Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити її [PERSON] піклувальником дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття та стягнення з відповідача на її користь судового збору в розмірі 1211,20 грн. Позов мотивує тим, що вона є матір`ю [PERSON] який перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 24.02.2012 Лозівським міськрайонним судом Харківської області, в шлюбі народився [PERSON] , [INFO] . [INFO] її син [PERSON] помер, її онук [PERSON] фактично проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків, не виявляє до сина своїх батьківських намірів, не цікавиться його здоров`ям, не приділяє уваги, взагалі не спілкується з ним та не підтримує у матеріальному плані, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на задоволенні позову наполягала з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та день розгляду справи повідомлялася судом своєчасно та належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не надавала. Представники третіх осіб: Виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування [PERSON] , Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Шевченко І.Ю., в судовому засіданні не заперечували, щодо задоволення позовних вимог. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , та бабусею [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження. З 23.09.2006 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.02.2012 було розірвано. Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.12.2001 року чотирьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно з характеристикою Лозівського центру професійної освіти Харківської області від 25.11.2024, [PERSON] , навчається у навчальному закладі з 01.09 2023 за професією «Зварник», характеризується позитивно, підтримує дружні стосунки у групі, до викладачів ставиться з повагою, бере участь у громадському та спортивному житті центру та спортивних змаганнях, спокійний, врівноважений, правила поведінки у навчальному закладі не порушував. Бабуся [PERSON] бере участь у житті онука, займається вихованням, піклується про нього, цікавиться його успішністю, підтримує зв`язок із керівниками групи. Мати [PERSON] за час навчання [PERSON] жодного разу не поцікавилась життям сина, з класним керівником та майстром виробничого навчання не спілкувалась. Відповідно до Акту обстеження умов сім`ї [PERSON] від 21.11.2024 складеного комісією служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області встановлено, що у чотирьох кімнатній квартирі проживають Бабуся [PERSON] , дідусь [PERSON] та онук [PERSON] . Умови проживання задовільні, газо-, водо-, електропостачання в наявності, необхідні меблі, побутова техніка, приготовлена їжа та запас продуктів харчування. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: окрема кімната, спальне місце, стіл для навчання, комп`ютер, одяг та взуття відповідного віку та сезону, засоби особистої гігієни. Бабуся та дідусь піклуються про неповнолітнього онука, стан його здоров`я, фінансово утримують. Батько дитини [PERSON] помер в листопаді 2024. Мати [PERSON] проживає окремо від дитини, не спілкується з сином, участі у вихованні [PERSON] не приймає, не піклується про життя та здоров`я, фінансової допомоги не надає. Бабуся [PERSON] створила всі умови для проживання, зростання та всебічного розвитку неповнолітнього. Потреби [PERSON] забезпечені в повному обсязі. [PERSON] з правами та обов`язками опікуна ознайомлена та є його бабусею, фактично піклується про нього, виховує онука, забезпечує його потреби, піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №259 від 25.02.2025, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, вважає доцільним позбавити батьківських справ [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.12,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст.183 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною віку повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.ст.58,65,67 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Згідно з довідкою Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалась, непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно з медичним висновком №505 від 21.11.2024, виданого поліклінічним відділенням №1 КНП «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області», [PERSON] може виконувати обов?язки опікуна/піклувальника дитини. [PERSON] перебуває на обліку в Лозівському об?єднаному управлінні ПФУ в Харківській області і отримує пенсію за віком, на праві спільної сумісної власності володіє чотирьохкімнатною квартирою за аресою: [ADDRESS] . В квартирі за місцем проживання створені належні умови для утримання, виховання та розвитку підопічної дитини. Сім?я забезпечена побутовою технікою, меблями, речами довготривалого вжитку. [PERSON] має окрему кімнату та все необхідне для життя та розвитку. Чоловік [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , надав нотаріально засвідчену згоду на призначення дружини опікуном та не заперечує проти спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на спільній житловій площі. [PERSON] бажає бути опікуном [PERSON] , буде займатися його вихованням, розвитком, захистом прав та інтересів. Вона обізнана з правовими аспектами встановлення опіки, станом здоров`я дитини, обов`язки щодо опіки зобов`язується виконувати сумлінно. З подання виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність встановлення піклування та відповідність його інтересам дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №260 від 25.02.2025, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини, на підставі поданих документів, матеріалів обстеження, бесід, вважає можливим призначення [PERSON] , [INFO] , піклувальником [PERSON] , [INFO] та опікуном над його майном. В зв`язку з вищевикладеним, та враховуючи, що відповідач ніяким чином не піклуються про свою дитину, не проявляє зацікавленості в подальшій долі сина, не цікавиться успіхами та інтересами останнього, станом його здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] , [INFO] та встановити піклування над неповнолітнім, призначивши [PERSON] його піклувальником. Суд зазначає, що відповідно до ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Крім цього, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову, згідно вимог ч.1 ст.191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved