Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

[PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~боргу у\~розмірі 128750\~грн,\~а також\~понесених судових\~витрат. Позов мотивовано тим, що відповідачка [PERSON] працювала з 28.02.2023 по 04.11.2024 продавцем непродовольчих товарів в магазині " [INFO] ", власником якого є позивачка [PERSON] . В ході планового переліку товару в магазині " [INFO] " 24.10.2024 була виявлена недостача товару на суму 122000 грн. [PERSON] визнала розкрадання даної суми, про що власноруч написала та підписала розписку від 04.11.2024 про повернення даного боргу протягом шести місяців, тобто до 04.05.2024. В ході контрольного переобліку товарів від 01.11.2024 знову була виявлена недостача товарів на суму 6750 грн. [PERSON] визнала суму розкрадання даної суми, про що власноруч написала та підписала розписку із зобов`язанням виплати. На дату подання позовної заяви [PERSON] не виконала своє зобов`язання та не повернула грошові кошти у розмірі 128750 грн, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2025, позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 26.03.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася. 28 квітня 2025 року до суду надійшла заява від позивачки про розгляд справи за її відсутності (а.с. 40). У разі неявки відповідача згодна на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка до суду повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомила. Заяв, клопотань від неї не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачці та відповідачці були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.02.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір між працівником і фізичною особою (а.с. 20 - 21), відповідно до якого [PERSON] зобов`язана виконувати обов`язки продавця у магазині "Зелена Планета". Трудовий договір розірваний сторонами 04.11.2024 за згодою сторін. Як вбачається з розписки продавця непродовольчих товарів [PERSON] від 01.11.2024 (а.с. 26), вона зобов`язується виплатити недостачу в сумі 6750 грн, яка виникла під час проведення переобліку груп товарів: грунти та цибулі сіянки в кінці її продажу. Згідно з підсумком переліку товарів у магазині "Зелена планета" з 09.11.2023 по 24.10.2024 (а.с. 29 - 30), встановлено недостачу 121984,70 грн, що перенесено у розписку продавця непродовольчих товарів [PERSON] від 04.11.2024 (а.с. 28), згідно якої вона зобов`язується виплатити недостачу в сумі 122000 грн, яка виникла під час проведення переобліку товарів. Зобов`язується виплатити дану суму протягом шести місяців. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість. З огляду на це, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути заборгованість у розмірі 128750 грн. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів, які б спростовували факт складання розписок про визнання заборгованості та зобов`язання її сплатити або доводили повне виконання ним взятих на себе зобов`язань суду не надав За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 128750 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1287,50 грн, факт сплати якого підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 124 від 18.03.2025 (а.с. 13). На підставі наведеного,

Outcome: approved