Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

У листопаді 2024 року позивач [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначає, що судовим наказом, виданим Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі 183/10767/24 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] народився [PERSON] . Крім того, на його утримання перебуває й інший син від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 18.10.2024 не було враховано його сімейний стан, як платника аліментів, та наявність у нього ще 2-х неповнолітніх дітей, яких він як батько, зобов`язаний утримувати. На теперішній час загалом на його утриманні перебуває 3 дитини. Позивач визнає свій обов`язок щодо сплати аліментів, однак в меншому розмірі, ані ж установлено в судовому рішенні, оскільки він не може віддати пріоритет щодо розміру аліментів на утримання однієї дитини, порушуючи інтереси інших неповнолітніх дітей. У зв`язку з чим, просить зменшити розмір аліментів, установлених судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/10767/24 від 18 жовтня 2024 року, які стягуються з нього на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця. 18 грудня 2024 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача, яка передана судді 27 грудня 2024 року. Ухвалою судді від 27 грудня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою сторонам відповідачеві було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено його право подати зустрічний позов. Позивач у підготовче засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, 05 лютого 2025 року подала суду відзив на позовну заяву, який не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, оскільки до нього не додано доказів його надіслання (надання) з додатками іншим учасникам справи, а тому на підставі ч. 1 ст. 78, ч. 9 ст. 83 ЦПК України, суд не бере його до уваги. Крім того, відповідач клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 17). З матеріалів справи убачається, що станом на 04 листопада 2024 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 20-21). Також судом установлено, що позивач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 14). На підставі судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17\~жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом з тим, статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При розгляді цієї категорії справ необхідно також врахувати, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (статті 142, 181 СК України), у тому числі й на рівне утримання батьками. У справі "Хант проти України" вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. 11 липня 2017 року Європейським судом з прав людини було ухвалено рішення у справі "М.С. проти України", у якому йдеться визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на викладене, суд зазначає, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і чи впливає ця зміна на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінилися сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому слід враховувати, що зміна сімейного стану народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а позивач повинен довести належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20, від 30 серпня 2021 року у справі №301/2160/20. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що на момент винесення судового наказу щодо стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , не було враховано те, що на його утриманні перебуває ще дві дитини від попередніх шлюбів [PERSON] , [PERSON] , та той факт, що на його утриманні у цілому перебуває уже троє дітей від різних шлюбів. Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. У зв`язку з цим, суд зважає, що дійсно оскільки вирішення питання щодо стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] здійснювалося у наказному провадженні, то в силу порядку розгляду даної категорії справ, судом не могло бути враховано наявність у платника аліментів іншої неповнолітньої дитини, виходячи із специфіки прийняття такого виду рішення як судовий наказ, який виноситься без участі сторін та без можливості долучити додаткові докази. З цих підстав, суд сприймає доводи сторони позивача обґрунтованими та сприймає вказану обставину як свідчення зміни його сімейного стану у розумінні ч. 1 ст. 192 СК України. Підсумовуючи зазначене, суд констатує, що позов заявлений з підстав суттєвої зміни сімейного стану позивача, оскільки, під час призначення судом йому аліментів на утримання сина [PERSON] , не було враховано наявність інших дітей від попередніх шлюбів. На переконання суду, вказані обставини слугують підтвердженням зміни сімейного та матеріального стану платника аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку що, вказані позивачем підстави в обґрунтування зміни розміру аліментів заявлені в межах ст. 192 СК України та повинні бути враховані судом. З наведеного убачається, що розмір аліментів визначений судовим наказом суду має бути змінений з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на наявність у платника аліментів двох дітей, стан їх здоров`я, стан здоров`я платника аліментів, оскільки відомості щодо його інвалідності чи наявності у нього хронічних захворювань у суду відсутні, останній є працездатною особою, відсутність в матеріалах справи інформації про придбання позивачем коштовного рухомого та нерухомого майна, наявності у нього вкладів в банківських установах, також беручи до уваги мінімальний гарантований розмір аліментів, який може бути призначений на одну дитину, ураховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своєї дитини суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На переконання суду вказаний розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved