Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Хмельницької міської ради про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ). Спільне життя з відповідачем не склалося і 01.04.2021 р. за рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області шлюб було розірвано, діти залишились проживати з нею. Вказує, що зареєстровані діти за адресою батька, який її зняв з місця реєстрації після розлучення, а дітей ні. При цьому за спільною згодою діти залишились проживати з нею, однак батько почав маніпулювати цим фактом. Вона не перешкоджає батькові дітей спілкуватись з ними, однак з моменту їхнього розлучення між нею та відповідачем відбуваються постійні конфлікти з приводу порядку спілкування та місця проживання дітей, що й стало підставою для звернення до суду. Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.05.2021 року в справі № 724/418/21, було визначено обов`язок батька сплачувати аліменти та вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання наших трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Сплата аліментів відповідачем за вказаним рішенням суду не носила постійний характер. Відповідач ухилявся від сплати аліментів, незважаючи на те, що мав стабільний дохід. З січня 2024р. відповідач знову перестав сплачувати кошти на утримання дітей належним чином, присутня постійна заборгованість. Вона звернулась до суду для зміни способу стягнення аліментів. Наразі весь тягар утримання дітей лежить на ній. При цьому Відповідач постійно її шантажує, ставить в залежність свій обов`язок по сплаті аліментів від того як часто він спілкується з дітьми, подає різні судові позови до неї, оплачуючи дороговартісні послуги адвокатів. При цьому в утриманні дітей він належної участі не приймає та не надає кошти на придбання необхідного для дітей. Відповідач погрожує забрати в неї дітей, чинить постійний психологічний тиск на неї і дітей. Батько з дітьми після розлучення не проживав, бачився з ними лише періодично та навіть не має уявлення про їхні реальні потреби. Більше того, у зв`яку із психологічним тиском, який чинив колишній чоловік по відношенню до мене та до наших дітей позивач неодноразово зверталась в поліцію, органи у справах дітей та до суду, змушена була переїхати до іншої області. При цьому вона забезпечує дітей всім необхідним. В першу чергу діти отримують її любов і материнську ласку. З моменту розлучення і по даний час вона постійно знаходиться з дітьми, займається їх вихованням та розвитком, піклується про них. Вони є однією повноцінною сім`єю, діти прив`язані до неї. Вона є здоровою людиною, житлом та матеріально забезпечена, судимості не має, жодних кримінальних правопорушень не вчиняла, які б свідчили про аморальну чи протиправну поведінку. На даний момент позивач з дітьми проживають в орендованій квартирі, яку вона в змозі оплачувати. [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] відвідують Хмельницький заклад дошкільної освіти №5 «Соловейко» з 19.04.2024р. по даний час, а [PERSON] , [INFO] навчається в З класі Комунального закладу загальної середньої освіти «Початкова шкода №2 Хмельницької міської ради». Отже, відповідач не визнає права дітей і права позивача на спільне проживання, що вносить невизначеність у їхні відносини. Невизначення постійного місця проживання дитини позбавляє її як матері можливості вирішувати нагальні питання виховання та здорового розвитку дитини, оскільки батько маніпулює ситуацією. При цьому вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо їхніх дітей. Враховуючи вище викладене позивач просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом із нею та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 09.10.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.01.2025 року змінено у справі третю особу, службу у справах дітей Хмельницької міської ради на виконавчий комітет Хмельницької міської ради. Ухвалою суду від 20.02.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному порядку у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні посилаючись на доводи вказані в позовній заяві просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] надав суду письмові пояснення в який просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім цього, від відповідача до суду надійшло клопотання в якому він просить судове засідання провести без його участі та в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить суд слухати справу у її відсутності, висновок органу опіки та піклування підтримує. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що 15.04.2015 року сторони уклали шлюб, який було розірвано рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.04.2021 року справа №724/417/21. Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . 27 травня 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області ухвалено рішення, яким вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 01 березня 2021 року та до досягнення повноліття дітей. Крім цього, ухвалено стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, починаючи стягнення з моменту звернення до суду, а саме з 01 березня 2021 року та до досягнення донькою [PERSON] , 3 (трьохрічного) віку до [INFO] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 грудня 2024 року, яке набрало законної сили, було визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми. Згідно довідки № 348 від 05.06.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається в закладі освіти КЗЗСО «Початкова школа № 2 Хмельницької міської ради». Відповідно до довідки № 01-25/117 від 31.05.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відвідують Хмельницький заклад дошкільної освіти № 5 «Соловейко» Хмельницької міської ради. Як вбачається із декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, вбачається, що законним представником дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] вказана [PERSON] . Згідно листа Чернівецького міського центру соціальних служб № 400/02-04 від 04.03.2024 вбачається, що [PERSON] з 03.05.2023 по 08.11.2023 надавалась соціальна послуга консультування , у зв`язку із вчиненням щодо неї в присутності малолітніх дітей домашнього насильства колишнім чоловіком [PERSON] . Із довідки ОКНП «ЧОПЛ» № 139, видані [PERSON] вбачається, що психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання для виконання батьківських обов`язків відсутні. Крім цього, згідно витягу з ІАС «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» вбачається, що [PERSON] станом на 18.01.2024 до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості немає та в розшуку не перебуває. Згідно листа Хмельницького ЗДО «Вербиченька» Хмельницької міської ради Хмельницької області № 01-30/39 від 26.02.2025 вбачається що [PERSON] відвідує вказаний заклад, приводить та забирає дівчинку мати [PERSON] . Спілкується з вихователями, щомісячно проводить оплату за додаткові освітні послуги дитини. За час перебування дитини в закладі її батько [PERSON] , не спілкувався з вихователями, не приводив та не забирав дитину з дошкільного навчального закладу. Відповідно до листа КЗЗСО «Початкова школа № 2 Хмельницької міської ради» № 01-39/35 від 26.02.2025, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] навчаються у вказано закладі. Впродовж навчального періоду дітей приводить і забирає із закладу освіти, не порушуючи режим роботи закладу мати, яка цікавиться успішністю та результатами навчання, відвідує заплановані батьківські збори. Діти завжди охайно одягнуті та доглянуті. За весь період навчання дітей [PERSON] з адміністрацією закладу та класним керівником дітей зв`язок не підтримує та не контактує, в закладі не з`являвся. Згідно психологічного висновку психодіагностичного обстеження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] вбачається, що діти демонструють більш стійку прихильність до матері та мають з [PERSON] тісний емоційний контакт. Визначення місця проживання всіх трьох дітей спільно з [PERSON] , відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, оскільки це є стійке бажання самих, а також [PERSON] має необхідні можливості для задоволення базових потреб синів та доньки і забезпечення їх всебічного розвитку. Взаємостосунки дітей із батьками також є важливими для їх всебічного розвитку і [PERSON] необхідно вибудовувати взаємостосунки із дітьми, враховуючи їх бажання потреби та інтереси. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Хмельницької міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 10.04.2025 року № 495, вирішено за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Крім цього, згідно психологічного висновку психодіагностичного обстеження [PERSON] , [INFO] вбачається, що [PERSON] обирає своє місцем проживання поряд з [PERSON] , з якою має тісний емоційний контакт та довірливі стосунки. Вибір [PERSON] задовольняє його базові потреби та відповідає якнайкращим інтересам хлопчика. Спілкування між [PERSON] та [PERSON] підтримується лише з боку [PERSON] . [PERSON] не бажає підтримувати стосунки з татом через вчинення ним раніше психологічного тиску на дитину. [PERSON] підтримує тісні родинні стосунки та демонструє прихильність до свого дідуся і бабусі, батьків [PERSON] . Також дитина береже світлу пам`ять про своїх прабабусю і прадідуся, а відповідно бабусю і дідуся [PERSON] . Стосунки [PERSON] із дідусем, батьком [PERSON] також добрі. З огляду на психоемоційний стан [PERSON] , йому не бажано надавати свідчення у судовому засіданні, оскільки це може призвести до додаткової травматизації дитини. Крім того, у письмових поясненнях, [PERSON] вказав, що хоче проживати із мамою, тому що тато не проводить із ним час. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції ООН «Про захист прав і основних свобод людини» передбачено, що кожна людина, що законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13), у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також створення матір`ю належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, взявши до уваги позицію органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , так як це відповідає найкращим інтересам дітей. Водночас, визначення місця проживання дітей з матір`ю по своїй суті не є розлученням батька з дітьми, оскільки батько має по відношенню до дітей такі ж особисті немайнові права і обов`язки як і мати і жодним чином не втрачає прав, заснованих на спорідненості з дитиною. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved