Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Представник ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», Блізнєцов М.Є., який діє на підставі довіреності №266 від 20.12.2024р., звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 20\~112,95грн., три відсотки річних 2\~735,69грн. та інфляційні втрати в розмірі 9\~449,93грн. Також в позові заявлено вимогу про стягнення з відповідачів судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 3028грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що за відповідачами станом на 01.12.2024р. обліковується заборгованість в розмірі 20\~112,95 грн. з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання до житла за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачі в добровільному порядку не здійснювали оплати послуг позивача з 2014 року, то позивач вимагає стягнути відповідну суму заборгованості в повному обсязі з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, які обчислені за період до січня 2022 року. Відповідачі заперечили проти позовних вимог та просили застосувати до позовних вимог строки позовної давності. 09.01.2025р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10.02.2025р. судом розглянуто справу в заочному порядку та ухвалене заочне рішення про задоволення позову. 18.03.2025р. відповідачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення. За результатом розгляду відповідної заяви судом постановлено ухвалу від 01.04.2025р., якою поновлено відповідачці строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 10.02.2025р. та скасовано відповідне рішення суду, а справу призначено до розгляду. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Пояснив, що внаслідок того, що відповідачі здійснювали платежі з оплати комунальних послуг нерегулярно та не у повному обсязі, то по їх особовому рахунку виникла заборгованість. Зауважив, що оскільки послуги фактично надавались до помешкання відповідачів, то вони солідарно зобов`язані сплатити нарахований борг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення. Відповідачка [PERSON] заперечила проти позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав пропуску позивачем строків позовної давності. Пояснила, що протягом останніх трьох років вона в повному обсязі оплачувала вартість послуг теплопостачання, а існуюча сума заборгованості виникла внаслідок боргів за попередні періоди. Зазначила, що за останні три роки нею сплачено вартість послуг теплопостачання у повному обсязі, а отже інші вимоги заявлені поза межами строків позовної давності, внаслідок чого не підлягають до задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. [PERSON] з 17.11.1989р., а [PERSON] з 14.08.2009р. й дотепер мають зареєстроване місце проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] . ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» є надавачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання до житла за адресою: [ADDRESS] . В квартирі відповідачів відсутні лічильники теплової енергії та гарячого водопостачання у зв`язку з чим позивач здійснював нарахування вартості послуг на підставі затверджених тарифів пропорційно опалюваній площі квартири з урахуванням показників загальнобудинкового лічильнику обліку теплової енергії, а нарахування вартості послуг гарячого водопостачання згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу. Облік розміру нарахувань та оплат вартості комунальних послуг, що надаються до житла відповідачів позивачем, останнім здійснюється по особовому рахунку № [NUMBER] . У зв`язку із неналежним виконанням споживачами своїх обов`язків зі сплати вартості наданих їм позивачем послуг позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідачки [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію. За результатами розгляду такої заяви, судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.04.2014р. (справа №711/3673/14-ц, провадження №2-н/711/684/14) стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», грошові кошти за спожиту теплову енергію станом на 01.02.2014р. в сумі 3\~150,30 грн. та судовий збір в сумі 121,80 грн., а всього 3\~272,10 грн. Відповідне судове рішення виконане відповідачкою [PERSON] в повному обсязі і сплачені нею кошти на виконання такого судового рішення відображені у наданому позивачем розрахунку. Зазначені обставини справи, окрім їх часткового підтвердження відповідними письмовими доказами, повністю визнаються сторонами і не викликають у суду сумніву у їх достовірності, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд вважає їх доведеними. Згідно наданого позивачем листа-розрахунку за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 01.12.2024р. обліковується заборгованість з оплати послуг з теплопостачання в розмірі 20\~112,95 грн. /а.с. 6-7/. У зв`язку з відмовою відповідачів в добровільному порядку здійснити погашення заборгованості з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір з приводу виконання грошового зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, що регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Житлового кодексу України (далі - ЖК), Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 (далі Постанова №630), Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019р. №830 (далі Правила №830) тощо. Надаючи оцінку доводам сторін в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 67 ЖК плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону №2189 ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189 споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 68 ЖК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що позивач здійснював надання послуг з постачання теплової енергії до житла відповідачів. Оскільки у квартирі відповідачів немає квартирного засобу обліку теплової енергії та гарячого водопостачання, то нарахування плати за надані послуги здійснювалось позивачем згідно встановлених нормативів та тарифів. При цьому, нарахування вартості послуг централізованого теплопостачання здійснювалось пропорційно опалюваній площі квартири, а послуг гарячого водопостачання згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на одну зареєстровану особу відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. №315. Порядок нарахування та розмір нарахованих платежів з оплати вартості послуг позивача, факт надання таких послуг належної якості та наявність правових підстав для їх оплати відповідачами не оспорюється. Згідно наданого позивачем розрахунку за особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] станом на 01.12.2024р. обліковується заборгованість з оплати послуг опалення в сумі 10\~409,54 грн. та гарячого водопостачання 9\~703,41 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 68 ЖК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Як вбачається зі змісту листів департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 19.04.2024р. та від 07.01.2025р. /а.с. 12-13, 31, 32/ у квартирі за адресою: [ADDRESS] , проживає сім`я у складі двох повнолітніх осіб, якими є відповідачі, а відтак вони мають нести солідарний обов`язок з оплати комунальних послуг, якщо інше не передбачено між ними відповідним договором. Отже, враховуючи що протягом періоду надання послуг з 01.02.2014р. по 01.12.2024р. відповідачами не здійснювалась їх оплата у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 01.12.2024р. в розмірі 20\~112,95 грн., то позовні вимоги в цій частині є правомірними та обґрунтованими. В той же час, заперечуючи проти позовних вимог, відповідачка просила застосувати наслідки пропуску строків позовної давності до позовних вимог. Надаючи оцінку таким доводам суд виходить з наступного. Згідно ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Аналіз змісту руху коштів по о/р № [NUMBER] свідчить, що оплата послуг з теплопостачання здійснювалась відповідачами нерегулярно та різними платежами. В той же час розмір таких платежів періодично істотно перевищував розмір щомісячних нарахувань (нараховано за березень 2014 року 130,46 грн., а сплачено у квітні 2014 року 175 грн.; нараховано за січень 2015 року 243,82 грн., а сплачено у лютому 2015 року 300 грн.; нараховано за червень 2016 року 136,64 грн., а сплачено у липні 2016 року 250 грн.; нараховано у серпні 2017 року 2,02 грн., а сплачено у вересні 2017 року 500 грн.; нараховано у червні 2018 року 229,96 грн., а сплачено у липні 2018 року 500 грн.; нараховано у липні 2019 року 195,26 грн., а сплачено у серпні 2019 року 700 грн., тощо). Таким чином слід виснувати, що в даному випадку строк позовної давності неодноразово переривався, а отже доводи відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованими. Арифметичний аналіз змісту відомостей у листі-розрахунку по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.02.2014р. по 01.12.2024р. свідчить, що при обчисленні розміру існуючої заборгованості позивачем враховано всі суми відповідних нарахувань та здійснених відповідачами платежів. В цьому контексті суд зауважує, що всі суми платежів, стосовно яких відповідачкою надані копії квитанцій про сплату послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання /а.с. 112-125/, відображені у листі-розрахунку належним чином і враховані позивачем при обчисленні заборгованості, окрім квитанції від 24.02.2025р. (оплата послуг опалення в розмірі 850 грн. та гарячого водопостачання в розмірі 300 грн.). Разом з тим, згідно з п. 35 Правил №830 розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Аналогічний порядок оплати передбачений і п. 32-34 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії ПрАТ «Черкаське хімволокно», що розміщений на офіційному веб-сайті виконавця https://khimvolokno.com.ua/. Предметом спору у даному судовому провадженні є порядок розрахунків сторін, що здійснювався протягом періоду часу з 01.02.2014р. по 01.12.2024р. В той же час, надання послуг з постачання теплової енергії здійснюється безперервно, особливо у зимовий період, а відтак споживачі зобов`язані сплачувати відповідні послуги, якщо вони надавались у грудні 2024 року та січні 2025 року. Враховуючи, що у квитанції відповідачки від 24.02.2025р. відсутня вказівка про призначення платежу та найменування розрахункового періоду, за який здійснений такий платіж, а у суду відсутні відомості про те, що з 01.12.2024р. надання послуг з постачання теплової енергії до житла відповідачів припинено, то у суду відсутні підстави для зарахування відповідних коштів при обчисленні розміру боргового зобов`язання відповідачів перед позивачем станом на 01.12.2024р., оскільки відповідні кошти підлягають врахуванню при обчисленні взаєморозрахунків сторін за період надання/оплати послуг з 01.12.2024р. Таким чином, оскільки за період часу з 01.02.2014р. до 01.12.2024р. позивачем належним чином надавались послуги з постачання теплової енергії до житла відповідачів, а останні не здійнювали оплати вартості таких послуг в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01.12.2024р. мають заборгованість перед позивачем з оплати відповідних послуг в розмірі 20\~112,95 грн., то зазначені кошти підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку, оскільки в цей період часу відповідачі мали солідарно сплачувати комунальні послуги. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідачі зобов`язані сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості. Аналіз наданих позивачем розрахунків розміру інфляційних нарахувань /а.с. 6/ та трьох відсотків річних /а.с. 7-8/ на суму заборгованості свідчить, що такий алгоритм такого розрахунку загалом відповідає положенням закону, оскільки відповідні компенсаційні нарахування обчислені позивачем окремо щодо кожного місяця періоду надання послуг. Натомість, з огляду на положення ст.ст. 257, 267 ЦК стягненню з відповідача підлягають відповідні нарахування, обчислені в межах загального строку позовної давності, тобто в межах періоду, починаючи з нарахувань за квітень 2017 року. При цьому, судом враховано, що статтею 263 ЦК унормовані положення щодо зупинення перебігу позовної давності. За змістом частини другої та третьої цієї статті перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, а від дня припинення таких обставин перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020р. на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). У постанові від 07.09.2022р. у справі № 679/1136/21 Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020р. №540-ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02.04.2020р., відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02.04.2017р. не завершився. Аналогічна позиція щодо застосування строків позовної давності у подібних спірних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 06.12.2023р. у справі №212/10834/21. Крім того, згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Натомість режим воєнного стану в Україні наразі не припинений. Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 257, 260, 263, п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та періоду дії в Україні карантину та воєнного стану, станом на теперішній час у межах строків загальної позовної давності знаходиться період з квітня 2017 року. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати 3% річних та інфляційних, яка утворилась за період до квітня 2017 року включно перебуває поза межами строків позовної давності. Таким чином, загальна сума компенсаційних нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, в межах строку позовної давності (з квітня 2017 року по 31.01.2022 року) складає 4\~299,92 грн. і складається з наступних сум: три відсотки річних 1\~218,82 грн., інфляційні втрати 3\~081,10 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 24\~412,87 грн., яка складається з наступних сум заборгованості, що утворилась станом на 01.12.2024р.: з оплати послуг по опаленню 10\~409,54 грн., з оплати послуг гарячого водопостачання 9\~703,41 грн., 3% річних (в межах строку позовної давності) 1 218,82 грн., інфляційних втрат (в межах строку позовної давності) 3081,10 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідні судові витрати по справі складаються із витрат позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн. Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 24\~412,87 грн., що складає 75,58% від загальної ціни позову (32\~298,57грн. / 24\~412,87грн. * 100%), а отже на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України позивачу має бути відшкодовано за рахунок відповідачів 2 288,56грн. судового збору (3028грн. * 75,58% / 100%). Враховуючи солідарний характер основного зобов`язання відповідачів перед позивачем, то обов`язок з відшкодування позивачу витрат з оплати судового збору слід розподілити між відповідачами в рівних частках шляхом стягнення з кожного з них на користь позивача по 1 144,28 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial