Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

В березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (ідентифікаційний код юридичної особи 42640371, місцезнаходження: вулиця Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150) заборгованості за договором № 5142599 від 30.12.2021 в розмірі 28520,00 грн; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (ідентифікаційний код юридичної особи 42640371, місцезнаходження: вулиця Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (ідентифікаційний код юридичної особи 42640371, місцезнаходження: вулиця Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» зазначило, що 02.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5142599, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн., з процентами за користування кредитом 3000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та з процентами за користування кредитом протягом поточного періоду, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду та строком кредитування 15 днів, терміном повернення кредиту до 14.01.2022, комісією за надання кредиту 1520,00 грн, що нараховується одноразово за ставкою 19,00 % від суми кредиту за договором. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника. 26.07.2024 між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та ТОВ «МІЛОАН» укладено Договір факторингу №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, у т.ч. до [PERSON] за кредитним договором № 5142599 від 30.12.2021 року. Відповідно до Реєстру боржників від 26.07.2024 до Договору факторингу № 26-07/2024, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5142599 від 30.12.2021 в сумі 28520,00 грн., з яких 8000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 19000,00 грн - заборгованість за відсотками, 1520,00 - заборгованість по комісії за надання кредиту. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив суду не надав. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. В березні 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 надійшла у провадження судді Рижко Г.О. Ухвалою судді від 25.03.2025 року було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/3850/25; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 23.04.2025 на 11:00 год. 23.04.2025 в зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про причини неявки розгляд справи відкладено на 21.05.2025 на 10:00. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористався, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України та шляхом направлення відповідного повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону [NUMBER] , статус повідомлення «Доставлено» 23.04.2025 12:31:42. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5142599, згідно умов якого Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1. Договору). Сума кредиту становить 8000,00 грн (п. 1.2 договору). Кредит надається на 15 днів з 30.12.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 14.01.2022. Відповідно до п. 1.5.1. Договору Комісія за надання кредиту: 1520.00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2., 2.3. цього Договору. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.3.1.2 договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах, а саме: позичальник може збільшити строк кредитування на1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладення цього Договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 40-48). Сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с. 32). Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». До кредитного договору банком долучено паспорт споживчого кредиту № 5142599 та Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МІЛОАН» в редакції від 17.12.2021 (а.с. 68-69, 72-80). В анкеті-заяві на кредит № 5142599 від 30.12.2021 також міститься інформація про суму наданого кредиту, строк кредиту та дату повернення, суму комісії та процентів за користування кредитом, зазначено анкетні дані позичальника та прописано процес оформлення та розгляду заяви 5142599 (а.с. 70-71). Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] , з яким укладено договір № 5142599 від 30.12.2021 ідентифікований ТОВ «МІЛОАН», одноразовий ідентифікатор L13998, дата відправки ідентифікатора позичальнику 30.12.2021 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 81). ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] *98, що підтверджується квитанцією № 1869222391 від 30.12.2021 (а.с. 82). Згідно з Відомостями про щоденні нарахування та погашення за Договором № 5142599, наданого первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 8000,00 грн, а ТОВ «Мілоан» проводив щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами згідно умов Договору, відтак загальна сума заборгованості за кредитом становить 28520,00 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 8000,00 грн, заборгованості за відсотками - 19000,00 грн, заборгованісті по комісії - 1520,00 грн (а.с. 12-13). Також, судом встановлено, що 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором про споживчий кредит № 5142599 щодо відповідача (а.с. 15-34). На виконання умов вказаного договору факторингу, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» сплатило ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 3310395,81 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 26.07.2024 № 448090005 (а.с. 35). Відповідно акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, реєстру боржників до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 та витягу з додатку 3 до Договору факторингу договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28520,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за тілом, 19000,00 грн - сума заборгованості за відсотками та 1520,00 грн - сума заборгованості за комісією (а.с. 36-39, 49-51). Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором № 5142599 від 30.12.2021, станом на 11.03.2025 у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 28520,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за тілом, 19000,00 грн - сума заборгованості за відсотками та 1520,00 грн - сума заборгованості за комісією (а.с. 14). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Частиною 3 ст. 10, ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першою ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд робить висновок, що 30.12.2021 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Договору про споживчий кредит № 5142599. [PERSON] будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Кредитний договір було укладено в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Суми, які підлягають стягненню, повністю відповідають умовам Договору про споживчий кредит та строку його дії, з урахуванням пролонгації кредитного договору. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Тому, позов суд задовольняє. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що понесені ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн, підтверджуються матеріалами справи, а саме: Договором № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 (а.с. 57-59), прас-листом АО «Лігол Ассістанс» (а.с. 60-61), заявкою на надання юридичної допомоги № 242 від 01.02.2025 (а.с. 63), витягом з Акту № 5 про надання юридичної юридичної допомоги від 28.02.2025 (а.с. 64). Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Разом з тим, суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. Суд зазначає, що від відповідача не надходило відповідних клопотань або заперечень щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, або інших заперечень. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Враховуючи наведене, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved