Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 4 грудня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] керуючи автомобілем «Daewoo» д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем «Opel» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2018 р. відповідач визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпіла сторона звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу і надала всі необхідні документи. МТСБУ здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 52174,20 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивача всю завдану шкоду. З урахуванням норм чинного законодавства та зазначених обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 52474,16 грн., просили стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 52474,16 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.06.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін. Від представника відповідача адвоката Петряєва В.В. надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідачем позов не визнається, просить у його задоволенні відмовити, оскільки вина відповідача не встановлена, а справа про адміністративне правопорушення закрита через закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки на думку сторони відповідача правовідносини є суброгацією, а не регресом. За платіжним дорученням сплачено 8535,69 грн., а тому виплата в порядку регресу можлива лише цієї суми. Представником позивача подана відповідь на відзив, відповідно до якої строк не попущено, оскільки вимоги цього позову є регресними та строк позовної давності рахується з моменту виплати страхових сум. Закриття справи про адміністративне правопорушення за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючим. 22.02.2022 р. від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строків на подання доказів через хакерську атаку та додано платіжне доручення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 42 6778,47 грн., наказ № 7815/15.08.2018 р., довідка про розмір страхового відшкодування від 04.07.2018 р., стаття з інтернету про відновлення діяльності електронних сервісів МТСБУ. Суд вважає наведену у заяві причину поважною та дійшов висновку про поновлення строку на подання доказів. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, проведення інвентаризації, призначено розгляд справи. Представники позивача та відповідача подали заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Частиною першою статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що одним з видів добровільного страхування може бути страхування наземного транспорту (крім залізничного). Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно зі статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2018 р. по справі №766/1812/18, яка набула законної сили 02.04.2018 р. (арк. справи 5) встановлено, що [PERSON] 04.12.2017 року о 21.30 год. керуючи т/з Daewoo д/н [NUMBER] на перехресті Бериславського шосе та вул. Миру в м. Херсоні, при виконанні повороту ліворуч на вул. Миру, не надав перевагу т/з Opel д/н [NUMBER] , який рухався в зустрічному та здійснив з ним зіткнення. В результаті ДТП т/з отримали механічні пошкодження. Своїми діями порушив п.16.1, 2.3б ПДР України. Постанова суду у справі № 766/1812/18 [PERSON] не оскаржувалася. Тобто, вказаною вище постановою встановлено та не підлягає доведенню, що внаслідок порушення відповідачем [PERSON] ПДР України відбулося ДТП. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача адвоката Петряєва В.В. про відсутність вини в ДТП [PERSON] з огляду на закриття провадження по справі за ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість, у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була забезпечена за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпіла сторона звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу і надала всі необхідні документи. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 42678,47 грн., що підтверджено довідкою № 1 від 04.07.2018 р. (арк. справи 92), наказом № 7815 від 25.08.2018 р. (арк. справи 91), платіжне доручення № 992508 від 15.08.2018 р. (арк. справи 90). Розмір збитків визначений відповідно до звіту № SOS-171222-5455058 від 11.01.2018 р. (арк. справи 11-16). Крім того, додатково МТСБУ визначене відшкодування шкоди в розмірі 8\~535,69 грн. за наказом №9576 від 17.10.2018 р., довідкою № 1 від 25.09.2018 р. Зазначену додаткову виплату проведено [PERSON] 18.10.2018р., що підтверджене відповідним платіжним дорученням № 993978 (арк. справи 38). Загальний розмір проведених виплат складає 51\~214,16 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача всю завдану шкоду. Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння її транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільну відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пн. 7.1 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось у такому транспортному засобі. Згідно ст.22 Закону МТСБ України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Пункт 38.2. статті 38 Закону визначає, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Застосувавши до спірних правовідносин суброгації не можливе, оскільки позивач обґрунтовував позов саме пунктом 38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При суброгації строк позовної давності обчислюється з моменту ДТП, а при регресі - з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування, з огляду на таке. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Отже, первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 у справі № 6-2806цс16. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Оскільки страхове відшкодування першим траншем потерпілій у ДТП особі виплачено МТСБУ 16 серпня 2018 року, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати. Враховуючи, що до суду з цим позовом МТСБУ звернулося 13 березня 2021 року (дата на поштовому штемпелі), цей строк позивачем не пропущено. Таким чином, суд встановивши, що внаслідок компенсації МТСБУ шкоди потерпілій стороні у ДТП [PERSON] , позивач набув право вимоги саме у порядку регресу, а також відсутність інших підстав для відмови у позові, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними вимоги в частині стягнення 51 214,16 грн. В той же час, позивачем не доведено наявність заподіяння шкоди в розмірі 1\~260,00 грн. як витрат на збір документів, оскільки жодного доказу з цього питання суду не надано. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 52474,16 грн., задоволено позов в сумі 51214,16 грн, що складає 97,60%, а тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді оплаченого судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2215,52 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 27 травня 2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial