Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 10.12.2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір б/н та останній надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшено до 50\~000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складають між нею та банком договір, про що свідчить підпис у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав. [PERSON] зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Станом на 10.03.2023 заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 56 894 грн. 44 коп., яку просить стягнути з відповідача у примусовому порядку. Ухвалою судді від 02.08.2023 відкрито спрощене провадження у справі. 09.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти позову, просить відмовити у його задоволенні повністю. Зазначає, що відповідач не погоджував і не підписував умови договору щодо процентної ставки, паспорт кредиту підписаний відповідачем не є частиною договору, строк кредитування закінчився 01.07.2022, тому нарахування відсотків після цього є необґрунтованим. 12.12.2023 до суду надійшла відповідь на відзив від представника відповідача Меркулової В.В. де банк заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві. Зазначає, що відповідач погодив всі умови договору підписавши анкету-заяву про приєднання, паспорт споживчого кредиту. Наявна заборгованість підтверджується належними та допустимими доказами. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» адвокат Лаврук А.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що відповідачу встановлений кредитний ліміт на картку, кредитна заборгованість підтверджена випискою по рахунку відповідача, як і факт отримання ним кредитних коштів, боржник не заперечує, що підписав анкету-заяву та користувався кредитними коштами, заборгованість по тілу кредиту виникла за період з 14.04.2022 по 10.03.2023, заборгованість за відсотками виникла за період з серпня 2022 року по лютий 2023 року. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Гонтар В.М. в судове засідання не прибули, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, заперечили проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, з огляду на таке. Судом встановлено,\~10.12.2018\~року між\~АТ КБ\~«Приватбанк» та\~ [PERSON] \~шляхом підписання\~анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов\~та Правил\~надання банківських\~послуг у\~Приват Банку\~укладено договір\~б/н\~та останньому\~надано кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок,\~який у\~подальшому збільшено\~до 50\~000\~грн. 10.12.2018 та 12.04.2021 відповідачем підписані паспорти споживчого кредиту у яких зазначені умови щодо відсотків за кредитом.(а.с. 19-22, а.с. 260-261). Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт, а також Умови та Правила надання банківських послуг у Приват Банку підписів відповідача про їх погодження не містять. З виписки за договором б/н за період 10.12.2018 15.03.2023 та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти та користувався ними, зокрема і у квітні-липні 2022 року, має непогашену заборгованість за тілом кредиту в сумі 46\~741,57 грн. та за відсотками 10\~152,87 грн. (а.с. 10-14, а.с. 78-102). Згідно з довідками позивача відповідачу випущено кредитну картку та встановлювалися/змінювалися кредитні ліміти за нею. Строк дії картки до 06 місяця 2022 року. У зв`язку з введенням воєнного стану, як пояснила представник банку, строк дії картки був продовжений (а.с. 15, 16). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості повернути кредитні кошти, які отримав відповідач, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в цій частині та необхідність стягнення кредитної заборгованості яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 46 741,57 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 10.12.2018, яка виникла за період з 14.04.2022 до 10.03.2013, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 46 741,57 грн. (сума фактично отриманих коштів). Разом з тим, у анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення процентів за користування кредитними коштами, комісії, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Звертаючись до суду із позовом банк просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач, як на підставу стягнення, посилається на Умови та правила надання банківських послуг, тарифи, які розміщені на банківському сайті, які є невід`ємною частиною спірного договору. Однак, у матеріалах справи відсутнє підтвердження, що саме ці тарифи та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання послуг в Приват Банку. За відсутності відомостей про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, розмір відсотків за користування кредитними коштами, комісії, а також пені, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов не можуть розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд, враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, за яким при вирішенні цього спору необхідно виходити з того, що банком суду не надано належних і допустимих доказів про те, що відповідач (позичальник) на час укладення кредитного договору був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, на які зроблене посилання у позові. Тобто відсутні докази про те, що сторони у належний спосіб визначили умови нарахування і сплати процентів за користування кредитними коштами такого договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відсутні підстави\~для \~застосування до\~вказаних правовідносин\~правил \~ч.\~1\~ ст.\~ 634 ЦК України, за яким , - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим Банком в період\~з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Великою Палатою Верховного Суду викладена аналогічна правова позиція про неможливість застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період\~з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Водночас суд ураховує, що паспорти споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування (Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02 грудня 2020 року справа №284/157/20-ц.). Тому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що в паспорті споживчого кредиту були погодженні умови кредитного договору між сторонами справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані банком Правила надання банківських послуг Акцент-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку\~в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) Таким чином суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 10 152,87 грн. за відсотками за користування кредитними коштами, яку просить стягнути позивач, є необґрунтованою та безпідставною, тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Ураховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості по тілу кредиту у розмірі 46 741,57 грн. В іншій частині вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками необхідно відмовити. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 2\~204,90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial