Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

04.03.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є його батьком. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27.04.2012 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] , яка є мамою позивача, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.03.2012 року. [INFO] позивач досяг повноліття, є неодруженим, не працює та продовжує навчатись, є студентом факультету фізичної культури, спорту та здоров`я денної форми навчання за державним замовленням першого (бакалаврського) рівня Волинського національного університету ім. Лесі Українки. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. Позивач не може працювати так як навчається на денній формі навчання і фактично знаходиться на утриманні матері і зі своїх доходів не може повністю забезпечити повноцінне навчання у зв`язку з тим, що необхідні гроші на проїзд, одяг, харчування, підручники тощо. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Просить стягувати з відповідача на його користь аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 13). Ухвалою головуючої судді від 10.03.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 07.04.2025 року (ас 15-16), яке ухвалою суду від 07.04.2025 року відкладено на 01.05.2025 року (ас 25-26), яке ухвалою суду від 01.05.2025 року відкладено на 27.05.2025 року (ас 41-42). Позивач в судове засідання не з`явився, але 26.05.2025 року подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 53). Відповідач неодноразово був повідомлений про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ас 30, 48), ураховуючи ту обставину, що всі судові повістки та повідомлення з додатками, надіслані за місцем його реєстрації, були повернуті суду з відміткою уповноваженої особи «Укрпошти»: «Повертається. Адресат відсутній» (ас 20, 34, 49). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно частини 11 статті 128, частини 10 статті 130, частини 1 статті 223, частини 1 статті 279 ЦПК України, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без виклику учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 27.05.2025 року - дата складення повного судового рішення. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд установив таке. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] і [PERSON] . Шеверди (Тлумач), які 24.04.2010 року розірвали шлюб. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27.04.2012 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 450 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.03.2012 року. [INFO] позивач досяг повноліття, є неодруженим, не працює та продовжує навчатись, і є студентом факультету фізичної культури, спорту та здоров`я денної форми навчання за державним замовленням першого (бакалаврського) рівня Волинського національного університету ім. Лесі Українки. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року. Позивач не працює, оскільки навчається на денній формі навчання, і фактично знаходиться на утриманні матері. Зі своїх доходів він не може повністю забезпечити повноцінне навчання у зв`язку з тим, що йому необхідні гроші на проїзд, одяг, харчування, підручники тощо. Відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється. Встановлені обставини підтверджуються: РНОКПП [PERSON] \~від 29.07.2019 року (ас 6), довідкою про реєстрацію місця проживання особи №236 від 21.04.2021 року (ас 7), повторним свідоцтвом про народження [PERSON] (ас 8), свідоцтвом про розірвання шлюбу від 24.04.2010 року (ас 9), копією рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 27.04.2012 року (ас 11), довідкою №02/955 від 19.02.2025 року (ас 12), копією паспорта І.І. Шеверди (ас 36), Витягом з реєстру територіальної громади від 17.04.2025 року (ас 38). Судом установлено, що рівень доходів позивача не дає йому можливості самостійно себе утримувати на належному рівні, а сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в його утриманні на період навчання, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Відповідач твердження позивача про те, що він\~ніяким чином не бере участі в його утриманні,\~не заперечив і не спростував, хоча суд надав йому таку можливість у встановленому ЦПК України порядку. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно статті\~198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Також, згідно абзацу 3 пункту 17\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідача, оскільки він не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та не долучив докази на підтвердження свого матеріального стану, документально не підтвердив види та розміри своїх доходів. За таких обставин суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Відповідно до частини 1\~статті 182 СК України\~передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Проаналізувавши письмові докази в їх сукупності, виходячи із засад розумності, справедливості, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, і визначений законом прожитковий мінімум, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, відсутність інформації щодо його інвалідності, хронічних хвороб, наявність інших дітей, утримання непрацездатних батьків, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині визначення розміру твердої грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача щомісячно, є такими, що підлягають до задоволення. На думку суду, розмір аліментів в сумі 2000 грн буде достатнім для підтримки життєдіяльності позивача на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним та обтяжливим для відповідача, і є достатнім для забезпечення розумних потреб повнолітньої дитини та відповідає принципу рівноправності обов`язків обох батьків по утриманню дитини. На підставі частини 1\~статті 430 ЦПК України\~рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, згідно пункту 3 частини1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути у дохід держави судові витрати.

Outcome: approved