Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» 21.10.2024р. надійшла позовна заява ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, 03.06.2021р. між ТОВ «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір № 34805 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. ТОВ «АВІРА ГРУП», правонаступником якого є ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», надало відповідачу грошові кошти на наступних умовах: - сума виданого кредиту: 3000 грн.; - дата надання кредиту: 03.06.2021р.; - строк кредиту: 17 днів; - валюта кредиту: UAH; - цільове призначення: на споживчі потреби; - стандартна процентна ставка: 2 % в день або 730 % річних. Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024р. відповідно до якої, 03.06.2021р. на картковий рахунок відповідача були перераховані кошти в сумі 3000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що є доказом видачі кредитних коштів. 17.02.2022р. між ТОВ «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022р. до договору факторингу № 02-17/02/2022ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Згідно розрахунку, станом на 22.07.2024р. загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 17 850 грн, яка складається з наступного: 3000 грн. -прострочена заборгованість за кредитом, 14 850 грн. -\~прострочена заборгованість за процентами. На підставі викладеного, просить суд \~стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 34805 від 03.06.2021р. у сумі 17 850 грн. та судовий збір у сумі 2422,40 грн. В судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином. 06.11.2024р. надав заяву про вирішення питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~500 грн. (а.с. 60-64). В судові засідання, які були призначені на 11.12.2024р., 03.02.2025р., 31.03.2025р. та 19.05.2025р. відповідач не з`явився, про дату та час слухання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання відповідача. Втім, конверти з судовими повістками були повернуті суду за зворотньою адресою з відміткою «адресат відсутній за адресою». Крім того, про дати розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України». Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11\~ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до\~ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими\~ст.89 ЦПК України\~та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.06.2021р. між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 34805 на умовах строковості, зворотності, платності, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора AV6892 (а.с. 21-25). Відповідно до пункту 1.1 договору про надання фінансового кредиту ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» надає [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі\~кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 18 днів, тобто до 20.06.2021р. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами (пункт 1.2 договору про надання фінансового кредиту). Згідно п. 2.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід ємною частиною цього договору. Відповідно до додатку №1 до договору, строк кредитування з 03.06.2021 по 20.06.2021р.р., процентна ставка 2,5% в день, а всього загальна вартість кредиту 4 800грн. (а.с. 26). Також, згідно п. 2.3 договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. при цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Згідно з пунктом 1.3 договору про надання фінансового кредиту за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки\~фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (пункт 1.4 договору про надання фінансового кредиту). За змістом пункту 1.5 договору про надання фінансового кредиту за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15 % від суми фінансового кредиту. У пункті 2.1 договору про надання фінансового кредиту сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. У пункті 7 договору про надання фінансового кредиту викладена інформація щодо позичальника, зокрема його рахунок № [NUMBER] . [PERSON] 03.06.2021р. одноразовим ідентифікатором AV6892 підписав додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 34805\~графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту (а.с. 26). Факт отримання коштів позичальником, підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 378/10 від 07.10.2024р. відповідно до якої, 03.06.2021р. о 09:58:05 на картковий рахунок [PERSON] (номер якого був зазначений при укладанні кредитного договору) були перераховані кошти в сумі 3000 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 35). Згідно довідки про ідентифікацію, ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» підтверджено, що клієнт [PERSON] 03.06.2021р. ідентифіковано ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», одноразовий ідентифікатор KL6892 (а.с. 16). 17.02.2022р. між ТОВ «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с. 27-34). Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022р., ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 15). Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 34805 встановлено, що станом на 22.07.2024р., загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11 900 грн., яка складається з наступного: - 3000 грн.\~прострочена заборгованість за кредитом; - 14 850 грн.\~прострочена заборгованість за процентами (а.с. 14). Позивачем 20.06.2024р. було направлено [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 34805 від 03.06.2021р. (а.с. 13). За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга\~статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою\~статті 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України\~передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію»\~на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої\~статті 11\~Закону України\~«Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір про надання фінансового кредиту від 03.06.2021р. № 34805, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» і [PERSON] в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріалами справи підтверджено факт підписання відповідачем договору про надання фінансового кредиту від 03.06.2021р. № 34805, за умовами якого позичальнику передано грошові кошти у погодженому розмірі та на погоджений сторонами цього правочину строк, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Зазначений договір укладений у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з\~Законом України «Про електронну комерцію». Використання для підписання відповідачем договору кредитної лінії одноразовим ідентифікатором, який містить комбінацію букв та цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим. Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення договору про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. на банківський рахунок (банківську картку). За змістом частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК України). Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що договір про надання фінансового кредиту укладено з дотриманням вимог закону. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга\~статті 1056-1 ЦК України). Як зазначено вище, паспорт споживчого кредиту, договір кредитної лінії та графік платежів, які підписані відповідачем, містять інформацію щодо кредитування, зокрема, тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу\~на стороні кредитора\~у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (постанова Верховного Суду від 30.08.2022р. у справі № 466/3732/20). Позивач довів, що він в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладених договорів факторингу набув право вимоги до відповідача. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклав договір кредитної лінії, фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку на користь позивача в повному обсязі не повернув, тому ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором. Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору про надання фінансового кредиту, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених ним умовах та невиконання останнім свого обов`язку щодо своєчасного повернення коштів. Статтею 204 ЦК України\~встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Укладаючи договір про надання фінансового кредиту відповідач повинен був достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання ним умов цього договору, повинен був діяти добросовісно, а підписавши цей договір, він погодився з його умовами та взяв на себе зобов`язання, передбачені указаним правочином. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» за договором про надання фінансового кредиту від 03.06.2021р. № 34805 складає 17 850 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~3000 грн., прострочена заборгованість за процентами складає\~14 850 грн. Водночас, суд не може погодитися з указаним розрахунком з огляду на таке. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020р. у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша\~статті 613 ЦК України). Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості. Визначаючи розмір заборгованості, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані сторонами докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково\~зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок\~це процесуальний обов`язок суду. У цій справі, позивач на підтвердження наявної суми заборгованості [PERSON] надав лише виписку з особового рахунка за кредитним договором від 03.06.2021р. № 34805, яка підписана директором ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ», відповідно до якої заборгованість перед вказаним товариством за кредитним договором станом на 22.07.2024р. складає 17 850 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~ - 3000 грн., прострочена заборгованість за процентами\~ - 14 850 грн. Надані позивачем документи лише констатують заборгованість у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір. Відхиляючи будь-які доводи сторін (учасників справи) чи спростовуючи подані докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування такому відхиленню чи спростуванню, а також навести ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог\~статті 6 ЦПК України\~щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12.02.2025р. у справі № 679/1103/23. У\~Рішенні від 11.07.2013р. № 7-рп/2013 Конституційний Суд України\~дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками\~фізичними особами. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.10.2020р. у справі № 132/1006/19. Так, згідно п. 1 кредитного договору № 34805, укладеного із позивачем, вказує, що кредит надається строком на 18 днів, тобто до 20.06.2021р., зі сплатою відсотків з розрахунку 2,5 % на добу. Згідно додатку № 1 до договору, строк дії договору - з 03.06.2021 по 20.06.2021р.р., сукупна вартість кредиту 4800грн (тіло кредиту 3000грн, відсотки за користування кредитом 1350грн., комісія 450грн.). Сума до стягнення, заявлена цим позовом 17 850грн, тобто більша сукупної вартості. Згідно п. 2.3 цього ж договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Доказів продовження строку надання кредиту (п.3.3.3 договору) суду не подані. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party). Такий висновок висловлено Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного в постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При оцінці доказів та оцінці аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача. З урахуванням наведеного слідує, що строк дії договору 18 днів, з 03.06.2021 по 20.06.2021р.р. Відтак, у межах цього строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. У постанові Верховного Суду від 12.03.2025р. у справі № 521/17682/15-ц викладено висновок про те, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України». В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, постанова Верховного Суду від 12.02.2025р. у справі № 756/1801/23). З огляду на викладене заборгованість [PERSON] за процентами за договором про надання фінансового кредиту від 03.06.2021р. № 34805 становить 1350 грн. (3000 грн х 2,5 % х 18 днів). Зібраними у справі доками підтверджено, що у [PERSON] наявна заборгованість перед ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» за договором про надання фінансового кредиту від 28.06.2021р. № 37754 у розмірі 4350 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту\~ - 3000 грн, заборгованості за відсотками\~- 1350 грн. Суму комісії позивач стягувати не просив, обмежившись поданням вимог про стягнення тіла кредиту та відсотків. Відтак суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Крім того, представник позивача надав заяву, в якій просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Суд звертає увагу, що визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 10 500 грн. є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката. Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з\~\~ [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеної суми позову, в розмірі 590,33грн. (2422,40х4350/17 850) (п.36\~Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах») (а.с. 53). На підставі викладеного,

Outcome: partial