Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

28 лютого 2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що\~\~Пенсійним фондом\~України було\~призначено пенсію\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ [INFO] [PERSON] \~помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, що складається з недоотриманої пенсії. Згідно Довідки № 0500-1805-5/126105, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 14 грудня 2021 року розмір невиплаченої померлому пенсії становить 214 416, 77 грн. 20 квітня 2023 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем померлого [PERSON] є його племінник [PERSON] , який успадкував невиплачену померлому пенсію в сумі 214 416,77 грн. 20 квітня 2023 року він через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] в сумі 214 416,77 грн. 20 червня 2023 року він повторно звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області з вимогою про виплату невиплаченої пенсії. 17 липня 2023 року Головним управлінням ПФУ в Донецькій області надано відповідь, відповідно до якої всі надані ним документи завантажені до електронної пенсійної справи [PERSON] та на їх підставі сформована виплатна справа (разове доручення). Крім цього, в зазначеному вище листі Головним управлінням ПФУ в Донецькій області було вказано, що недоотримана пенсія [PERSON] обліковується в Головному управлінні ПФУ України в Донецькій області та буде виплачена після затвердження бюджетних призначень на 2024 рік. Проте, по цей час відповідач своїх обов`язків по виплаті грошових коштів не виконав. На адвокатський запит від 15 січня 2025 року відповідачем надано відповідь від 22.01.2025 року, що ними лише частково було виконано зобов`язання і виплачено позивачу кошти на погашення заборгованості у сумі 7083,00 гривень. Також, відповідач зазначає, що до складу спадщини ввійшла не вся сума недоотриманої пенсії [PERSON] в розмірі 214 416,77 грн., а лише її частина у сумі 58 493,00 грн., з урахуванням ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV. Однак, оскільки, на момент смерті пенсіонера [PERSON] розмір невиплаченої йому пенсії становив 214 416 грн. 77 коп., і ця пенсія не була передана членам сім`ї покійного, вказана грошова сума входить до складу спадщини і підлягає виплаті йому, як спадкоємцю померлого, у повному обсязі. Таким чином, зменшуючи на власний розсуд розмір грошової суми, що входить до складу спадщини і підлягає виплаті позивачу з 214 416,77 грн. до 58 493,00 грн., відповідач протиправно позбавляє його права власності на грошові кошти, порушуючи його конституційні права. З урахуванням того, що в період жовтень-грудень 2024 року відповідачем сплачено позивачу 7083,00 грн., розмір заборгованості становить 207 333,77 грн. з розрахунку 214 416,77 7 083,00 = 207 333,77 грн. Крім того, він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому недоотриманої пенсії померлого пенсіонера [PERSON] 20 квітня 2023 року. Відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу грошову суму невиплаченої пенсії у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, тобто по 27 квітня 2023 року включно. Таким чином, починаючи з 28 квітня 2023 року починається прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання. Фактично виплата відбулася лише тричі на загальну суму 7083,00 грн. Отже, Порядком виплати пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165 звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця [PERSON] , як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. Головним управлінням ПФУ в Донецькій області, утримується належне йому спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 207 333,77 грн., нарахованої померлому пенсіонеру [PERSON] і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до нього та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом. Таким чином, сума недоотриманої пенсії після смерті пенсіонера змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а є коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини. Відтак, з урахуванням суми боргу відповідача у розмірі 207 333,77 грн., за період прострочення з 28 квітня 2023 року по 26 лютого 2025 року три відсотки річних за ст. 625 ЦПК України становлять 11 417,56 грн. та інфляційне збільшення становить 31 834,64 грн. У зв`язку\~з чим\~просить суд:\~стягнути з\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Донецькій області\~на його\~користь 207 333,77 грн. 77 коп., 3 % річних в розмірі 11 417,56 грн., інфляційні втрати в розмірі 31 834,64 грн., загалом 250 585,97 грн.; стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 004,69 грн. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мажар О.Є. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представником відповідача\~направлено на\~адресу суду\~відзив на\~позовну заяву\~за змістом\~якого,\~позовні вимоги\~не визнаються\~в повному\~обсязі з\~наступних підстав. За матеріалами електронної пенсійної справи [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області, як внутрішньо переміщена особа, та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсійна справа [PERSON] знята з обліку з 01.10.2020 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Для надання відповіді на лист державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори (далі-Нотаріус) Пєшкової О.П. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] та у грудні 2021 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 214416,77 грн за період з 12.12.2018 по 30.09.2020 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 20.04.2023 із заявою №1913 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся [PERSON] . За результатом розгляду наданих документів нараховано недоотриману пенсію у зв`язку зі смертю [PERSON] у розмірі 58493,00 грн за період з 19.04.2020 по 30.09.2020 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду України визначений «Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Пенсійні виплати за минулий період згідно з Порядком 1165 проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 Порядку 1165, відповідно до бюджетного розпису. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому\~законом\~на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого\~постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2\~(далі\~Порядок №21-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції\~постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Таким чином, зазначену суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] обліковано Головним управлінням та включено до переліку отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2024 року. Протягом 2024 року відповідно до Порядку 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень у жовтні 2024 року в 4 розмірі 2361,00 грн, у листопаді 2024 року в розмірі 2361,00 грн та у грудні 2024 року в розмірі 2361,00 грн. Загальна сума пенсійних виплат за минулий період, які виплачені [PERSON] складає 7083,00 грн. Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] станом на 01.01.2025 складає 51410,00 грн. Станом на 10.03.2025 бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не затверджено. Отже, подальша виплата заборгованості з пенсійних виплат за минулий період, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, буде проводитись в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат згідно означеного Порядку № 1165 відповідно до вимог Порядку №21-2 після затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік. Щодо стягнення з Головного управління 3 % річних та інфляційні втрати повідомляємо наступне. У Головного управління не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 ЦК України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак Головне управління не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні статті 625 ЦК України. Аналогічні правові висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладені в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 в адміністративній справі №807/542/17, від 26.07.2021 в адміністративній справі №712/23614/12. У зв`язку з чим, просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.11.2021 року, [PERSON] [INFO] помер, про що 09 листопада 2021 року складено відповідний актовий запис № 18. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2023 року, виданого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пєшковою О.П., спадкоємцем [PERSON] , 1965 року народження, який помер [INFO] , є його племінник [PERSON] . Спадщина складається з невиплаченої пенсії у розмірі 214\~416,77 грн. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72196572 від 20.04.2023 слідує, що державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було зареєстровано спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі 68649552, номер у нотаріуса 896/2021, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно з\~відповіді від\~14.12.2021\~року Головне\~управлінням пенсійного\~фонду України\~в Донецькій\~області повідомило державного нотаріусам Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, що сума недоотриманої пенсії померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , складає 214416,77 грн. Згідно з листа ГУ ПФУ в Донецькій області від 17.07.2023 №13517-12294/С-02/8-0500/23 повідомлено, що 20.04.2023 було надано [PERSON] заяву про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , який помер [INFO] . Всі надані документи завантажені до електронної пенсійної справи [PERSON] та на їх підставі сформована виплатна справа (разове доручення). Недоотримана пенсія померлого [PERSON] обліковується в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області та буде виплачена на умовах окремого Порядку 1165, після затвердження відповідних бюджетних призначень на 2024 рік. Згідно з відповіддю ГУ ПФУ в Донецькій області від 22.01.2025 № 1677/02-16 наданої на адвокатський запит,\~повідомлено, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] розрахована з урахуванням ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, де датою звернення є день надання спадкоємцем заяви від 20.04.2023 про виплату недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, з усіма необхідними документами. Сума пенсії, що увійшла до складу спадщини за померлого [PERSON] у сумі 58493,00 грн. за період з 19.04.2020 по 30.09.2020 обліковані в Головному управлінні та включені в перелік отримувачів станом на 1 січня 2024 року. Відповідно до Порядку [PERSON] проведено виплату коштів на погашення заборгованості у 2024 році в розмірі: у жовтні 2024 року у сумі 2361,00 грн.; у листопаді 2024 року у сумі 2361,00 грн.; у грудні 2024 року у сумі 2361,00 грн. в межах бюджетних призначень. Всього сплачено 7083,00 грн. на картковий рахунок [PERSON] . Залишок невиплачених коштів за період з 19.04.2020 по 30.09.2020, який становить 51410,00 грн., буде виплачуватись на умовах окремого Порядку після надходження відповідних бюджетних призначень. Відповідно до\~відомостей Підсистеми\~призначення та\~виплати пенсій,\~наданих ГУ\~ПФУ в\~Донецькій області,\~ [PERSON] \~відповідно до\~Порядку 1165\~у жовтні\~2024\~року проведено\~виплату коштів\~на погашення\~заборгованості у\~сумі 2\~361,00\~грн.,\~у листопаді\~2024\~року \~2\~361,00\~грн.,\~у грудні\~2024\~року\~2361,00\~грн.\~Рішенням від\~30.05.2023\~сума боргу\~складає 58493\~грн,\~виплачено 7083,00\~грн.,\~залишок боргу\~51410,00\~грн. Відповідно до положень\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено\~статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено\~законом\~або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст.\~1227\~Цивільного кодексу\~України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227\~ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але\~закон\~не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227\~ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або\~законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 \~ст. 1266 ЦК України\~племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Уразі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до\~ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~визначені підстави для припинення виплати пенсії. Таким підставами є : 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Проте, визначених даною статтею обставин, у судовому засіданні не встановлено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій відповідача спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень\~статті 1227 ЦК України\~ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням\~Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Проте, у судовому засіданні не встановлено жодної обставини, яка б свідчила про наявність вини пенсіонера (спадкодавця\~\~ [PERSON] ) у неотриманні належної йому пенсії. Отже, суд прийшов до переконання, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті суми пенсії після смерті його дядька, та тим самим протиправно зменшив склад спадщини, що залишилася після смерті\~\~ [PERSON] та на яку має право позивач. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як зазначається позивачем за змістом позовної заяви та визнається відповідачем за змістом відзиву на позов, спадкодавець [PERSON] був пенсіонером, отримувала пенсію за віком та перебувала на обліку в ГУ ПФУ Донецької області як внутрішньо переміщена особа. Згідно зі\~статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється, зокрема, у разі смерті пенсіонера. Рішення стосовно припинення виплати пенсії [PERSON] з інших підстав суду не надано. Статтею 24 Конституції України\~встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Згідно із частиною першою\~статті 46 Конституції України\~громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Однак, відповідно до\~статті 92 Конституції України\~(норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої\~статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до\~ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»\~визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. Жодним\~законом України\~не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу,\~закон\~не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене. На запит нотаріуса, відповідач надав відомості лише про наявність недоотриманої пенсії у сумі 214416,77 грн., обмежившись трирічним періодом згідно\~ст.46 Закону України № 1058, на підставі яких видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Після звернення позивача за виплатою недоотриманої пенсії відповідачем же вказана сума недоотриманої пенсії зменшена до 58493,00 грн. Суд зазначає, що\~ЦК України\~не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1\~ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень\~ст. 66 Закону України «Про нотаріат»\~є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за\~законом\~недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та становить 214416,77 грн. Однак,\~як зазначено\~у відомостях\~ІКІС ПФУ:\~Підсистема «Призначення\~та виплати\~пенсії» відповідачем\~виплачено позивачу\~успадковану пенсію\~у розмірі\~7083,00\~грн.\~- у жовтні 2024 року у сумі 2\~361,00 грн., у листопаді 2024 року 2\~361,00 грн., у грудні 2024 року\~2361,00 грн., тому сума недоотриманої пенсії згідно свідоцтва про право на спадщину має бути зменшена, отже сума до стягнення становитиме 207\~333,77 грн. (214416,77 грн. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за\~законом 7083,00\~грн. виплачена сума успадкованої пенсії). Щодо посилань відповідача на\~постанову Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини. У силу абзацу другого пункту 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Пунктом 4 згаданого Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому\~законом\~на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені\~Конституцією України\~та\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття\~Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом\~закон\~- це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до\~закону\~вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що у разі застосування Порядку 1165 виплата недоотриманої пенсії, належної спадкодавцеві, відбудеться щомісячними платежами у розмірі, що не перевищуватиме розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень, а фактично виплата відбулася лише 4 рази: у жовтні 2024 року у сумі 2\~361,00 грн., у листопаді 2024 року 2\~361,00 грн., у грудні 2024 року\~2361,00 грн., на загальну суму 7083,00 грн. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим\~законом\~порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. В силу\~статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012\~непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Крім того, відповідно до частин першої\~другої\~статті 8 цього Закону\~розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають\~проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Як визначено\~статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства. Положенням\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Щокін проти України від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених\~законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50). З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про виплату позивачу недоотриманих сум пенсії згідно Порядку 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Суд вважає встановленим, що недоотримана пенсія в розмірі 214 416,77 грн. на яку видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 квітня 2023 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пєшковою О.П, з урахуванням положень\~ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,\~ що вбачається з довідки ПФУ, на яку міститься посилання у свідоцтві про право на спадщину за законом. Отже, оскільки за життя дядько позивача недоотримав пенсію у розмірі 214\~416,77 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач є його спадкоємцем та у встановленому\~законом\~порядку прийняв спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набув право на отримання невиплаченої пенсії, при цьому, як було зазначено вище, спадкоємець має право на отримання всієї невиплаченої за життя пенсії спадкодавця, без обмеження будь-яким часом. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути недоотриману пенсію у сумі 207\~333,77 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (214\~416,77 грн. успадкована пенсія відповідно до свідоцтва про право на спадщину 7083,00 грн. виплачена сума успадкованої пенсії). Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України,\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 509 ЦК України,\~зобов`язанням є\~правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2\~ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей\~524,\~533-535\~і\~625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Аналіз частини другої статті 625\~ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов`язання, встановлена статтею 625 ЦК України,\~передбачає насамперед наявність договірних правовідносин,\~тобто\~положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи,\~спір\~між сторонами виник стосовно виплати недоотриманої пенсії. Таким чином, суд доходить висновку про те, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з\~виплатою соціальних нарахувань,\~то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Правовідносини, які виникають між сторонами стосовно індексації грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних з урахуванням встановленого індексу інфляції,\~не є зобов`язальними в розумінні\~ст. 625 ЦК України, вони розглядаються в рамках спору, що регулюються спеціальним законодавством\~про пенсійне забезпечення громадян окремої категорії. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 642/6005/17. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19,\~аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625\~ЦК України дійшла висновку про те, що\~зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є\~акцесорним,\~додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Законом № 2050-ІІІ\~також передбачено проведення компенсаційних виплат відповідно до коефіцієнту проросту споживчих цін за порушення термінів виплати доходів громадян, передбачених цим законом. Правова природа такої відповідальності не відрізняється від правової природи відповідальності, яка виникає на підставі\~статті 625 ЦК України\~в частині її акцесорного характеру та похідної правової природи спору. Отже, за своєю юридичною природою\~не виплата пенсійних нарахувань не породжує нових прав та зобов`язань,\~а як спосіб захисту порушеного права на їх отримання лише трансформує та підтверджує існуючі зобов`язання. У зв`язку з наведеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні\~до суду\~позивачем сплачений\~судовий збір\~у розмірі\~2004,69\~грн.,\~оскільки позовні\~вимоги задоволено\~частково,\~тому з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~судовий збір\~пропорційно до\~задоволеної частини\~позовних вимог,\~а саме\~у розмірі\~1938,53\~грн. (2004,69*96,70%) На підставі викладеного,

Outcome: partial