Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

09 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить солідарно стягнути з Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» та з Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» на його користь заборгованості по заробітної платі при звільненні в сумі 18612,82 грн. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] прийнятий на роботу до Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» 14 травня 2001 року. 21 серпня 2023 року позивача звільнено за власним бажанням з роботи в Придніпровській геофізичній розвідувальній експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», на підставі\~ст. 38 КЗпП України. На момент звільнення позивача Придніпровська геофізична розвідувальна експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» мала заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] , яка станом на 09 квітня 2025 року складає 18612,82 грн. На чисельні звернення позивача з приводу виплати заборгованості по заробітної платі, Придніпровська геофізична розвідувальна експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» посилається на відсутність належного фінансування з боку Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА». У зв`язку з наявністю заборгованості по заробітній платі, яка утворилася при звільнені, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про її стягнення у примусовому порядку. Позивач зазначає, що відповідач Придніпровська геофізична розвідувальна експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» має обов`язок здійснити повний розрахунок по забортної платі зі своїм працівником\~позивачем на момент його звільнення 21 серпня 2023 року. Згідно з пунктом 1.1 Положення про Придніпровську геофізичну розвідувальну експедицію Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», затвердженого наказом генеральним директором Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» № 116 від 03 жовтня 2018 року, Придніпровська геофізична розвідувальна експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» (надалі\~«Експедиція») створена на підставі наказу Міністерства геології Української РСР № 282 від 12 жовтня 1979 року і є відокремленим структурним підрозділом Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» (надалі\~«Підприємство») без статусу юридичної особи. Аналогічний правовий статус Експедиції убачається із повідомлення Державної служби геології та надр України від 29 листопада 2021 року за № 21281/01/04-21 та із повідомлення Міністерства економіки України від 04 грудня 2021 року за № 3211-07/57193-09. У відповідності до п. 1.6 згаданого Положення, Експедиція не є юридичною особою, представляє інтереси Підприємства і здійснює всі його функції або їх частину, що пов`язана з діяльністю Експедиції, та наділена самостійністю при здійсненні фінансово-господарської діяльності в межах, визначених цим Положенням, рішеннями керівника Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», довіреністю, виданою Підприємством начальнику Експедиції. Як убачається з п. 7.3 Положення про Придніпровську геофізичну розвідувальну експедицію Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», Експедиція несе відповідальність за своєчасну виплату заробітної плати працівникам. У відповідності до п. 4.13 цього Положення, Підприємство зобов`язано брати участь у фінансуванні та матеріально-технічному забезпеченні діяльності Експедиції в порядку, розмірах і способами, передбаченими законодавством, цим Положенням і рішенням керівника Підприємства. Такими чином, Положення передбачає відповідальність Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» за грошові зобов`язання (у тому числі й з виплати заробітної плати) свого відокремленого структурного підрозділу\~Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції. Оскільки заборгованість по заробітної платі позивача утворилася під час її трудових відносин з Придніпровською геофізичною розвідувальною експедицію Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», яке є відокремленим структурним підрозділом Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА», і останнє зобов`язано брати участь у фінансуванні та матеріально-технічному забезпеченні діяльності свого відокремленого підрозділу, то позивач має права вимагати солідарного стягнення заборгованості по заробітної платі з обох відповідачів. Постановленою судом ухвалою від 15 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу призначено у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Встановлено строк на подання відзиву. Ухвалу суду, судові повістки, а також копію позову з додатками відповідачам направлено до електронного кабінету та отримано ними, кожним в окремості 23 квітня 2025 року. Відзиву відповідачем Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» не подано. Відзиву відповідачем Державним геофізичним підприємством «УКРГЕОФІЗИКА» не подано. Суд, дослідивши докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини. З копії трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] позивач прийнятий на роботу до Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» водієм, на підставі наказу № 21 від 14.05.2001 року. 21 серпня 2023 року наказом № 21 від 21 серпня 2023 року [PERSON] 21.08.2023 року звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком,\~ст. 38 КЗпП України, з роботи в Державному геофізичному підприємстві «УКРГЕОФІЗИКА». 09 квітня 2025 року за вих. № 119 Придніпровською геофізичною розвідувальною експедицією Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» надано довідку за підписом в.о. начальника Придніпровської ГРЕ Боровик І.А., згідно з якою [PERSON] дійсно працював в Придніпровській ГРЕ на посаді водія та заборгованість Придніпровської ГРЕ по заробітній платі перед ним станом на 09 квітня 2025 року становить 18612,82 грн. Доказів сплати заборгованості по заробітній платі як при звільненні, так і на час розгляду справи відповідачами суду не надано. Таким чином убачається наявність спору щодо стягнення заборгованості внаслідок невиплати заробітної плати при звільненні. При вирішенні питання про стягнення заборгованості, суд ураховує таке. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 36 Кодексу законів про працю України\~визначено підстави припинення трудового договору, зокрема п. 4 передбачено, що підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39). За ч. 1\~ст. 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Частиною 1\~ст. 47 КЗпП України\~встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до частини першої\~статті 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з частиною першою\~статті 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до\~ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Стаття 81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.\~43,\~49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ст.\~115,\~116 КЗпП України\~відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, лежить на працедавцеві. Так, позивачем поданою довідкою Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» № 119 від 09.04.2025 року, доведено, що заборгованість Придніпровської ГРЕ по заробітній платі перед ним станом на 09 квітня 2025 року становить 18612,82 грн. Будь-яких доводів та аргументів на спростування вищевказаних обставин, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачами не надано. В той же час, згідно із ч. 1\~ст. 3 КЗпП України\~законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). У разі пропуску з поважних причин строку, установленого\~ст.233 КЗпП України, суд може поновити ці строки (ст.234 КЗпП України). Відповідно до п.4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлений ст.233 КЗпП України строк звернення до суду застосовується судом незалежно від заяви сторін і пропущення такого строку є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. В судовому\~засіданні встановлено,\~що позивач\~звільнений 21\~серпня 2023\~року,\~довідку про нараховану але не виплачену заробітну плату працівникові при звільненні [PERSON] отримано 09 квітня 2025 року, до суду з позовом про стягнення невиплаченої заробітної плати позивач звернувся 09 квітня 2025 року. Ураховуючи те, що відповідачами не надано жодних доказів одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні раніше, ніж 09 квітня 2025 року, то суд приходить до висновку про те, що встановлений ст. 233 КЗпП України звернення до суду з позовом про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні не пропущений. У позові позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 18612,82 грн та з огляду на те, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ч. 1\~ст. 13 ЦПК України) суд вважає що позивачем доведений розмір заборгованості та наявні всі підстави для захисту порушеного права позивача, шляхом стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиплати йому при звільненні заробітної плати. Вирішуючи позов в частині солідарного стягнення заборгованості та належності відповідачів, суд виходить з такого. Так, приписами ст.\~2\~ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Приписами\~ст. 95 ЦК України\~визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно з п. 1.6 Положення про Придніпровську геофізичну розвідувальну експедицію Державного підприємства «Укргеофізика», Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного підприємства «Укргеофізика» не є юридичною особою, представляє інтереси Державного підприємства «Укргеофізика» і здійснює його функції або їх частину, що пов`язана з діяльністю Експедиції, та наділена самостійно при здійсненні фінансово-господарської діяльності в межах, визначених цим Положенням, рішенням керівника Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», довіреністю, виданої Підприємством начальнику Експедиції. П. 1.9 зазначеного Положення визначено, що експедиція має окремий баланс, який входить складовою частиною в єдиний баланс Підприємства. Експедиція має право відкривати від імені та в інтересах Підприємства поточні рахунки в установах банків. Експедиція також має печатку із своїм найменуванням. Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика». Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору. Оскільки Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного підприємства «Укргеофізика», в силу\~ст. 95 ЦК України\~є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» та не є юридичною особою, не наділена цивільною-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 14 червня 2021року у справі № 760/32455/19. Отже, саме з відповідача ДГП «Укргеофізика» на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 18612,82 грн. У задоволенні позову про солідарне стягнення заборгованості до Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» належить відмовити. Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial