Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] , про відшкодування шкоди. В позовній заяві позивач просила суд: ?стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь [PERSON] майнову шкоду в розмірі 166 200, 68 грн.; витрати за складення висновку експерта № 90/24 від 22.08.2024 року в розмірі 5 000, 00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 662, 01 грн. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 06.08.2024 року приблизно о 10 год. 01 хв. в м. Києві по вул. Глибочицькій, 16 сталась ДТП за участі автомобіля «Audi Q4 E-Tron» державний номер [NUMBER] , «Infinity» державний номер [NUMBER] , «VW Crafter» державний номер [NUMBER] , «Triumph» державний номер [NUMBER] , «Богдан» державний номер [NUMBER] , «Mitsubishi Lanser» держаний номер [NUMBER] , «Мерседес» державний номер [NUMBER] , «Hyundai Tucson» державний номер [NUMBER] , «Renault» державний номер [NUMBER] , «VW Passat» державний номер [NUMBER] та трамваю номерний знак [NUMBER] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2024 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Згідно довідки № 55/47 від 19.08.2024 року [PERSON] працює у Філії «Трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо ім. Шевченка» на посаді водія трамвая на міських маршрутах з 23.04.2015р. Відповідно до шляхового листа серії АТД № 144237 від 06.08.2024 року [PERSON] виконував свої робочі обов`язки за маршрутом № 14 на трамваї № 321 06.08.2024р. Відповідно до висновку експерта №190/24 від 22.08.2024 року про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП станом на 06.08.2024 року складає 190 710, 18 грн. з урахуванням ПДВ та 166 200, 68 грн. без ПДВ. Враховуючи вказані обставини, для захисту порушеного права позивач звернулась до суду з даним позовом. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року матеріали справи передані для розгляду судді [PERSON] . На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи від 26.02.2025 року № 01-08-328, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 року матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою суду від 28.02.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 21.03.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно змісту вказаного клопотання представник відповідача вказував на необґрунтовано завищений заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та вважав, що задоволенню підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025р., що становить 3 028, 00 грн. Правом подачі відзиву представник відповідача не скористався. Пояснень чи заперечень щодо позову від третьої особи до суду не надходило. Ухвалою суду від 27.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі. Третя особа звернулась до суду із заявою про слухання справи в його відсутність. Враховуючи положення статті 223 ЦПК України, суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням неявки всіх учасників справи у судове засідання, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення - 20.05.2025 року, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022р., справа № 1519/2-5034/11. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом. 06.08.2024 року о 10 годині 01 хвилині по вул. Глибочицька, 16 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю трамвая, бортовий номер 321, під керуванням водія [PERSON] , який допустив самовільний рух трамваю, що спричинив зіткнення з автомобілем позивача «Audi Q4 E-Tron», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті ДТП автомобіль ««Audi Q4 E-Tron», державний реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2024 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, постановою суду встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 06.08.2024 року, відбулася з вини [PERSON] . Згідно довідки № 55/47 від 19.08.2024 року [PERSON] працює у Філії «Трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо ім. Шевченка» на посаді подія трамвая на міських маршрутах з 23.04.2015р. Відповідно до шляхового листа серії АТД № 144237 від 06.08.2024 року [PERSON] виконував свої робочі обов`язки за маршрутом № 14 на трамваї № 321 06.08.2024р. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Audi Q4 E-Tron», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до висновку експерта № 190/24 від 22.08.2024 року за результатами проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом Ковалем І.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіль «Audi Q4 E-Tron», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, яка сталась 06.08.2024 року, станом на дату ДТП становить 190 710, 18 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi Q4 E-Tron», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталась 06.08.2024 року станом на дату ДТП становить 152 607, 20 грн. За складання висновку експерта позивач сплатила 5 000, 00 грн., що підтверджується копією рахунку 190/24 від 15.08.2024 року та відповідною платіжною інструкцією 0.0.3835901321.1. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України). При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач не заперечував факту, що дорожньо-транспортна пригода відбулась під час виконання [PERSON] власних трудових обов`язків, правом подачі відзиву не скористався. За таких обставин, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП з вини водія КП «Київпастранс» - [PERSON] , а тому враховуючи положення ч. 1 ст. 1172 ЦК України, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода, заявлена позивачем, в сумі 166 200, 68 грн. та 5 000, 00 грн. сплачених за експертне дослідження. Одночасно представником позивача у позовній заяві заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 20 000,00 грн. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи вбачається, що 07.08.2024 року року між адвокатом Олексієнко М.М. та [PERSON] укладено договір № 07/08/24-ЦС про надання професійної правничої допомоги. Предметом вказаного договору є надання правничої допомоги. Додатковою угодою № 1 від 07.08.2024 року до договору № 07/08/24-ЦС про надання професійної правничої допомоги від 07.08.2024 року, вартість послуг адвоката щодо складання процесуальних документів щодо отримання відшкодування шкоди у зв`язку із ДТП в суді І інстанції (складання позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань та інших необхідних процесуальних документів) адвокатських запитів, претензії, становить - 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. Факт надання професійної правничої допомоги за договором від 07.08.2024 року №07/08/24-ЦС підтверджується актами виконаних робіт від 12.08.2024, 07.10.2024, 10.10.2024, 11.10.2024, 15.10.2024 року. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем подано клопотання щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, які мотивовані тим, що матеріали позовної заяви не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат Олексієнко М.М. витратив значний час, а відтак витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн. є значно завищеними та необґрунтованими, та не відповідають обсягу наданої правничої допомоги. Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За пунктом 9 частини першої статті 1 цього закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина перша статті 1 Закону). Згідно зі статтею 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). В рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). Отже, основними критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі №910/12876/19. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичнихі фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Суд, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що заявлена позивачем сума у розмірі 20 000, 00 грн. за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції є обгрунтованою та співмірною зі складністю справи, а тому підстав для її зменшення не вбачає. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за звернення до суду з даним позовом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved