Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

17 січня 2025 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління освіти Чернігівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути матеріальну шкоду, завдану незаконним звільненням та виплатою [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 69939 грн. 72 коп. Обґрунтовано позов тим, що 24 серпня 2023 року директором Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради Доманом Юрієм Вікторовичем видано наказ № 38-к «Про звільнення [PERSON] », яким звільнено [PERSON] , вчителя початкових класів Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради з 24 серпня 2023 року за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. 28 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2024 року в справі № 751/7213/23 скасовано наказ № 38-к від 24 серпня 2023 року «Про звільнення [PERSON] », поновлено [PERSON] на посаді вчителя початкових класів Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 64759 грн., визначений без утримання податків, зборів, інших обов?язкових платежів. Суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ № 38-к від 24 серпня 2023 року «Про звільнення [PERSON] » є незаконним, що вказує на обов?язок роботодавця поновити позивача на займаній посаді з 24 серпня 2023 року, а також виплатити працівникові середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 64759 грн. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 червня 2024 року в справі № 751/7213/23 рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено шляхом збільшення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 64759 грн. до 69939 грн. 72 коп. У частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та в частині розподілу судових витрат вказане рішення скасовано. Стягнуто на користь [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди та 45 грн. 09 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. В іншій частині рішення суду - залишено без змін. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв?язку між прийняттям директором школи незаконного наказу від 24 серпня 2023 року № 38-к «Про звільнення [PERSON] » та стягненням із Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 69939 грн. 72 коп. Звільнення [PERSON] з посади вчителя початкових класів здійснено на підставі незаконного наказу від 24 серпня 2023 року № 38-к, виданого директором Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради, який порушив вимоги трудового законодавства, наслідком чого стало стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 69939 грн. 72 коп. за рахунок бюджетних коштів. Вказані судові рішення виконані Управлінням освіти Чернігівської міської ради у добровільному порядку за рахунок бюджетних коштів. Також, наказом директора Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради Домана Юрія Вікторовича від 25 січня 2024 року № 3-к «Про поновлення на посаді [PERSON] » поновлено на посаді учителя початкових класів [PERSON] з 24 серпня 2023 року. Оскільки звільнення [PERSON] здійснено з порушенням закону за наказом директора школи [PERSON] , обов?язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної у зв?язку з виплатою коштів незаконно звільненому працівнику за час вимушеного прогулу, покладається саме на відповідача, який видав такий наказ. Вищестоящим у порядку підлеглості органом закладу освіти є Управління освіти Чернігівської міської ради, яке здійснює його фінансування, призначає директора закладу, контролює фінансово-господарську діяльність та дотриманням Статуту, а також, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету, забезпечує ефективне, результативне, і цільове використання бюджетних коштів, спрямованих на фінансування закладу освіти та з яких здійснено відшкодування середнього заробітку [PERSON] , а тому є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов?язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, у зв?язку із чим є і належним позивачем у цій справі. Чернігівською окружною прокуратурою до подання вказаної позовної заяви до суду листами від 18 липня 2024 року, від 25 вересня 2024 року та від 22 листопада 2024 року повідомлено Управління освіти Чернігівської міської ради про виявлені порушення та, тим самим, надано можливість відреагувати на вказані порушення інтересів держави. Однак, з листа Управління освіти Чернігівської міської ради від 03 вересня 2024 року слідує, що уповноважений орган заходів претензійно-позовного характеру, спрямованих на стягнення з відповідача шкоди, завданої незаконним звільненням працівника не вживав. При цьому, відповіді на запити окружної прокуратури від 25 вересня 2024 року та від 22 листопада 2024 року взагалі не надано, що свідчить про бездіяльність уповноваженого органу щодо захисту порушених інтересів держави, а тому заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні. Зокрема, відповідач зазначив, що у діях відповідача відсутній факт заподіяння шкоди працівнику незалежно від правомірності звільнення, оскільки збереження середнього заробітку є державною гарантією та виплачується незалежно від виконання трудових функцій. Державні гарантії у сфері праці передбачають захист економічних прав працівників та забезпечення певного рівня матеріального добробуту незалежно від того, чи виконує працівник свої функції. Однією з таких гарантій є виплата середнього заробітку за період вимушеного прогулу у разі поновлення на роботі. Фактично оплата коштів за час вимушеного прогулу у вигляді середнього заробітку є рівнозначною до суми, яка була б сплачена працівнику за виконувану нею роботу, або не виконувану, як у випадку вчителя Чернігівської гімназії № 24 Чернігівської міської ради [PERSON] та не перевищує її, тому не є заподіянням шкоди. Сутність шкоди полягає в порушенні майнових або немайнових прав особи, що тягне за собою необхідність компенсації збитків. Однак, якщо працівник отримує середній заробіток незалежно від виконання роботи, то він не зазнає матеріальних втрат, оскільки його рівень доходу залишається незмінним; відсутність трудової діяльності в період вимушеного прогулу не призводить до економічних втрат, оскільки закон гарантує виплату; державна гарантія не вимагає доведення факту шкоди чи збитків, а отже, сам факт відсутності виконання трудових функцій не створює юридичних підстав для визнання шкоди. Отже, якщо середній заробіток за період відсутності на роботі зберігається на рівні, еквівалентному заробітку працюючого працівника, це свідчить про відсутність економічних втрат та, відповідно, відсутність шкоди. У той же час, варто розрізняти два правових механізми: компенсація шкоди - це спосіб відновлення майнового стану особи після незаконного звільнення або іншого порушення прав; державна гарантія - це запобіжний механізм, що забезпечує безперервність доходу працівника незалежно від виконання трудових функцій. Якщо виплата середнього заробітку є не елементом компенсації, а гарантією доходу, яка не залежить від обставин звільнення, то сам факт відсутності працівника на роботі не створює підстав для визнання шкоди. Шкода передбачає наявність збитків, а якщо працівник отримує гарантований середній заробіток, він не несе фінансових втрат, а тому відсутні підстави для визнання шкоди. Державна гарантія виключає поняття шкоди, оскільки забезпечує безперервність доходу незалежно від обставин звільнення або трудової діяльності. Виплата середнього заробітку в силу державної гарантії є соціальним механізмом, а не відшкодуванням шкоди, і тому не може бути підставою для претензій щодо втрати доходу. Таким чином, якщо середній заробіток гарантовано зберігається незалежно від виконання працівником трудових функцій, відсутні юридичні підстави для визнання шкоди, незалежно від правомірності звільнення. Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу є державною гарантією для працівника, встановленою на законодавчому рівні. Втім, питання завдання шкоди працівникові, який мав законні очікування на компенсацію у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв?язку з незаконним звільненням, не відноситься до предмету вказаної справи, оскільки спір стосується законодавчо визначеного обов?язку відповідача покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв?язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Рішення суду в справі № 751/7213/23 виконано Управлінням освіти Чернігівської міської ради у добровільному порядку за рахунок бюджетних коштів. Таким чином, оскільки звільнення [PERSON] здійснено з порушенням закону за наказом директора закладу освіти [PERSON] , шкода заподіяна у зв?язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає стягненню з відповідача на користь Управління освіти Чернігівської міської ради, за рахунок якого здійснено таку виплату. У судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник Управління освіти Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, раніше подавав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги не підтримує. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Вказали, що прокурором не вірно визначено як відповідача, так і позивача в справі. Щодо звільнення [PERSON] , то відповідач всі свої дії погоджував із Управлінням освіти Чернігівської міської ради. Також, матеріалами справи не підтверджується вина відповідача в заподіянні шкоди. Заслухавши доводи прокурора, відповідача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 24 серпня 2023 року наказом директора Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради № 38-к «Про звільнення [PERSON] » звільнено [PERSON] , вчителя початкових класів Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради, 24 серпня 2023 року за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з тим, що [PERSON] після закінчення щорічної основної відпустки була відсутня на робочому місці з 14 серпня 2023 року до 23 серпня 2023 року та не надала пояснень щодо її відсутності на робочому місці (а.с. 41). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2024 року в справі № 751/7213/23 позовні вимоги [PERSON] до Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задоволено частково. Наказ Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради № 38-к від 24 серпня 2023 року «Про звільнення [PERSON] » - скасовано. Поновлено [PERSON] на посаді вчителя початкових класів Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради з 24 серпня 2023 року. Стягнуто з Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 64759 гривень, визначений без утримання податків, зборів, інших обов`язкових платежів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді вчителя початкових класів Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради з 24 серпня 2023 року. У задоволенні решти вимог - відмовлено. Стягнуто з Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. Стягнуто з Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с. 42-49). На виконання вказаного судового рішення наказом директора Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради № 3-к від 25 січня 2024 року «Про поновлення на посаді [PERSON] » [PERSON] поновлено на посаді учителя початкових класів з 24 серпня 2023 року (а.с. 74). Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 червня 2024 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, збільшено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнутого з Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради на користь [PERSON] , з 64759 грн. до 69939 грн. 72 коп. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та в частині розподілу судових витрат - скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради, Управління освіти Чернігівської міської ради про стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради на користь [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди та 45 грн. 09 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Стягнуто з Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради на користь держави 2152 грн. 07 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 227 грн 23 коп. недоплаченого судового збору при зверненні до суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду - залишено без змін. Стягнуто з Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради на користь [PERSON] 74 грн. 94 коп. та на користь держави 1610 грн 40 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 50-65). На виконання вказаного судового рішення Управлінням освіти Чернігівської міської ради перераховано на рахунок [PERSON] , відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», 56301 грн. 47 коп.; призначення платежу: середній заробіток на користь [PERSON] згідно із рішенням суду № 751/7213/23 від 04 червня 2024 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 4197 від 20 червня 2024 року (а.с. 71). Також, Управлінням освіти\~Чернігівської міської\~ради сплачено\~податок з\~доходів найманих\~працівників та військовий збір,\~утриманий із\~середнього заробітку на користь [PERSON] згідно з рішенням суду № 751/7213/23 від 04 червня 2024 року в сумі 12589 грн. 15 коп. та 1049 грн. 10 коп., про що свідчать копії платіжних інструкцій № 4220 та № 4221 від 20 червня 2024 року (а.с. 72, 73). Відповідно до пункту 1.1. Положення про управління освіти Чернігівської міської ради, затвердженого рішенням Чернігівської міської ради від 28 січня 2021 року № 4/VIІІ-4 (далі - Положення), управління освіти Чернігівської міської ради є виконавчим органом міської ради. Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, має право відкривати і закривати рахунки у територіальних органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України і власним найменуванням, відповідні штампи та бланки (пункт 1.2. Положення). Згідно із пунктом 1.6. Положення Управління утримується за рахунок коштів міського бюджету міста Чернігова. До основних завдань Управління відноситься, зокрема, реалізація державної політики у сфері загальної середньої, дошкільної, позашкільної і професійної (професійно-технічної) освіти; утримання та розвиток закладів освіти комунальної форми власності та закладів професійної (професійно-технічної) освіти, які знаходяться на території міста, забезпечення матеріально-технічної бази на рівні, достатньому для виконання вимог державних стандартів, ліцензійних умов провадження освітньої діяльності у сфері освіти, вимог чинного трудового законодавства України, оплати праці педагогічних та інших працівників, охорони праці, безпеки життєдіяльності, пожежної безпеки тощо (пункти 2.1.1., 2.1.5. Положення). Відповідно до пунктів 2.2.2., 2.2.18. Положення Управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю, дотриманням установчих документів закладів освіти; вносить пропозиції щодо обсягів бюджетного фінансування закладів освіти, які перебувають у комунальній власності, аналізує їх використання. Є головним розпорядником бюджетних коштів, які виділяються з місцевого бюджету на утримання закладів загальної середньої, дошкільної, позашкільної та професійної (професійно-технічної) освіти. Управління укладає контракти та переукладає їх на новий термін відповідно до чинного законодавства України із керівниками комунальних закладів загальної середньої освіти, закладів професійної (професійно-технічної) освіти, фінансування яких здійснюється з міського бюджету міста Чернігова, щодо яких Управління є визначеним органом управління; здійснює призначення, звільнення, преміювання, накладення стягнень, надання відпусток, направлення у відрядження керівників комунальних закладів дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, закладів професійної (професійно-технічної) освіти, фінансування яких здійснюється централізованої бухгалтерії, з міського бюджету міста Чернігова, працівників господарчої групи, вчителів-логопедів логопедичних пунктів, щодо яких Управління є визначеним органом управління; сприяє наданню педагогічним працівникам державних гарантій, передбачених чинним законодавством України, вживає заходів до соціального захисту, охорони життя, здоров?я педагогічних працівників, спеціалістів, які беруть участь в освітньому процесі, учнів (вихованців) (пункти 2.2.35 - 2.2.37 Положення). Рішенням Чернігівської міської ради № 41/VIII-38 від 10 липня 2024 року «Про перепрофілювання (зміну типу) Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 Чернігівської міської ради Чернігівської області та затвердження Статуту у новій редакції змінено повну назву Чернігівської загальноосвітньої школи 1-III ступенів № 24 Чернігівської міської ради Чернігівської області на Чернігівську гімназію № 24 Чернігівської міської ради (скорочена назва - Чернігівська гімназія № 24); затверджено Статут Чернігівської гімназії № 24 Чернігівської міської ради (далі Статут) в новій редакції, що додається (а.с. 24). Відповідно до пункту 1.1. Статуту Чернігівська гімназія № 24 Чернігівської міської ради є закладом загальної середньої освіти, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Чернігова, створеним відповідно до рішення Чернігівського виконавчого комітету міської ради у 1974 році, зареєстрованим розпорядженням міського голови від 01 лютого 2001 року № 31-р. Засновником Гімназії є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради. Уповноваженим органом засновника є управління освіти Чернігівської міської ради (пункт 1.3. Статуту). Згідно із пунктом 7.5. Статуту директор гімназії призначається і звільняється з посади Уповноваженим органом із дотриманням вимог чинного законодавства. Пунктом 8.3. Статуту визначено, що Уповноважений орган, зокрема, здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю Гімназії, дотриманням цього Статуту. Фінансування Гімназії здійснюється Уповноваженим органом відповідно до чинного законодавства України (пункт 10.1. Статуту). 18 липня 2024 року Чернігівська окружна прокуратура листом № 55-77-6658ВИХ-24 звернулася до Управління освіти Чернігівської міської ради щодо надання інформації (а.с. 38). Листом «Про надання інформації» № 7140-24 від 04 вересня 2024 року Управління освіти Чернігівської міської ради, зокрема, повідомило Чернігівську окружну прокуратуру, що на виконання судових рішень у справі № 751/7213/23 грошові кошти були перераховані на особистий рахунок [PERSON] через територіальні органи Державної казначейської служби України за рахунок бюджетних коштів. Згідно з рішеннями судів дана виплата не є відшкодуванням за вимушений прогул, не відноситься до заробітної плати, а є державною гарантією відповідно\~до статті\~57-1\~Закону України\~«Про освіту»\~та виплачується педагогічним працівникам, які не виконують свої трудові обов?язки, оскільки перебувають за кордоном через початок повномасштабного вторгнення (а.с. 39-40). За положеннями частин першої, другої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із\~частинами третьою,\~четвертою статті\~56\~ЦПК України\~у визначених\~законом випадках\~прокурор звертається\~до суду\~з позовною\~заявою,\~бере участь\~у розгляді\~справ за\~його позовами,\~а також\~може вступити\~за своєю\~ініціативою у\~справу,\~провадження у\~якій відкрито\~за позовом\~іншої особи,\~до початку\~розгляду справи\~по суті,\~подає апеляційну,\~касаційну скаргу,\~заяву про\~перегляд судового\~рішення за\~нововиявленими або\~виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Відповідно до\~частини першої\~статті 26\~Закону Україну\~«Про освіту»\~керівник закладу\~освіти здійснює\~безпосереднє управління\~закладом і\~несе відповідальність\~за освітню,\~фінансово-господарську\~та іншу\~діяльність закладу\~освіти. Повноваження (права і обов`язки) та відповідальність керівника закладу освіти визначаються законом та установчими документами закладу освіти. Згідно з абзацом 3 частини третьої статті 26 Закону Україну «Про освіту» керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень призначає на посаду та звільняє з посади працівників, визначає їх функціональні обов`язки. Відповідно до абзацу 4 частини третьої статті 38 Закону України «Про повну загальну середню освіту» керівник закладу загальної середньої освіти має право призначати на посаду, переводити на іншу посаду та звільняти з посади працівників закладу освіти, визначати їхні посадові обов`язки, заохочувати та притягати до дисциплінарної відповідальності, а також вирішувати інші питання, пов`язані з трудовими відносинами, відповідно до вимог законодавства. Згідно з положеннями статті 3\~КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу (частина четверта статті 136 КЗпП України). Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Згідно із статтею 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих судам у пункті 33 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 частини першої статті 134 та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року), настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. За вказаних обставин, враховуючи викладене та те, що відповідач, як посадова особа, яка видала наказ про звільнення працівника, який у подальшому було скасовано в судовому порядку, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved