Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» за допомогою електронної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 39831,78 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 22 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) № 22.05.2024-100001138, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 15000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22 травня 2024 року, строком на 140 днів. Дата повернення кредиту 08 жовтня 2024 року. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом усього строку, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми Кредиту на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту -20% від суми кредиту та дорівнює 3000 грн. Розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Згідно п. 3.1 Договору визначено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності та встановлено, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Згідно п. 4.3 Договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодаця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 08 квітня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 39831,78 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000 грн, по процентам в розмірі 16800,00 грн, комісія 531,78 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 7500 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 22.05.2024-100001138 від 22 травня 2024 року в зазначеному розмірі та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір. Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи та призначено судове засідання. Також, за клопотанням позивача судом було витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію чи емітувалась (видавалась) банківська картка № [NUMBER] хх-хххх-1315 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), інформацію про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] хх-хххх-1315 за 22.05.2024 року. Відповідач [PERSON] 22 квітня 2025 року направила до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що не визнає позовні вимоги, так як позивач не надав доказів видачі кредиту, а надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Щодо стягнення комісії відповідач вважає, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними. Також, відповідач вказує, що вона є дружина військовослужбовця і таким чином правовідносини, що виникли також регулюються ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Так, на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2024 року в Україні запроваджено військовий стан у зв`язку з збройною агресією російської федерації проти України. Відповідач вказує, що її чоловік [PERSON] призваний на військову службу, наразі виконує обов`язок по захисту Вітчизни, а тому на неї, як дружину військовослужбовця штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Тому, відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог та зменшити проценти за користування кредитними коштами. 29 квітня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якого вважає доводи відповідача необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги. До початку розгляду справи по суті 15 травня 2025 року представник ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» відповідно до ч.2 ст. 49 ЦПК України подав заяву про зменшення позовних вимог, яку просив прийняти до розгляду, згідно з якою у зв`язку з тим, що [PERSON] є дружиною військового службовця ТОВ «Споживчий центр» зменшує позовні вимоги і просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №22.05.2024-100001138 від 22 травня 2024 року в розмірі 15531,78 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн та комісії в розмірі 531,78 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження із постановленням заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, заяв чи клопотань до суду не направляла. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в письмовій формі у вигляді електронного документа укладено договір надання грошових коштів у позику № 22.05.2024-100001138, який створений та підписаний згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Законом України «Про електронну комерцію» - одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору Е741. Вказаний договір укладений на підставі пропозиції ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії) № 22.05.2024-100001138, яка прийнята позичальником (акцепт) 22 травня 2024 року в межах Закону України «Про електронну комерцію». Прийнявши пропозицію, відповідачка підтвердила, що однозначно та безумовно прийняла (акцептувала) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 22.05.2024-100001138 (кредитної лінії), з якими попередньо ознайомилася. Згідно з п.п. 2, 3, 4 акцепту кредитного договору № 22.05.2024-100001138 від 22 травня 2024 року, який відповідачкою підписано одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі 15000,00 грн строком на 140 днів з дати його надання. Пунктами 5, 8 акцепту визначено період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня його надання, процентна ставка фіксована незмінна в розмірі 1% за 1 день користування кредитом. Відповідно до п. 6.1 (оферти) позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця. Пунктом 9.1 оферти передбачена відповідальність позичальника, а саме: у разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6 кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку). Заявкою кредитного договору №22.05.2024-100001138 (кредитної лінії) передбачено графік платежів (п. 9), за яким розраховано загальні розміри платежів, проценти у складі чергового платежу, розмір комісії, розмір платежу з сумами кредиту у складі чергового платежу та дати платежів. Строк кредиту, згідно п.п. 3, 4 кредитного договору, становить 140 днів з дати його надання, дата повернення 08 жовтня 2024 року. Пунктом 7,13 сторонами узгоджено і комісію за надання кредиту 20 % від суми кредиту, яка дорівнює 3000,00 грн, а також неустойку 150 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-1315. Відповідно до квитанції ID 2465623845, за договором №22.05.2021-100001138 22 травня 2024 року перераховано 15000,00 на картку [NUMBER] *15. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року за клопотанням позивача, було витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію чи емітувалася (видавалась) банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а також інформацію про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] за 22.05.2024 року. Як встановлено з витребуваних доказів, наданих АТ КБ «Приватбанк», на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано картку № [NUMBER] та згідно виписки по даному рахунку 22 травня 2024 року на дану картку проведене зарахування коштів в сумі 15000,00 грн. ID платежу 2465623845. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, №22.05.2024-100001138 від 22 травня 2024 року, наданим позивачем, заборгованість [PERSON] становить 15000 грн. по основному боргу, 16800,00 грн. по процентах за період по 22 травня 2024 року по 08 жовтня 2024 року, 531,78 грн комісія, 7500,00 грн неустойка, а всього 39831,78 грн. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Із матеріалів справи встановлено, що кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. В порушення умов укладеного кредитного договору № 22.05.2024-100001138 від 22 травня 2024 року, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором позивачем ТОВ «Споживчий центр», розмір якої згідно розрахунку заборгованості складає становить 15000 грн. по основному боргу, та 16800,00 грн. по процентах за період по 22 травня 2024 року по 08 жовтня 2024 року, 531,78 грн комісія, 7500,00 грн неустойка, а всього 39831,78 грн. Представником позивача ТОВ «Споживчий центр» направлено до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України ТОВ «Споживчий центр» зменшує позовні вимоги і просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №22.05.2024-100001138 від 22 травня 2024 року в розмірі 15531,78 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту та комісії. Відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів погашення кредиту в строки, визначені договором, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №22.05.2024-100001138 від 22 травня 2024 року у розмірі 15531,78 грн. Доводи відповідача [PERSON] у поданому відзиві про відсутність доказів видачі кредитних коштів спростовуються витребуваними судом за клопотанням позивача доказами у АТ КБ «Приватбанк», згідно яких на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано картку № [NUMBER] та згідно виписки по даному рахунку 22 травня 2024 року на дану картку проведене зарахування коштів в сумі 15000,00 грн. ID платежу 2465623845, виплата кредиту ТОВ Споживчий центр. Таким чином, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, з огляду на принципи обов`язковості договору, презумпцію правомірності правочину, змагальності та диспозитивності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором №22.05.2024-100001138 від 22 травня 2024 року у розмірі 15531,78 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн та комісії в розмірі 531,78 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved