Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Акціонерне Товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі АТ «ПУМБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 19.07.2019, від 29.09.2019, 01.10.2019 у загальному розмірі 174\~159,68 грн, а також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладені кредитні договори: - 19.07.2019 кредитний договір № 1001360548701, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 100000 грн; - 29.09.2019 кредитний договір № 2014277129006, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 3000 грн; - 01.10.2019 кредитний договір № 4004277129006, за яким Позичальнику видано кредит в сумі 30596 грн. Відповідно до вказаних договорів відповідач отримав кредитні кошти, однак взяті за ними зобов`язання не виконує у зв`язку з чим станом на 06.10.2024 виникла заборгованість у розмірі 174\~159,68 грн, зокрема: - за кредитним договором від 19.07.2019 № 1001360548701 139700,48 грн, з яких: 91622,39 грн - заборгованість за кредитом; 45,19 грн. - заборгованість за процентами; 48032,90 грн - заборгованість за комісією; - за кредитним договором від 29.09.2019 № 2014277129006 3848, 57 грн, з яких: 2992,66 грн - заборгованість за кредитом; 855,91 грн - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією; - за кредитним договором від 01.10.2019 № 4004277129006 30610,63 грн, з яких: 30596,00 грн - заборгованість за кредитом; 14,63 грн - заборгованість за процентами; 0 грн - заборгованість за комісією. В обґрунтування правомірності стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором від 19.07.2019 № 1001360548701 у розмірі 48032,90 грн зазначив, що відповідно до умов вказаного договору, зокрема заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичній осіб від 19.07.2019, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови були узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши вказану заяву позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичній осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Скриль Ю.А. Ухвалою суду від 10.01.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання. Судові засідання від 06.02.2025, 04.03.2025, 01.04.2025, 23.04.2025 відкладені через відсутність інформації про належне повідомлення відповідача та повторне скерування рекомендованого повідомлення поштового повідомлення. У судове засідання 22.05.2025 представник позивача не з`явився, однак у наданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у призначені судові засідання не з`явився, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення тричі повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням особи про розгляд справи. Відзив на позовну заяву не надійшов, заяви та/або клопотання від сторони відповідача до суду також не надходили. Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача головуючим по справі ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Матеріалами справи встановлено, що 19.07.2019\~між АТ\~«ПУМБ» та\~ [PERSON] \~укладений кредитний\~договір №\~1001360548701 у формі Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. На виконання вказаного договору позивачем надано кредит у розмірі 100 00,00 гривень. За умовами договору (Заяви) кредит наданий [PERSON] на загальні споживчі цілі строком на 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01%. Пунктом 4 вказаної Заяви передбачений розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. Вказаний договір (Заява) підписаний представником АТ «ПУМБ» та [PERSON] особисто. З платіжної інструкції від 19.07.2019 вбачається, що на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] банк перерахував 100\~000,00 грн. З виписки по особовому рахунку з 19.07.2019 по 06.10.2024 вбачається, що відповідачем використані вказані кошти шляхом їх видачі відповідачу. Також з вказаної виписки по особовому рахунку вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами та упродовж серпня вересня 2019 року частково вносив кошти на погашення кредиту у розмірі 14\~390 грн. З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 становить 139700,48 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 91622,39 грн, заборгованість по процентах 45,19 грн, заборгованість за комісією 48032,90 грн. Окрім цього 29.09.2019\~між АТ\~«ПУМБ» та\~ [PERSON] \~укладений кредитний\~договір №\~2014277129006 у формі Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 гривень. За умовами договору (Заяви) кредит наданий [PERSON] на загальні споживчі цілі строком на 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01%. Пунктом 4 вказаної Заяви передбачений розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3%. Вказаний договір (Заява) підписаний представником АТ «ПУМБ» та [PERSON] особисто. З виписки по особовому рахунку з 29.09.2019 по 06.10.2024 вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами та частково погашав кредитну заборгованість. З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 становить 3848,57 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 2992,66 грн, заборгованість по процентах 855,91 грн, заборгованість за комісією 00,00 грн. Також 01.10.2019\~між АТ\~«ПУМБ» та\~ [PERSON] \~укладений кредитний\~договір №\~4004277129006 у формі Заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого остання отримала кредит в розмірі 30\~596,00 гривень. Згідно з платіжною інструкцією від 01.10.2019 вбачається, що на виконання договору № 4004277129006 на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] банк перерахував 30\~596,00 грн. З виписки по особовому рахунку з 29.09.2019 по 06.10.2024 вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами, отримав кредит у розмірі 30596,00 грн. З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.10.2024 становить 30610,63 грн, яка складається з заборгованості за кредитом 30596,00 грн, заборгованість по процентам 14,63 грн, заборгованість за комісією 00,00 грн. 07.10.2024 АТ «ПУМБ» висунув [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами у загальному розмірі 174\~159,68 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Оскільки відповідачем підписано кредитні договори (Заяви) від 19.07.2019 № 1001360548701, від 29.09.2019 № 2014277129006 та від 01.10.2019 № 4004277129006 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорти споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, суд дійшов висновку про погодження сторонами істотних умов договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості тощо. Договори (Заяви) у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювались та недійсним не визнавались. Відповідачем обставини підписання кредитних договорі (Заяв) та отримання кредитних коштів не заперечуються. Дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості у взаємозв`язку з виписками по рахунку відповідача за укладеними кредитними договорами, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення за кредитними договорами (Заявами) заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення комісії за кредитним договором (Заявою) від 19.07.2019 № 1001360548701 Відповідно до частин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець, на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, провадження № 61-7416св20. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № 500958141 від 28 серпня 2014 року про сплату позичальником на користь банку комісій є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року». Відповідно до Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія була встановлена банком за обслуговування кредитної заборгованості, тобто комісія є платою за послуги, що супроводжує кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення заяви від 19.07.2019 № 1001360548701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21. Ураховуючи викладене, суд вважає безпідставною вимогою щодо стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором 19.07.2019 № 1001360548701 у розмірі 48032,90 грн, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя\~статті 89 ЦПК України). Таким чином заборгованість, заявлена позивачем до стягнення, підлягає зменшенню на розмір нарахованої комісії у розмірі 48032,90 грн. Щодо судового збору Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог 72,42% (126126,78*100:174159,68), вважає стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1754,30 грн (2422,40*72,42%).

Outcome: partial