Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на ту обставину, що 29 серпня 2007 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 169-г/41, за змістом пункту 1.1. якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 93\~880,00 грн, зі строком користування кредитними кошами до 28.08.2013 року. 23 березня 2009 року на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого до ПАТ «Фідобанк» були передані всі активи та зобов`язання Акціонерного банку «Факторіал-Банк», який був правонаступником Акціонерного банку «Приват-Ексел», внаслідок чого ПАТ «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного банку «Факторіал-Банк» та Акціонерного банку «Приват-Ексел». Через невиконання відповідачем умов Кредитного договору утворилась заборгованість, у зв`язку з чим кредитор звернувся до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 04 листопада 2008 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 2-3529/08 вирішено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного банку «Факторіал-Банк» заборгованість за договором кредиту № 169-г/41 на придбання автотранспорту від 29.08.2007 року у розмірі 105 842 грн. 68 коп.; стягнуто витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 1088,43 грн. 19 січня 2021 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23-000001- b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, переможцем якого визнано ТОВ «Консалт Солюшенс». 03 лютого 2021 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (попередній кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (новий кредитор) укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 28, за змістом пункту 1 якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору. За змістом пункту 144 Додатку № 1 до Договору № GL1N01277_205/1 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 року, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , за договором кредиту № 169-г/41 від 29.08.2007 року. Таким чином, ПАТ «Фідобанк» вибуло як кредитор із зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору № 169-г/41 від 29.08.2007 року, а новим кредитором стало ТОВ «Консалт Солюшенс». 08 листопада 2024 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області у справі № 2-3529/08 заяву ТОВ «Консалт Солюшенс» задоволено частково. Замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Херсона № 2-3529/08 від 04.11.2008 року, а саме: стягувача - Публічне акціонерне товариство «Себ Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс». В іншій частині вимог відмовлено. Тому ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником ПАТ «Фідобанк», АБ «Факторіал-Банк» та ПАТ «СЕБ Банк» у правовідносинах, що були предметом розгляду у справі № 2-3529/08 за позовом АБ «Факторіал-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Також позивач зазначив, що рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04 листопада 2008 року у справі № 2-3529/08 відповідачем [PERSON] не виконувалось, сума заборгованості після ухвалення вказаного рішення є незмінною та становить 105 842,68 грн. Станом на сьогодні, вказане грошове зобов`язання є невиконаним, Відповідач ухиляються від повернення кредитних коштів на шкоду кредитору. У зв`язку з тим, що відповідач безпідставно користується грошовими коштами, у ТОВ «Консалт Солюшенс» виникло законне право на стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за користування коштами, передбачених статтею 625 ЦК України. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 66\~880,13 грн, яка складається з: 51 325,61 грн. - інфляційне збільшення; 15 554,52 грн. 3% річних за користування грошовими коштами, та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 14.01.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 22.05.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,\~281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 серпня 2007 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 169-г/41, за змістом пункту 1.1. якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у сумі 93\~880,00 грн, зі строком користування кредитними кошами до 28.08.2013 року. 23 березня 2009 року на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого до ПАТ «Фідобанк» були передані всі активи та зобов`язання Акціонерного банку «Факторіал-Банк», який був правонаступником Акціонерного банку «Приват-Ексел», внаслідок чого ПАТ «Фідобанк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного банку «Факторіал-Банк» та Акціонерного банку «Приват-Ексел». У зв`язку з невиконання відповідачем умов Кредитного договору утворилась заборгованість, у зв`язку з чим кредитор звернувся до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав. 04 листопада 2008 року рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона у справі № 2-3529/08 позов закритого Акціонерного банка «Факторіал-Банк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного банку «Факторіал-Банк» заборгованість за договором кредиту № 169-г/41 на придбання автотранспорту від 29.08.2007 року у розмірі 105 842 грн. 68 коп. Стягнуто витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 1088,43 грн. 19 січня 2021 року було проведено електронний аукціон № UA-EA-2020-12-23-000001- b за лотом № GL1N019277 за кредитним портфелем, переможцем якого визнано ТОВ «Консалт Солюшенс». 03 лютого 2021 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» (попередній кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (новий кредитор) укладено договір № GL1N019277_205/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за № 28, за змістом пункту 1 якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору. За змістом пункту 144 Додатку № 1 до Договору № GL1N01277_205/1 про відступлення прав вимоги від 03.02.2021 року, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до [PERSON] , за договором кредиту № 169-г/41 від 29.08.2007 року. Таким чином, ПАТ «Фідобанк» вибуло як кредитор із зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору № 169-г/41 від 29.08.2007 року, а новим кредитором стало ТОВ «Консалт Солюшенс». 08\~листопада 2024\~року ухвалою\~Херсонського міського\~суду Херсонської\~області у\~справі №\~2-3529/08\~заяву ТОВ\~«Консалт Солюшенс» про заміну стягувача шляхом заміни правонаступником, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Себ Банк»», боржник: [PERSON] задоволено частково. Замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Херсона №2-3529/08 від 04.11.2008 року,\~а саме: стягувача - Публічне акціонерне товариство «Себ Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс». В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовлено. Позивач посилається на те, що відповідачем не було виконано рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.11.2008 року та умов кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, за період з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 66\~880,13 грн, яка складається з: - 51 325,61 грн. - інфляційне збільшення; - 15 554,52 грн. 3% річних за користування грошовими коштами. Таким чином, зміст спірних правовідносин полягає у стягненні з відповідачів інфляційних втрат та 3 % річних на суму заборгованості. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). За частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, за змістом наведених норм нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Консалт Солюшенс» будучи кредитором та стягувачем за ухвалою суду від 08.11.2024 року, не надало суду будь-яких доказів на підтвердження невиконання відповідачем своїх зобов`язань, в т.ч. після ухвалення рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.11.2008 року, а саме: проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження, наявності/відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором на час звернення позивачем до суду із даним позовом. При цьому, позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, враховуючи відсутність даних щодо ухилення відповідача від виконання рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.11.2008 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості достовірно та беззаперечно перевірити наявні підстави для стягнення заявленої позивачем суми заборгованості за ставкою 3% та інфляційних витрат на кредитну заборгованість, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих ним доказів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив у позові відмовити повністю, то витрати щодо сплаченого судового збору покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed