Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

В січні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Авікон Груп» звернулося до суду через представника Поддубну Ірину Владиславівну із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком. В обґрунтування позову зазначено, що 21 серпня 2019 року між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] та товариством з обмеженою відповідальністю «Авікон Груп» укладено договір № 013/у про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком. За умовами договору позивач зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління будинком згідно з визначеним в договорі переліком, а співвласники зобов`язались оплачувати такі послуги за узгодженим сторонами тарифом. Згідно із пунктом 3.1 Договору ціна послуги з управління на момент його укладення становила 5,95 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири. Згідно з Наказом № 205-А/23 від 31.05.2023 про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.06.2023 ціну послуги збільшено до 6,27 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири. Надалі згідно з Наказом № 216-А/24 від 31.01.2024 про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.02.2024 ціну послуги було збільшено до 6,90 грн. за 1 кв.м. Пунктом 3.3. Договору визначено, що кожен співвласник будинку повинен сплачувати нараховані йому відповідно до договору платежі на банківський рахунок позивача щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Договір набрав чинності 01 грудня 2019 року (пункт 10.1 договору) та, за відсутності письмової заяви від жодної із сторін про відмову від нього за два місяця до закінчення річного строку дії (пункт 10.2 договору в редакції додаткової угоди від 01.12.2021), наразі продовжує діяти. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо власника квартири, співвласником квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,43 кв.м., на праві спільної часткової власності 1/4 є [PERSON] . Зобов`язання, передбачені договором, співвласники квартири [ADDRESS] , не виконують. Станом на 01.01.2025 заборгованість складала 10 129,45 грн.. Пунктом 7.6. Договору встановлено, що за порушення строків оплати послуг, які надаються Позивачем, співвласники Будинку сплачують пеню із розрахунку 0,01% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше суми заборгованості. Пеня нараховується окремо кожному співвласнику, який несвоєчасно та/або не в повному обсязі оплатив послугу з управління Будинком. Як вбачається з довідки про заборгованість (додається), відповідачі не оплачують надані позивачем послуги починаючи з дати укладання Договору. Пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України визначено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Незважаючи на те, що згідно з частиною 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, Позивач зауважує, що: - за приписами пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину; - згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), на усій території України безперервно діяв з 12.03.2020 р. по 30.06.2023 р. Воєнний стан, введений згаданим вище Указом Президента України з 24 лютого 2022 року (до спливу одного року з моменту настання строку оплати першого з прострочених Відповідачем платежів), діє дотепер. Таким чином, позивач вважає, що строк позовної давності щодо стягнення з відповідачів неустойки (пені) за порушення зобов`язань за Договором не пропущено. Передбачена Договором неустойка (пеня) за несвоєчасну оплату послуг з управління Будинком нараховувалася позивачем за період з 21 січня 2020 року (перший день за граничним строком оплати послуг за грудень місяць 2019 року) по 31 січня 2023 року (останній день перед включенням Запорізької міської територіальної громади до переліку територій можливих бойових дій). Розмір пені за вказаний період складає 221,16 грн. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційна складова у сумі заборгованості, розрахована з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, становить 1 058,32 грн.; три відсотки річних, нараховані на прострочену суму за той самий період, складають 181,77 грн. Таким чином, позивач зазначає, що відповідачі свої зобов`язання з оплати спожитих послуг не виконали, станом на 01.01.2025 заборгованість складає 10 129,45, а тому просять стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авікон Груп»: 10\~129,45 грн. заборгованості зі сплати за послуги з утримання багатоквартирного будинку, 221,16 грн. пені, 1\~058,32 грн. інфляційних витрат, 181,77 грн. 3% відсотків річних, а всього 11\~590,70 грн. та, крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.. Ухвалою судді від 31.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим надали до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За визначенням, викладеним у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; управитель багатоквартирного будинку\~це фізична особа - підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком\~це результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Згідно із приписами статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» за рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Відповідно до приписі в статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 21 серпня 2019 року між співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] та товариством з обмеженою відповідальністю «Авікон Груп» укладено договір № 013/у про надання послуги з управління вказаним багатоквартирним будинком. За умовами договору позивач зобов`язався надавати співвласникам послуги з управління будинком згідно з визначеним в договорі переліком, а співвласники зобов`язались оплачувати такі послуги за узгодженим сторонами тарифом. Згідно із пунктом 3.1 Договору ціна послуги з управління на момент його укладення становила 5,95 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири. Згідно з Наказом № 205-А/23 від 31.05.2023 про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.06.2023 ціну послуги збільшено до 6,27 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири. Надалі згідно з Наказом № 216-А/24 від 31.01.2024 про індексацію вартості послуги з управління багатоквартирним будинком з 01.02.2024 ціну послуги було збільшено до 6,90 грн. за 1 кв.м. Пунктом 3.3. Договору визначено, що кожен співвласник будинку повинен сплачувати нараховані йому відповідно до договору платежі на банківський рахунок позивача щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Договір набрав чинності 01 грудня 2019 року (пункт 10.1 договору) та, за відсутності письмової заяви від жодної із сторін про відмову від нього за два місяця до закінчення річного строку дії (пункт 10.2 договору в редакції додаткової угоди від 01.12.2021), наразі продовжує діяти. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо власника квартири, співвласником квартири [ADDRESS] , загальною площею 31,43 кв.м., на праві спільної часткової власності є [PERSON] , частка якої складає 3/4. [PERSON] , [INFO] , з 30.12.2008 має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1075834 від 29.01.2025. Зобов`язання, передбачені договором, співвласники квартири [ADDRESS] , не виконують. Станом на 01.01.2025 заборгованість за особовим рахунком [NUMBER] складала 10 129,45 грн.. Судом встановлено, що позивачем здійснювалось управління багатоквартирним будинком в якому знаходиться квартира відповідачів в період за який нараховано борг. Частиною 1 статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Вказані норми Закону відповідають змісту договору, укладеному між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку у спірних відносинах. Таким чином, доводи Відповідача про відсутність «додаткової угоди щодо пролонгації договору», протоколу загальних зборів з цього приводу тощо, не заслуговують на увагу. Згідно із ч.1ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною другою ст. 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази в обґрунтування своїх вимог. Частиною 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до ст.549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею, зокрема, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 7.6 Договору встановлено, що за порушення строків оплати послуг, які надаються Позивачем, співвласники Будинку сплачують пеню із розрахунку 0,01% суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше суми заборгованості. Пеня нараховується окремо кожному співвласнику, який несвоєчасно та/або не в повному обсязі оплатив послугу з управління Будинком. Пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України визначено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Незважаючи на те, що згідно з частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, за приписами пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), на усій території України безперервно діяв з 12.03.2020 по 30.06.2023, тож, строк позовної давності щодо стягнення з відповідачів неустойки (пені) за порушення зобов`язань за договором позивачем не пропущено. Заяв щодо застосування строків позовної давності з боку відповідачів не надходило. Разом з цим, пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України 05.03.2022 р. від № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» з наступними змінами та доповненнями заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації). Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 з наступними змінами та доповненнями, Запорізьку міську територіальну громаду включено до переліку територій можливих бойових дій з 01 лютого 2023 року. Таким чином, передбачена договором неустойка (пеня) за несвоєчасну оплату послуг з управління будинком нарахована позивачем за період з 21 січня 2020 року по 31 січня 2023 року (останній день перед включенням Запорізької міської територіальної громади до переліку територій можливих бойових дій). Розмір пені за вказаний період складає 221,16 грн.. Якщо зобов`язання не виконано або виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України, оскільки остання передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційна складова у сумі заборгованості, розрахована з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022, становить 1058,32 грн. Три відсотки річних, нараховані на прострочену суму за той самий період, складають 181,77 грн.. Отже загальна сума заборгованості по оплаті послуг наданих власникам вищевказаної квартири складає: 10129,45 + 221,16 + 181,77 + 1058,32 = 11590,70 грн.. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд визнає його правильним, а також враховує, що такий розрахунок заборгованості відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами, хоча відповідний процесуальний обов`язок передбачений ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, а також не надано альтернативного розрахунку. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сума боргу у розмірі 11590,70 гривень, підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі, оскільки при вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~ \~ \~ \~ Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 322 ЦК України передбачає, що саме власник майна зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом. Згідно із ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання (ст.541 ЦК України). Отже, власник несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у власності, незалежно від фактичного проживання у квартирі, що є його власністю. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. З огляду на викладене та враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, розмір судового збору підлягає стягненню з кожного відповідача окремо у рівних частках по 1211,20 грн. з кожного.

Outcome: approved