Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

03.12.2024 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 200506835 від 18.04.2016 року у розмірі 70716 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) укладено угоду № 200506835 щодо кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 16387,82 грн., з встановленим строком користування з 18.04.2016 р. по 20.05.2017 р., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. Таким чином, банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 01.12.2024 р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 45907,89 грн., з яких: 15932,69 грн. заборгованість за кредитом; 29975,20 грн. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом дату укладання до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів. Господарські операції на підставі договору № 200499415 від 08.04.2016 року в тому числі розрахунок заборгованості проводились ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до вимог НБУ та умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством України (ст. 534 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. \~ \~ \~ \~Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200499415 від 08.04.2016 року - 45907,89 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 20679,97 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 4128,38 грн. Разом заборгованість становить - 70716,24 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2024 року головуючим суддею по розгляду справи визначено суддю Уманську О.В. Ухвалою судді від 27.12.2024 року прийнято та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача. Відповідач\~\~ [PERSON] в судові засідання 18.02.2025 року, 20.03.2025, 17.04.2025 та 22.05.2025 року не з`явилась, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання.\~ Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 квітня 2016 року [PERSON] підписано заяву №200506835, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" надало позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 16387,82 грн, з встановленим строком користування з 18 квітня 2016 року по 18 квітня 2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,0001% річних. Щомісячний платіж за договором становить 1124,00 грн, останній платіж - 1127,14 грн (пункт 2 заяви) ( а.с.55) Згідно вище зазначеної заяви, переказ грошових коштів було визначено здійснити за наступними реквізитами: одержувач [PERSON] , ІПН [NUMBER] , код банку 380388, номер рахунку одержувача [NUMBER] , найменування банку одержувача ПАТ "ПтБ", призначення платежу: зарахування коштів згідно КД №200506835 від 18 квітня 2016 року. 20 липня 2020 між ПАТ "Банк Михайлівський", від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Паламарчук Віталій Віталійович, та ТОВ "Діджи Фінанс", відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15 червня 2020, укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги ( а.с.50-54) За цим договором ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги банку до позичальників, зазначених в Додатку №1 до договору (пункт 1 договору). У пункті 2 договору зазначено, що розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують в момент відступлення права вимоги. Наявні у банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників, а також реєстр прав вимог передаються банком новому кредитору за відповідним актом не пізніше 30 календарних днів із дати настання відкладальної обставини відповідно до пункту 16 цього Договору (пункт 5 договору). Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору факторингу ТОВ "Діджи Фінанс" передано права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №200506835 від 18.01.2016 в сумі 45907,89 грн: 15932,89 грн заборгованість по тілу кредиту; 29975,20 грн заборгованість за доходами ( а.с.65) Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16 позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" ( а.с.22-45). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ч. 3 та 4 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. На підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано виписки по особовим рахункам, зокрема за рахунками № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року за кредитним договором № 200506835 від 18 квітня 2016 року. Як вбачається з наданих позивачем виписок, відповідач періодично здійснював погашення кредиту та сплату відсотків по кредитному договору, що підтверджує доводи позивача про те, що [PERSON] отримала кредитні кошти та користувався ними. Разом з тим, позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірити правильність такого розрахунку в розрізі заборгованості за відсотками. До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем, як новим кредитором, розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі №334/1746/15-ц. Крім того, суд враховує, що за змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За змістом договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року, первісним кредитором було передано новому кредитору (ТОВ "Діджи Фінанс") наявні у банку документи, що підтверджують права вимоги, в тому числі до боржника [PERSON] . Однак, ТОВ "Діджи Фінанс" до позовної заяви додано лише заяву [PERSON] №200506835 від 18 квітня 2016 року, без документів, які підтверджують розмір заборгованості. За відсутності розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правомірність нарахування банком процентів за кредитом, зокрема, період такого нарахування. Враховуючи умови кредитного договору №200506835 від 18 квітня 2016 року, а саме розмір процентної ставки за кредитом, який становить 0,0001 % річних, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за відсотками, який підлягає до стягнення, з урахуванням строку кредитного договору, становить 0,05 грн. (15932,69 грн.х 0,0001%/365 х 1093 днів). З урахуванням вище зазначеного, є обгрунтованими вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15932,74 грн., з яких 15932,69 заборгованість по тілу кредита, 0,05 грн. заборгованість по відсоткам. Разом з тим, вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 20679,97 грн. та 3% річних у розмірі 4128,38 грн., які розраховані за період з 20.11.2021 року по 18.11.2024 року підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). У відповідності до ст.6-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" (далі -Закон) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем за період з 20.11.2021 р по 24.02.2022 р. (у межах позовних вимог та з урахуванням наведених вимог Закону України "Про споживче кредитування") інфляційні втрати складають 254,92 грн., а 3% річних становить 51,07 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "Діджи Фінанс", виходячи з наведених нижче розрахунків. Інфляційне збільшення становить: 15932,69 грн. (сума боргу) х 101,600% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 15932,69 грн. (сума боргу) = 254,92 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період розрахунку: з 17.01.2022 року по 24.02.2022 року - 39 днів. [Проценти] = 15932,69 грн. (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 39 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 51,07 грн. За правилами ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №26 від 15 лютого 2024 року, укладеного з Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської"; копію додаткової угоди до Договору №26 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року; копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським Бюро "Анастасії Міньковської", необхідних для надання правничої (правової допомоги за позовом ТОВ "Діджи Фінанс" щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно якого вартість за підготовку позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості становить 7000,00грн. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16238,73 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 15932,69 грн., 0,05 грн сума боргу за процентами, а також інфляційних втрат за період з 17.01.2022 до 24.02.2022 у сумі 254,92 грн., та 3% річних за період з 17.01.2022 до 24.02.2022 51,07грн. Крім того, оскільки позов задоволено на 23 % з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 557,15 грн. судового збору та 1610 грн. витрат на правничу допомогу. Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2167,15 грн. судових витрат.

Outcome: partial