Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

04.02.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка була зареєстрована за №761/4999/25, провадження №2/761/5126/2025. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 10 000,00 доларів США. Вимоги позову обґрунтовані тим, що за договором позики від 08.12.2020 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США строком повернення до 31.12.2020 року. Однак відповідач власні зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув в обумовлений договором строк. Крім того, 06.02.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка була зареєстрована за №761/5306/25, провадження №2/761/5160/2025. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 17 000,00 доларів США. Вимоги позову обґрунтовані тим, що за договором позики від 03.02.2020 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 17 000,00 доларів США строком повернення до 16.03.2020 року. В той же час відповідач власні зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув в обумовлений договором строк, тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 18.02.2025 року дві справи об`єднано в одне провадження - справа №761/4999/25, провадження №2/761/5126/2025. В судове засідання представник позивача не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та просила задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також те, що представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.02.2020 року між [PERSON] (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Договір позики за умовами якого Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти в сумі 17 000,00 доларів США, що на день підписання договору за офіційним курсом НБУ складає 423 640,00 грн. строком повернення до 16.03.2020 року. На підтвердження отримання коштів, 03.02.2020 року [PERSON] написав розписку. Крім того, 08.02.2020 року між [PERSON] (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Договір позики за умовами якого Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США, що на день підписання договору за офіційним курсом НБУ складає 282 394,00 грн. строком повернення до 31.12.2020 року. На підтвердження отримання коштів, 08.12.2020 року [PERSON] написав розписку. Представник позивача зазначила, що відповідач не виконав власні зобов`язання в частині повернення коштів. Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів виконання власних зобов`язань та повернення грошових коштів в повному обсязі. Відповідно дост. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Судом встановлено, що предметом спірного договору позики є іноземна валюта - долари США, умовами договорів не передбачено одержання процентів за користування коштами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Таким чином, оскільки позивач надав відповідачу грошові кошти, про що свідчать відповідні договори та розписки, однак відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед позивачем за договорами від 03.02.2020 року та 08.12.2020 року та не повернув грошові кошти, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 10 000,00 доларів США та 17 000,00 доларів США в загальному розмірі 27 000,00 доларів США. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved