Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, в якому просить: Припинити право власності на 1/9 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2807483846060), яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2-796, що видане 07.12.2023 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області; Визнати за [PERSON] право власності на 1/9 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2807483846060). В оґрунтування внесеного позову покликається на те, що [PERSON] (надалi -Позивач) та [PERSON] (надалi - Вiдповiдач) є спiввласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира спiввласникам належить на правi спільної часткової власностi. Частки у праві спільної часткової власностi на вказаний об`єкт нерухомостi розподiленi наступним чином: 1/9 частки квартири належить [PERSON] на підставi свідоцтва про право на спадщнну, серії та номер: 2-796, що виданнй 07.12.2023 року П`ятою Львiвською державною нотарiальною конторою Львiвської областi; 8/9 частки квартири належить [PERSON] на пiдставi свідоцтва про право власностi на квартиру №Г-23329 вiд 05.09.2000 року, свідоцтва про право на спадщину cepiї та номер 2-641, що виданий 04.10.2023 року П`ятою Львiвською державною нотаріальною конторою Львiвської областi та свiдоцтва про право на спадщину cepiї та номер 2-640, що виданий 04.10.2023 року П`ятою Львiвською державною нотаріальною конторою Львівської областi. Позивач зазначив, що мiж ним та Відповідачем склалися неприязнi відносини, вони між собою не спiлкуються i не пiдтримують родинних вiдносин, Відповідач тягар утримання своєї частки у цiй квартирi переклав на Позивача, який здiйснює оплату житлово-комунальних послуг за цiлу квартиру. Відповідач як спiввласник не бажає вирiшити питання щодо спiльного володіння та використання квартири, чим порушуеє права Позивача на розпорядження та користування майном. На прохання Позивача продати йому свою частку у квартирi за ринковою ціною або викупити у нього його частку квартири [ADDRESS] не погоджується. 22.07.2024 року Позивачем було надiслано звернення до Вiдповiдача щодо вирішення подальшої долi належної їм квартири, проте вiдповiдi на звернення Вiдповiдачем не було надано. Оскiльки Позивач позбавлений можливостi реалiзувати власне право власностi на належну йому квартиру, враховуючи, що спiльне володiння та користування нею разом із Вiдповiдачем неможливе, квартири є неподiльною i неможливо частку Вiдповiдача видiлити в натурi тому Позивач вимушений звернутися до суду для захисту свого порушеного права. Ухвалою суду від 29 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. 25 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому зазначив, що припинення права власності на частку у спільному майні є неможливим, оскільки воно завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім`ї, вважає вимоги позову незаконними, необґрунтованими та безпідставними. Ухвалою суду від 26 березня 2025 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підтав викладених у позовній заяві. Просить суд позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, доходить наступного висновку. Суд встановив, що [PERSON] та\~ [PERSON] є\~спiввласниками\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Квартира спiввласникам\~належить на\~правi\~спільної часткової\~власностi.\~Частки у\~праві спільної\~часткової власностi\~на вказаний\~об`єкт\~нерухомостi\~розподiленi\~наступним чином:\~1/9\~частки квартири\~належить [PERSON] на\~підставi\~свідоцтва про\~право на\~спадщнну,\~серії та\~номер:\~2-796,\~що виданнй\~07.12.2023\~року П`ятою\~Львiвською\~державною нотарiальною\~конторою Львiвської\~областi;\~8/9\~частки квартири\~належить [PERSON] \~на пiдставi\~свідоцтва про\~право власностi\~на квартиру\~№Г-23329\~вiд\~05.09.2000\~року,\~свідоцтва про\~право на\~спадщину cepiї\~та номер\~2-641,\~що виданий\~04.10.2023\~року П`ятою\~Львiвською\~державною нотаріальною\~конторою Львiвської\~областi\~та свiдоцтва\~про право\~на спадщину\~cepiї\~та номер\~2-640,\~що виданий\~04.10.2023\~року П`ятою\~Львiвською\~державною нотаріальною\~конторою Львівської\~областi. Квартира [ADDRESS] знаходиться на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з 2-х кiмнат житловою площею 27,6 кв. м., загальна площа квартири становить 43 кв. м. Позивач звернувся до судового експерта для проведення оцiночно-будiвельної експертизи за адресою: [ADDRESS] , для визначення ринкової вартостi квартири, можливостi її подiлу та видiлу частки в натурi. 14.01.2025 року судовим експертом Грiнько Ольгою Iгорiвною надано висновок №001/25 оцiночно-будiвельної експертизи за заявою Позивача у якiй зроблено наступнi висновки: Ринкова вартiсть квартири [ADDRESS] на момент проведення експертизи становить: 1 774 000 грн. (Один мiльйон ciмcoт сiмдесят чотири тисячi грн.) Ринкова вартiсть 1/9 частки квартири [ADDRESS] на момент проведення експертизи становить: 197 111 грн. (Сто дев`яносто сiм тисяч сто одинадцять грн.) Вiдсутня можливiсть подiлу квартири [ADDRESS] у мicтi Львовi мiж її спiввласниками вiдповiдно до часток спiввласникiв квартири. Вiдсутня можливiсть видiлу в натурi 1/9 частки у правi власностi на квартиру [ADDRESS] . Частка вiдповiдача у правi власностi на квартиру [ADDRESS] є незначною, оскiльки йому належить 1/9 частина вказаного вище майна, 1/9 частка квартири iз житлової площi квартири становить 3,33 кв. м. Iз висновку експерта №001/25 вiд 14 сiчня 2025 року вбачається, що вiдсутня технiчна можливiсть подiлу квартири [ADDRESS] між її спiвласниками вiдповiдно до часток спiввласникiв у квартирi (1/9 част. і 8/9 част.), оскiльки видiленi частини дослiджуваної квартири не вiдповiдатимуть вимогам ДБН, що висуваються до окремих квартир. З викладеного вище вбачаєтъся, що видiлити частку Вiдповiдача у правi власностi на квартиру або здiйснити подiл вказаної квартири мiж її спiввласниками неможливо у зв`язку з вiдсутнiстю технiчної можливостi обладнання окремого входу. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Частиною 1 статті 356\~ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1, 2 ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 361\~ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст.\~368\~ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. З огляду на викладене при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування статті 365\~ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18), у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №344/120/16-ц (провадження №61-22129св19). Згідно з платіжної інструкції від 16.05.2025 року [PERSON] на депозитний рахунок внесено 197111,00 грн., що і становить вартість 1/9 частини квартири. Таким чином судом встановлено, що майно не може бути виділено в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, припинення права власності відповідача на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки такий в квартирі не проживає, а отже є всі необхідні підстави для припинення права відповідача на частку у спільному майні. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про припинення права власності на частку у майні та визнання права власності слід задоволити та припинити право власності на 1/9 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2807483846060), яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2-796, що видане 07.12.2023 року П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою Львівської області. У відповідності до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача\~10000,00 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Як встановлено судом, [PERSON] є учасником бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». З огляду на наведене, суд вважає за необхідне понесені [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3182 грн. 31 коп. компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved