Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] пред`явив в суд позов до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Підлозцівської сільської ради Дубенського району Рівненської області. Позов обґрунтовує тим, що є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а їх матір`ю є відповідач. Рішенням Млинівського районного суду від 19.11.2020 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. Відповідач не цікавиться життям дітей та не бере участі у їх вихованні. Після розлучення діти проживають разом з ним у [ADDRESS] та перебувають на його утриманні. Рішенням Млинівського районного суду від 18.01.2021 року з відповідача на його користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1200 гривень, щомісячно на кожну дитину з індексацією такої суми аліментів відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2020 до досягнення дітьми повноліття. Станом на 01.09.2024 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить - 150095,00 гривень. Дані обставини свідчать про те, що відповідача не хвилює життя її дітей, вона не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавився їх навчанням та підготовкою до самостійного життя. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються ним без участі та підтримки відповідача. Остання фактично самоусунулася від виховання та утримання дітей, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Садовий М.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позов просили задовольнити. Позивач суду додатково пояснив, що після розірвання шлюбу з відповідачкою, остання спочатку виявляла інтерес до спільних дітей та бажання спілкуватися з ними. Однак, згодом стала байдужою до них, взагалі перестала цікавитися їхнім життям і будь-якої участі з того часу у їхньому вихованні не бере взагалі. Діти також перестали її сприймати, як свою матір. На даний час відповідачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, від якого мають дітей, а про спільних дітей від шлюбу з ним, [PERSON] , не згадує. Весь тягар щодо утримання, виховання, навчання та спілкування з дітьми несе він. Представник органу опіки та піклування Підлозцівської сільської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримала наданий органом олпіки та піклування висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи неодноразово викликаною належним чином, шляхом вручення судової повістки, та оголошення про її виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, жодного разу не з`явилася. (а.с.96) Відзиву на позову, будь-яких пояснень щодо суті справи, клопотань, до суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час, місце і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав та призначення опікуна (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.9-11). При цьому, починаючи з 2020 року [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та навчанню дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. (а.с.6-7) Так з пояснень позивача в судовому засіданні видно, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] , остання займалась вихованням і розвитком дітей. Після розірвання шлюбу відповідач вдруге вийшла заміж, створила нову сім`ю та народила ще двох дітей. Після цього взагалі перестала цікавитися питанням виховання, матеріального забезпечення та розвитку їх спільних неповнолітніх дітей. Фактично самоусунулася від своїх батьківських обов`язків, контактів і спілкування з дітьми не підтримує, хоча перешкод для цього не було і немає і, таким чином, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та навчанню спільних дітей. Дослідженою в судовому засіданні копією рішення Млинівського районного суду від 19.11.2020 року підтверджується, що шлюб, зареєстрований 12.08.2009 року Підлозцівською сільською радою Дубенського району Рівненської області за актовим записом №2 між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.8) Судове рішення набрало законної сили 22.12.2020 року. Отже, як видно у взаємозв`язку з поясненнями позивача, саме після розірвання шлюбу 22.12.2020 відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо виховання і навчання спільних із позивачем дітей. Дослідженими в судовому засіданні характеристиками учнів Підлозцівського ліцею Підлозцівської сільської ради на [PERSON] , 2015 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, підтверджується та обставина, що дітей виховує тато [PERSON] , який завжди цікавиться навчанням і вихованням дітей. Постійно підтримує зв`язок із класним керівником та адміністрацією закладу. Учні повністю забезпечені шкільним приладдям і всім необхідним для навчання. Діти завжди гарно та охайно одягнені. Мама з сім`єю не проживає, не проявляє інтересу до шкільного життя учнів та не цікавиться їх навчанням. На контакт із класним керівником мама дітей не виходить. (а.с.21-23) Як вбачається з довідки КНП «Лікарська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» від 16.10.2024 року [PERSON] регулярно відвідував сімейного лікаря КНП «ЛАЗПСМ» с.Підлозці з дітьми [PERSON] , 2009 р/н, [PERSON] , 2011 р/н та [PERSON] , 2015 р/н, з`являлись на амбулаторний прийом з приводу захворювань, на щорічні медичні огляди, проведення профілактичних оглядів та щеплень регулярно. Рекомендації сімейного лікаря та інших лікарів у догляді та лікуванні виконує тато. (а.с.24) Окрім того, факт ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню та навчанню дитини підтверджується іншими доказами. З розрахунку заборгованості, наданого Млинівським відділом державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції вбачається, що станом на 01.09.2024 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 150095,00 гривень. (а.с.14-15) І хоча ця обставина безпосередньо не впливає на застосування положень ст.164 СК України, проте у сукупності з іншими доказами по справі, вказує на нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачки [PERSON] . Відповідно до акта обстеження умов проживання №41 від 25.10.2024 року [PERSON] разом зі своїми дітьми проживає в будинку батьків. Сім`я є дружньою, відносини доброзичливі. Умови проживання у будинку добрі, облаштований всіма необхідними зручностями. Діти з повагою і любов`ю відносяться до батька, який займається їх вихованням та утриманням. (а.с.13) Відповідно до письмового висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Підлозцівської сільської ради від 27.02.2025 року № 5, орган опіки та піклування Підлозцівської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.57-60) В судовому засіданні заслухано думку неповнолітньої [PERSON] , яка зазначила, що матір не спілкується з нею та іншими дітьми, не проявляє інтересу до їх життя, не цікавиться їх навчанням, хоча живе неподалік від них. Може пройти повз не звертаючи будь-якої уваги на них. Ставлення до матері у дитини негативне, через що не бажає зберігати з наю родинного зв`язку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що є сусідом позивача з 2019 року, працює у школі, де навчаються діти [PERSON] та [PERSON] .. Протягом останніх трьох років матір дітей [PERSON] у школі не бачив, натомість дітьми опікується батько [PERSON] , забезпечує їхнє навчання, забирає зі школи. Люди в селі дивуються, що [PERSON] не спілкується зі своїми дітьми. Характеризував відповідача як людину байдужу до всього. Свідок [PERSON] показала, що працює продавцем у сільському магазині, розташованому неподалік житлового господарства [PERSON] .. Знає, що [PERSON] з [PERSON] розлучились чотири роки тому. Коли діти приходять до магазину, вона інколи питає, хто їм дав гроші для покупок, на що діти відповідають, що батько. Про те, щоб матір матеріально їх підтримувала, діти ніколи не повідомляли. Аналіз наведених вище доказів, в сукупності з поясненнями позивача [PERSON] та старшої дитини [PERSON] , 2009 р/н, а також висновком органу опіки та піклування, дає суду підстави зробити висновок про те, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя відносно трьох своїх дітей. Відповідач не забезпечує необхідного харчування дітей, їх медичного огляду, лікування, не спілкується з дітьми та не бере участі у їх вихованні, навчанні і підготовці до самостійного життя. Такі дії (бездіяльність) відповідача є свідомим, протиправним ухиленням від виконання свої батьківських обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, позаяк перешкод для належного виконання нею таких своїх обов`язків в ході судового розгляду не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність позивачем обставин, які є правовою підставою, передбаченою п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей.

Outcome: approved