Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Чайка О.В. звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову представник позивача вказала, що\~\~ [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 24 серпня 2024 року, який було зареєстровано Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №118. Від шлюбу спільних дітей не мають. Підставою позову представник позивача зазначає те, що у сторін різні погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникають спори та непорозуміння, конфліктні ситуації. Дана негативна сімейна обстановка призвела до того, що позивачка втратила почуття до відповідача та не бажає продовжувати сімейно-шлюбні стосунки. Шлюб існує лише формально, фактично між сторонами відсутні стосунки, як між дружиною та чоловіком. 17 квітня 2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву в якій просила розглянути справу без їхньої участі. Зазначила, що викладені в позовній заяві фактичні обставини справи підтримують та просять задовільнити позовні вимоги повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Строк на примирення просить не надавати. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, враховуючи заяви представника позивача та відповідача, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.\~112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 серпня 2024 року, між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб 24 серпня 2024 року, місце державної реєстрації\~ Богуславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №118 (а.с.14). Як вбачається із позовної заяви, у сторін різні погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникають спори та непорозуміння, конфліктні ситуації. Дана негативна сімейна обстановка призвела до того, що позивачка втратила почуття до відповідача та не бажає продовжувати сімейно-шлюбні стосунки. Шлюб існує лише формально, фактично між сторонами відсутні стосунки, як між дружиною та чоловіком. Згідно\~ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст.21, 24\~СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105\~СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність до оточуючих, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3 ст.\~115\~Сімейного Кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Тому, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 605,60 грн, з урахуванням повернутих з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

Outcome: approved