Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Пацурковська О. М., звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Ізюмської міської ради, про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] народився [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 81 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . У графі «Батько» зазначено - [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . На сьогодні [PERSON] - учень 9-В класу Ізюмського ліцею № 3 Ізюмської міської ради. Починаючи з серпня 2009 року [PERSON] проживав окремо від [PERSON] та свого сина [PERSON] .. Шлюбно-сімейні стосунки між позивачем та відповідачем з цього часу припинились, бажання бачитись та спілкуватись із сином відповідач з того часу не виявляв. 30.11.2010 року рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у справі № 2-2291 2010 рік розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] залишила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». 23.09.2011 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 247. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] ). З 02.07.2015 року [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з серпня 2009 року фактично без батька, разом з матір?ю, а з 23.09.2011 року також із чоловіком його матері [PERSON] , який піклується і виховує дитину як свого рідного сина. Відповідно до листа від 28.02.2024 року, наданого директором Ізюмського ліцею № 3 Ізюмської міської ради, [PERSON] не бере участь у вихованні сина, батьківські збори не відвідував, не цікавився рівнем навчальних достягнень дитини, з класним керівником та вчителями-предметниками не контактує. Відповідач, починаючи із серпня 2009 року ніяким чином не піклувався та не піклується про [PERSON] , не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом його здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема , не забезпечує необхідним харчуванням, своєчасним медичним доглядом, лікуванням дитини; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Таким чином, відповідач, покладених законом на батьків обов?язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо утримання, виховання та забезпечення дитини вирішуються матір?ю та вітчимом дитини, самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. [PERSON] знаходиться на повному утриманні своєї матері [PERSON] та вітчима [PERSON] , якого безмежно любить та поважає, яким пишається та з якого бере приклад. Позивач зазначає, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов?язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов?язків. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Через підсистему Електронний суд 05.09.2024 від представника відповідача, адвоката Мальцевої Г. Ю., надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та пояснення, в яких зазначається, що відповідач категорично не згоден із позовом [PERSON] . Під час розгляду спірного питання органом опіки та піклування він надавав свої письмові заперечення до Служби у справах дітей Ізюмської міської ради та розрахунок ВДВС про відсутність заборгованості з аліментів. Відповідач вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, що б свідчили про те, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.01.2025 року клопотання позивача [PERSON] про залучення до участі у справі третьої особи задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ізюмської міської ради. Клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано у Органу опіки і піклування в особі виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , [INFO] , який надійшов до суду на виконання ухвали 25.02.2025. Клопотання позивача [PERSON] про виклик дитини для з`ясування її думки задоволено. Викликано в судове засідання [PERSON] , [INFO] , для з`ясування його думки щодо предмета спору. Ухвалою Дзержинського районного суду від 25.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від представника відповідача 27.03.2025 надійшли через підсистему Електронний суд письмові пояснення, в яких відповідач просить не враховувати висновки органу опіки та піклування, що надані на виконання ухвали суду. [PERSON] мешкає за межами України у Німеччині. Мати не відпускає сина до нього. Відповідач має надію, що син зможе в недалекому майбутньому самостійно приїхати до нього, що дозволить йому організувати навчання сина та проживання. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 15.05.2025 року просили залишити без розгляду позовну заяву в часті вимог щодо призначення піклувальником неповнолітнього [PERSON] , його матір, [PERSON] . В іншій частині просили задовольнити позовні вимоги та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.05.2025 року позовну заяву в частині вимог про призначення піклувальника залишено без розгляду. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, також у письмових поясненнях від 27.03.2025 представник просила суд розглянути справу без особистої участі відповідача [PERSON] та адвоката Мальцевої Г. Ю., як його представника. Правом брати участь в судовому засіданні в режимі відеконференції поза межами приміщення суду сторона відповідача не скористалась. Представники третіх осіб: Служби у справах дітей Ізюмської міської ради, Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ізюмської міської ради в судовому засіданні 15.05.2025 року висловили свою думку щодо позовних вимог та вважали за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] .. Суд, заслухавши учасників справи, та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, [PERSON] народився [INFO] , батьком зазначений [PERSON] , мати зазначена [PERSON] . На підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2010 року у справі № 2-2291/2010 року (з урахуванням ухвали суду від 16.02.2011) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 13 листопада 2007 року у відділі РАЦС по м. Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 413, розірвано. Після розірвання шлюбу позивач залишила своє дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської облаті, 23 вересня 2011 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 247. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з [PERSON] , [PERSON] та малолітньою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями витягів з Реєстру територіальної громади та довідкою про склад сім`ї за підписом секретаря Ізюмської міської ради. Як вбачається з копії довідки (вих.№ 18 від 25.01.2024 року) Ізюмського ліцею № 3 Ізюмської міської ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається в 9-В класі Ізюмського ліцею № 3 Ізюмської міської ради. Згідно з копією листа (вих.№ 50 від 28.02.2024 року) за підписом директора Ізюмського ліцею № 3 Ізюмської міської ради [PERSON] не бере участі у вихованні сина, батьківські збори не відвідував, не цікавився рівнем навчальних достягнень дитини, з класним керівником та вчителями-предметниками не контактує. Вихованням та навчанням хлопчика опікується його мати, [PERSON] , з якою він спільно проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії довідки Ізюмської дитячо-юнацької спортивної школи ім. В. В. Ткаченка (вих. № 99 від 17.12.2024 року) [PERSON] , [INFO] , ученик Ізюмського РЦПО, дійсно займається в Ізюмській дитячо-юнацькій спортивній школі Ізюмської міської ради Харківської області імені В. В. Ткаченка на відділенні легкої атлетики з 01 вересня 2019 року. За період відвідування Ізюмської ДЮСШ всі питання щодо навчання вирішує виключно мати, а саме: контролює відвідування дитиною відділення легкої атлетики, супроводжує на змагання. Навчання дитини проходить без втручання батька. Під час розгляду справи судом також були заслухані пояснення позивача та з`ясована думка спільної дитини позивача та відповідача щодо обставин справи та предмета спору. Так, неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що батька він ніколи не бачив, ніколи з ним не зустрічався та не спілкувався. Номер телефону та місцеперебування батька йому невідомі, подарунки від нього він не отримував. Зараз [PERSON] проживає разом з матір`ю та її чоловіком, до якого він ставиться як до батька, та з їх спільною донькою [PERSON] , стосунки в сім`ї дружні. Батько [PERSON] будь-яку участь в житті [PERSON] не брав. Судом також досліджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської областівід 24.02.2025 року щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Під час розгляду спірного питання службою встановлено, що відповідач після повномасштабного вторгнення РФ на теирторію України виїхав до Німечиини. За виконавчим листом сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку\\доходу. Згідно розрахунку наявна переплата станом на 01.05.2024. Також встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає в родині матері, яка займається вихованням та утриманням дитини. З`ясовувалась думка дитини. [PERSON] погодився з матір`ю щдо позбавлення батьківських прав батька [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, в інтересах дитини, третя особа вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] . Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пункті 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (надалі Постанова) роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ст. 164 СК України батько або матір дитини можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи доводи відповідача, які він поклав в обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог, суд дослідив докази відповідача, надані в підтвердження обставин, на які послався відповідач. Так, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Т. В. Козлової, наданого відповідачем, станом на 01.05.2024 року наявна переплата зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , яка складає 27 166,57 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Суд звертає увагу, що з боку відповідача крім наведеного вище розрахунку, більш не надано суду належних, переконливих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів і заперечень. В матеріалах справи відсутні докази щодо перешкоджання матері у спілкуванні відповідача з дитиною, в тому числі і докази спроб захистити свої права як батька на участь у вихованні дитини. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, де вказана переплата, неможна визнати достатнім доказом існування обставин, за яких суд дійшов би висновку про забезпечення відповідачем необхідного харчування, медичного догляду, лікування, як складової виховання. Оскільки сплата аліментів на утримання дитини є обов`язком батьків, незалежно від наявності або відсутності батьківських прав. Цей обов`язок встановлений у Сімейному кодексі України. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний сплачувати аліменти. У поясненнях відповідач зазначає, що активно заперечує проти позбавлення його батьківських прав, так як бажає спілкуватися з ним. Проте, на думку суду, одних лише заперечень відповідача без підтвердження обставин належного виконання ним обов`язків щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, недостатньо. Доказів щодо участі відповідача у вихованні своєї дитини [PERSON] та сприяння її фізичному і духовному розвитку [PERSON] не надано. Судом встановлено, що зв`язок з дитиною у відповідача втрачений вже давно, майже одразу після розлучення батьків, протягом життя [PERSON] відповідач з сином не спілкувався, не цікавився його життям, участь у вихованні не брав, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, бажання підтримувати зв`язок з сином не виявляв. Вказані обставини відповідачем не спростовані належними та достатніми доказами, які б ставили під сумнів позицію позивача. Будь-яких перешкод для спілкування з дитиною відповідачем судом не встановлено. Правом висловити свою позицію особисто в судовому засіданні, шляхом участі за допомогою засобів відеоконференцзв`язку, відповідач не скристався. Будь-яких доказів на підтвердження надання заперечень під час розгляду спірного питання органом опіки та піклування відповідач не надав. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування ним своїми обов`язками. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини, яку застосовують національні суди, свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Судом не встановлені обставини поважності причин нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, після дослідження наданих сторонами доказів, зважаючи на необхідність захисту якнайкращих інтересів неповнолітнього [PERSON] , суд дійшов висновку, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина. Такий захід з опіки для батьків і дитини, на думку суду, буде доречним і достатнім з урахуванням встановлених судом обставин, а також з урахуванням з`ясованої думки самої дитини. Разом з цим, суд наголошує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням повного задоволення позовних вимог суд покладає судовий збір на відповідача в розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved