Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

10.04.2025 за підсудністю з Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовною заявою поданою адвокатом Луценком Сергієм Михайловичем, який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка обґрунтована наступним. 04.09.2015 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів цивільного стану Адміністрації Великосолдатського району Курської області, під актовим записом № 27. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги шлюбні відносини між ними припинені. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Спір про визначення місця проживання дитини відсутній. З огляду на вказане, представник позивачки просив розірвати укладений між сторонами шлюб. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2025 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15 год. 30 хв. 30.04.2025 року. В подальшому розгляд справи було відкладено на 12 год. 00 хв. 21.05.2025 року. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява, в якій він просив розгляд справи здійснювати без його участі та позивачки. При цьому, зазначав, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі, за наявності для цього правових підстав, не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання, в засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відзив не подав. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів, та за письмової згоди представника позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Згідно з ч. 1 ст. 58 зазначеного Закону, шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є громадянкою України та проживає на території України (а.с. 3-6). 04 вересня 2015 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів цивільного стану Адміністрації Великосолдатського району Курської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 27 (а.с. 7, 9-10). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 12). Спір про поділ майна подружжя відсутній. Спір про визначення місця проживання дитини відсутній. Відповідно до вимог статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом частини 2 статті\~104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого статтею 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, а тому шлюб слід розірвати. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачка не зверталась до суду з клопотанням про зміну прізвища на дошлюбне, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат у позові не порушується.

Outcome: approved