Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

08.01.2025 ТОВ «ЄАПБ» звернулося до суду із вказаним позовом. Суд відкрив провадження. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість Договором позики. Вимоги позову обґрунтовано тим, що позивач на підставі договору факторингу набув право грошової вимоги до [PERSON] за\~ Договором позики №2555179 , який був укладений 28.12.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Відповідач не подав відзив. Позивач клопотав розглядати справу без участі його представника, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач не з`явився, судова повістка, копія позовної заяви із додатками повернуті без вручення через відсутність адресата за вказаною адресою. Кореспонденція направлена відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання. Відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Судової влади України. Тому, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вирішив наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд встановив, що 28.12.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач у електронній формі уклали Договір позики №2555179 про передачу відповідачу грошових коштів на строк на картковий банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути гроші у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Сума позики 10000 (десять тисяч) грн, строк позики 30 днів, процентна ставка за перший день користування 17,71% фіксована, процентна ставка із другого дня користування 3% фіксована. Дата повернення позики 27.01.2024, знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики 0,01%. Відповідач погодився на умову договору (пункт 16), про те, що у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів та/або правил постійно діючої акції «Економ» для споживачів, знижена процентна ставка за п.2 Договору (0,01) припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка за п.2 Договору (3%). В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою за весь період строку позики. Згідно таблиці обчислення вартості кредиту, позичальник повинен був 27.01.2024\~ повернути десять тисяч грн кредиту та сплатити 1800 грн процентів за користування кредитом. Визначений позивачем Розмір заборгованості\~ 44050 грн, з яких 10000 грн заборгованість за основним боргом, 34050 грн заборгованість за відсотками. Поденного розрахунку процентів не надано. Позивач стверджує, що відповідач не повернув кредит через 30 днів. Тому, вбачається, що вступила в дію умова пункту 16 Договору, за якою знижена процентна ставка за п.2 Договору (0,01%) припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка за п.2 Договору (3% з другого дня користування позикою, пункт 2.4.). У пункті 2.4. Договору позики не зазначено вид базової процентної ставки: денна чи річна. Суд при тлумаченні цього пункту, виходить із виду договору (короткостроковий кредит, мікрокредит), та змісту пункту 4 (проценти нараховуються щоденно). Тобто, пунктом 2.4 Договору встановлено фіксовану процентну ставку 3% в день із другого дня користування позикою. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію статті 8 цього Закону не встановлено. Суд констатує, що оскільки договір позики, що має ознаки споживчого, укладено 28.12.2023 в час дії законодавчого обмеження розміру денної процентної ставки, то умова договору про розмір базової процентної ставки за користування кредитом в перший день (17,71%) та із другого дня (3%), що перевищує 1% в день є нікчемною. Строк кредитування 30 днів, відомості про укладення додаткової угоди про пролонгацію строку у справі відсутні. Тому суд вважає, що розрахунок процентів слід здійснювати, виходячи з наявних вихідних даних: 1%\~ в день від 10000 грн за 30 днів. Це становить 3000 грн. Разом із тим, позивач стверджує, що набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики №2555179 на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. На підтвердження цього Суду надано такі докази: 14.06.2021 між ТОВ «ФК ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу №14/06/21, предметом якого є\~ передача фактором\~ грошових коштів в розпорядження клієнта за плату, та відступлення клієнтом факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до боржників; додаткову угоду №2 від 28.07.2021 про зміну умови 1.3 договору ; додаткову угоду №30 від 24.06.2024 про загальну суму права вимоги; Акт прийому-передачі реєстру боржників №26 від 24.06.2024 за договором факторингу від 14.06.2021; Витяг з реєстру боржників. Цих доказів недостатньо. Згідно умов Договору факторингу від 14.06.2021, йдеться про передачу прав вимог, строк виконання зобов`язань за якими настав. Тому Договір позики\~ №2555179 від 28.12.2023 не охоплений умовами Договору факторингу від 14.06.2021. Позов задоволенню не підлягає. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем слід покласти на позивача. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн, що підтверджується платіжним дорученням, ці витрати підлягають розподілу. Позивач заявив про понесення витрат на витребування доказів, проведення огляду доказів, забезпечення доказів\~ - у розмірі 1514 грн, які не підтверджено документально та розподілу не підлягають. На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed