залиття є розрив колби фільтру системи водопостачання кв. [ADDRESS] . Висновки і рекомендації комісії: висушування стін, повний демонтаж і висушування стелі, заміна дерев`яних одвірків, демонтаж і заміна ламінату в кімнаті. Згідно Інформаційної довідки № 307861596 від 19.08.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником об`єкта нерухомого майна (квартири) за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Внаслідок залиття квартири, [PERSON] , як власнику кв. [ADDRESS] , було завдано матеріальних збитків. У зв`язку з затопленням квартири [ADDRESS] її власник [PERSON] звернулася до суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] для оцінки завданої шкоди. Згідно результатів Висновку № 22-14/2-1 від 15 червня 2022 року про розмір матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] було встановлено, що вартість збитку, завданого внаслідок залиття становить 221 402,88 грн. (двісті двадцять одна тисяча чотириста дві грн. 88 коп.). Окрім того, [PERSON] понесла витрати за проведення суб`єктом оціночної діяльності огляду об`єкта та складання звіту у розмірі: 5 500 грн. (п`ять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.). На підставі викладеного позивач просила суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 221 402,88 грн., судові витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2 214,03 грн., вартість замовлення на для визначення матеріальних збитків внаслідок залиття квартири в розмірі 5 500,00 грн., 12 000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді від 07 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника відповідача [PERSON] неодноразово надходили клопотання про відкладення розгляду справи. Доказів щодо причин відкладення суду не надавалось. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суду не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість відповідача чи його представника прибути у судове засідання, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні уповноваженого представника. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи, не відкладаючи розгляду справи. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, судом встановлено що 09 травня 2022 року в [ADDRESS] трапилося залиття квартири [ADDRESS] . За фактом залиття, уповноваженою комісією у складі: Голови ОСББ «ФАВОРИТ НА МІНЕРАЛЬНІЙ» Вереги О.В,. власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , власника квартири [ADDRESS] [PERSON] було складено Акт від 21.05.2022 року про залиття, аварію, що трапилась 09.05.2022 року в системі холодного водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даного Акту комісія встановила, що у квартирі [ADDRESS] в коридорі наявні на стінах намокання, намокання стелі, вздуття дерев`яних одвірків до кімнат, наявність води на стелі у ванній кімнаті, вздуття ламінату на підлозі в кімнаті. Відповідно до Акту комісією встановлено, що причиною залиття є розрив колби фільтру системи водопостачання кв. [ADDRESS] . Висновки і рекомендації комісії: висушування стін, повний демонтаж і висушування стелі, заміна дерев`яних одвірків, демонтаж і заміна ламінату в кімнаті. Згідно Інформаційної довідки № 307861596 від 19.08.2022 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно власником об`єкта нерухомого майна (квартири) за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . 15 червня 2022 року оцінювач ФОП [PERSON] відповідно до договору про надання послуг № 11/50 від 27 травня 2022 року, провів незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з висновком № 22-14/2-1 від 15.06.2022 року про розмір матеріального збитку, вартість збитку, завданого внаслідок залиття квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з урахування ПДВ становить 221 402,88 грн. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізично або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 6.18 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, власники житлових будинків та квартир зобов`язані здійснювати своєчасне проведення їх ремонту, забезпечувати технічне обслуговування конструктивних елементів і технічного обладнання, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримуватись правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами. Згідно з Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі-Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6. Правил). За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 27 грудня 2019 року по справі № 686/11256/16-ц, (провадження № 61-28098св18), акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події, а тому не може ґрунтуватися на інших документах. В додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць ,рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття . Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло - та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Встановлено, що факт залиття квартири позивача 09 травня 2022 року підтверджений актом від 21.05.2022 року про залиття, аварію, що трапилась 09.05.2022 року в системі холодного водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вищевказаного акту, приблизно о 03:00 год. 09 травня 2022 року у належній [PERSON] кв. [ADDRESS] стався розрив колби фільтра води в системі водопостачання. Внаслідок прориву герметичності системи водопостачання холодної води відбулося залиття належної [PERSON] квартири [ADDRESS] з подальшими наслідками у вигляді пошкодження стелі, стін, покриття підлоги, а також залиття належної [PERSON] кв. [ADDRESS] в цьому ж будинку з подальшими наслідками. Причиною залиття квартири позивача у зазначеному акті вказано - розрив колби фільтру системи водопостачання кв. [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 643/19078/15 вказав на те, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляв та не надав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Відтак, презумпцію вини у залитті квартири, належної позивачу, [PERSON] в ході розгляду справи не спростував. Враховуючи наведене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що залиття квартири [ADDRESS] , відбулося з вини власника квартири [ADDRESS] . Судом враховується висновок № 22-14/2-1 від 15.06.2022 року про розмір матеріального збитку, який складений оцінювачем ФОП [PERSON] , виконаний на замовлення позивача, згідно якого розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивача складає 184\~502,40 грн. без урахування ПДВ. Зазначений висновок оцінювача з боку відповідача жодним чином не спростований, а обсяг пошкоджень зафіксованих оцінювачем у квартирі позивача узгоджується з обсягом виявлених слідів залиття та пошкоджень, зафіксованих у комісійному акті від 21 травня 2022 року. На підставі зазначеного, виходячи з приписів статтей 76-78, 102, 106 ЦПК України, висновок № 22-14/2-1 від 15.06.2022 року про розмір матеріального збитку є належним та допустимим доказом. Визначаючи до стягнення розмір матеріальної шкоди, суд враховує наступне. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 221\~405,88 грн. з урахуванням ПДВ. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до висновку № 22-14/2-1 від 15.06.2022 року про розмір матеріального збитку, складеному оцінювачем ФОП [PERSON] , ринкова вартість матеріальних збитків від залиття житлового приміщення квартири [ADDRESS] , складає 184\~502,40 грн. без урахування ПДВ. Отже, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 221\~402,88 грн. з урахуванням ПДВ є безпідставною, оскільки податок на ПДВ у даному випадку не повинен нараховуватися, оскільки ремонт не був проведений організацією - платником цього податку. Так само, матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було проведено ремонт квартири після її залиття. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди та з відповідача на користь позивача слід стягнути 184 502,40 грн. матеріальної шкоди без урахування ПДВ, яка визначена у висновку № 22-14/2-1 від 15.06.2022 року про розмір матеріального збитку, оскільки встановлено, що з вини відповідача відбулося залиття квартири позивача, внаслідок чого пошкоджено майно, тобто установлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою завданою [PERSON] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, суд виходить з наступного. Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 2 214,03 грн., що підтверджується квитанціями № 6301-5794-6596-7159 від 23.11.2022 року та № 13005 від 13.02.2023 року. Як убачається з матеріалів справи, позивачка понесла витрати за проведення експертом огляду об`єкта та складання звіту у розмірі 5 500,00 грн., що підтверджується Договором № 11/50 від 27.05.2022 року, рахунком-фактурою № 000000984/1 від 31.05.2022 року, актом здачі-приймання робіт від 31.05.2022 року. Відповідно договору про надання правової допомоги № 01Б-1/1014 від 28.06.2022 року, додаткової угоди № 1 від 28.06.2022 року, розрахунку № 1 від 19.10.2022 року, рахунку № 29.10 від 19.10.2022 року, квитанції № 0.0.2718920872.1 від 24.10.2022 року, акту виконаних робіт № 29.10 від 24.10.2022 року позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката на суму 12\~000,00 грн. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial