Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання матері\~дитини,\~посилаючись на\~те,\~що вони\~з відповідачем\~проживали однією\~сім`єю без\~реєстрації шлюбу\~та є\~батьками малолітніх\~дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що вона не має власного доходу, що підтверджує відомостями з Державного реєстру ФОП про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого податку та військового збору станом на 31.03.2025. Оскільки на теперішній час відповідач матеріальної допомоги позивачу не надає, позивач вимушена звернутись до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як матері дитини, у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] ; всі судові витрати по розгляду справи покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, справу розглянути за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, відповідно до якої позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідно із ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до акту про спільне проживання КП «ЖКС «Хмельницький» від 25 березня 2025 року [PERSON] проживає зі своїми малолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 8, 9 ст.7\~СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст.\~18\~СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Положеннями ст. 91 СК України передбачено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Так, відповідно до ч. 2 даної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ними їхньої дитини відповідно до ч.2, 4 ст.84 та ст.86 цього кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.\~79\~СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 02.10.2023 року, відповідно до довідки №220 від 19.08.2024 року. Враховуючи те, що діти проживають разом з позивачем, суд погоджується з доводами позивача, що у неї виникло право на отримання аліментів від відповідача на утримання, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. За таких обставин, враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача, як матері дитини, у розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Статтею 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (постанова від 17 жовтня 2014 року№10) вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень, на підтвердження чого надала договір про надання правової допомоги №17/03 від 21.03.2025 року, рахунок-фактуру №17/03-2 від 21.03.2025 року, акт наданої правової допомоги до Договору №17/03 від 27.05.2025 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів задоволено, з врахуванням позиції відповідача про повне визнання позову, то вказана сума витрат на правову допомогу підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved