Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

08.11.2024 позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що АТ «СГ «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 1256044. Забезпеченим ТЗ за Полісом є DAF CF 75, д.н.з. [NUMBER] . 07.10.2021 року о 11:05 годин, по вулиці Червоного Хреста, 9, в місті Луцьку, відбулася дорожньо-транспортна пригода транспортного засобу DAF CF 75, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] з припаркованими транспортними засобами Volkswagen д.н.з. [NUMBER] , Ford, д.н.з. [NUMBER] та Volvo, д.н.з. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП, вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2021 року (Справа № 161/18529/21), а також було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП відповідача. Позивач вказує, що водій пошкодженого транспортного засобу Volvo, д.н.з. [NUMBER] зверну до АТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Volvo, д.н.з. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено акт огляду транспортного засобу та ремонтну калькуляцію, відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу дорівнює 50 531,59 грн. Внаслідок цього Позивачем, на підставі зібраних документів та заяви про страхове відшкодування від власника складено Страховий акт № 31126/16/921 від 05.11.2021 року на суму 49031,59 грн., та яку виплаченого в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним інструкцією № 225799 від 09.11.2021 року. Позивач вказує на те, що загальна сума страхового відшкодування за пошкоджені транспортні засоби склала: 49031,59 грн. Ухвалою суду від 13.11.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 20.01.2025 судом постановлено перейти від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Від представника відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності. Ухвалою суду від 24.02.2025 судом постановлено закрити підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Справу просила розглянути за її відсутності. Представник відповідача подав заяву, в якій заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення позивачем строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено,\~що 07\~жовтня 2021\~року о\~11.05\~годин,\~ [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом «ДАФ»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~по вулиці\~Червоного Хреста,\~9,\~в місті\~Луцьку,\~перед виїздом\~не перевірив\~і не\~забезпечив технічно\~справний стан\~вказаного транспортного\~засобу,\~внаслідок чого,\~під час\~руху відбувся\~обрив фіксуючого\~шплінту лапи\~та було\~завдано механічних\~пошкоджень припаркованим\~транспортним засобам\~«Фольксваген»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~«Форд»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~«Вольво»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] .\~Своїми умисними\~протиправними діями\~ [PERSON] \~вчинив адміністративне\~правопорушення,\~передбачене статтею\~124\~КУпАП. [PERSON] свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав повністю. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2021 року у справі №161/18529/21 [PERSON] ,\~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП (а.с. 17-18). Постанова суду набрала законної сили 07.12.2021. З врахуванням Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/1256044 від 02.10.2021 року (а.с.5), повідомлення про настання ДТП від 08.10.2021 року (а.с. 6), акту огляду транспортного засобу від 08.10.2021 року (а.с. 8-9), заяви на виплату страхового відшкодування (а.с.14), ремонтної калькуляції (а.с. 10-13), страхового акту №31126/16/921 від 05.11.2021 року (а.с.15), платіжної інструкції №225799 від 09.11.2021 року (а.с. 16) позивачем було виконано майнове зобов`язання та перераховано [PERSON] (власнику пошкодженого транспортного засобу Volvo, д.н.з. [NUMBER] ) суму страхового відшкодування в розмірі 49\~031,59 грн. Відповідно до абзацу «г» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;». Оскільки, постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.11.2021 року, встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом DAF CF 75, д.н.з. [NUMBER] , перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан вказаного транспортного засобу, внаслідок чого, під час руху відбувся обрив фіксуючого шплінту лапи та було завдано механічних пошкоджень припаркованим поруч автомобілям, у позивача виникло право вимоги до відповідача. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до частини першої статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України. Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування". Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Тому, з урахуванням вимог тягаря доказування заперечень проти позову, який сформульований у нормах ст.ст. 12, 81 ЦПК України, - обов`язок доведення вищевказаних обставин що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією, у даному випадку покладається на відповідача, а не на позивача. Позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону «Про страхування» реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого винна у завданні шкоди особа застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Частиною 6\~ст.261\~ЦК України визначено, що за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 09.11.2021 року, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 16), з позовом позивач звернувся до суду 08.11.2021 року, тобто в межах строку позовної давності. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 49\~031,59 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved