Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

13 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 15 липня 2019 року та 11 листопада 2020 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитні договори № 95478085000 та № 96972492000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до договорів, банк надає позичальнику кредит для особистих потреб, а позичальник зобов`язується одержати його та повернути разом із процентами та платою за користування кредитом. За умовами яких позичальник отримав фінансові кредити на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути кредити та сплатити відсотки, у порядку та на умовах, визначених договорами. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27 квітня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Супреріум» було укладено договір факторингу № 206, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» передає ТОВ «ФК «Суперіум» за плату належні йому права вимоги, та згідно Реєстру Боржників від 27 квітня 2021 року Таким чином, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитними договорами, а саме: № 95478085000 від 15 липня 2019 року на суму 6\~155,16 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6\~155,16 грн.; № 96972492000 від 11 листопада 2020 року на суму 37\~097,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 37\~097,00 грн. У зв`язку з чим зазначені суми, а також судові витрати в розмірі 2\~422,40 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» не з`явився, звернувся до суду з заявою, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те,\~що відповідачбув належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, дійшов наступного висновку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, 15 липня 2019 року між АТ «Укрисббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 95478085000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» надало відповідачу кредит у сумі 19\~740,00 грн., строком на 24 місяців, тобто до 17 серпня 2020 року, із процентною ставкою в розмірі 0,00001 % річних. Згідно з п. 3.10 договору, сторони погодили, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмір 7,00001% річних такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати встановленого у договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Розмір ануїтетного платежу становить 823,00 грн. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватися щомісячно до 15 числа (включно) згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до договору) (п.п. 3.7, 3.8 договору). Кредит надавався відповідачу для особистих потреб в сумі 19\~740,00 грн. на придбання товару шляхом оплати банком з позичкового рахунку позичальника платіжних документів ТОВ «Комфі Трейд» на рахунок отримувача, що відкритий в АТ «Укрсиббанк» (п.п. 3.3. договору). Відповідно до п. .1. Договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування ним відповідно до умов цього договору і правил. 15 липня 2019 року відповідач підписав анкету-заяву на надання споживчого кредиту, відповідно до якої відповідач просить надати АТ «Укрсиббанк» споживчий кредит на строк 24 місяців в сумі 19\~800,00 грн., перший внесок 2 500,00 грн. Також, просить надати йому додатковий кредит - кредитну картку з наступними умовами, максимальна сума ліміту додаткового кредиту 8 000,00 грн., максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 55 % річних від фактично використаної суми додаткового кредиту. Строк дії ліміту кредитування 24 місяці (з можливістю подовження на новий строк за рішенням Банку). Також, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 15 липня 2019 року. Надання ПАТ «Укрсиббанк» відповідачу кредитних коштів на суму 19\~740,00 грн. підтверджується випискою за кредитним договором за період з 15.07.2019 року по 27.04.2021 рроку. Крім того, судом встановлено, що 11 листопада 2020 року між АТ «Укрисббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 96972492000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» надало відповідачу кредит у сумі 37\~097,00 грн., строком на 24 місяців, тобто до 11 листопада 2022 року, із процентною ставкою в розмірі 0,00001 % річних. Згідно з п. 3.10 договору, сторони погодили, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмір 7,00001% річних такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором та починає нараховуватися на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати встановленого у договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Розмір ануїтетного платежу становить 1\~546,00 грн. з моменту укладення договору до 11.01.2022 року. З 12.01.2022 року розмір ануїтетного платежу становить 2\~659,00 грн. Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватися щомісячно до 11 числа (включно) згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до договору) (п.п. 3.7, 3.8 договору). Кредит надавався відповідачу для особистих потреб в сумі 36\~647,00 грн. на придбання товару шляхом оплати банком з позичкового рахунку позичальника платіжних документів ТОВ «Комфі Трейд» на рахунок отримувача, що відкритий в АТ «Укрсиббанк» та 450,00 грн. надавалось на оплату комісії за надання Довідок про стан розрахунків за кредитними зобов`язаннями за Договором (п.п. 3.3. договору). Відповідно до п.2.1. Договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування ним відповідно до умов цього договору і правил. 11 листопада 2020 року відповідач підписав анкету-заяву на надання споживчого кредиту від, відповідно до якої відповідач просить надати АТ «Укрсиббанк» споживчий кредит на строк 24 місяців в сумі 37\~097,00 грн., перший внесок 0,00 грн. Також, просить надати йому додатковий кредит кредитну картку з наступними умовами, максимальна сума ліміту додаткового кредиту 50 000,00 грн., максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 60 % річних від фактично використаної суми додаткового кредиту. Строк дії ліміту кредитування 24 місяці (з можливістю подовження на новий строк за рішенням Банку). Також, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 11 листопада 2020 року. Надання ПАТ «Укрсиббанк» відповідачу кредитних коштів на суму 37\~097,00 грн. підтверджується випискою за кредитним договором за період з 11.11.2020 року по 27.0.2021 року. У порушення умов вказаних Договорів, відповідач [PERSON] зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим 27 квітня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» було укладено Договір факторингу № 206, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Суперіум» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за Договорами № 95478085000 від 15 липня 2019 року та № 96972492000 від 11 листопада 2020 року, укладеними між АТ «Укрсиббанк» та відповідачем [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 370 від 27 квітня 2021 року щодо оплати суми фінансування під відступлення прав вимоги на суму 539\~440,91 грн. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № б/н від 27.04.2021 року до Договору факторингу № 206 від 27.04.2021 року, TOB «ФК «Суперіум»» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами, а саме: № 95478085000 від 15 липня 2019 року на суму 6\~155,16 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6\~155,16 грн.; № 96972492000 від 11 листопада 2020 року на суму 37\~097,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 37\~097,00 грн. Судом встановлено, що 21 грудня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» направило на адресу відповідача [PERSON] досудові вимоги № 95478085000/23-1 та № 96972492000/23-1 про сплату заборгованості за кредитним договором № 95478085000 від 15.07.2019 року в розмірі 6\~155,16 грн. та за кредитним договором № 96972492000 від 11.11.2020 року в розмірі 37\~097,00 грн., які останнім на теперішній час не виконані. Відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договорами, у зв`язку з чим станом на 27 квітня 2021 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 43\~252,16 грн., з яких: - за кредитним договором № 95478085000 від 15 липня 2019 року в розмірі 6\~155,16 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 6\~155,16 грн.; - за кредитним договором № 96972492000 від 11 листопада 2020 року в розмірі 37\~097,00 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 37\~097,00 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо виконання зобов`язань за договором позики та кредитними договорами. Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Згідно\~ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір. У визначені\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в\~ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 202\~ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За приписами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2\~ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як вже зазначалося, Договори між сторонами було укладено в письмовій формі. Як встановлено\~вище, 27 квітня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» було укладено Договір факторингу № 206, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Суперіум» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за Договорами № 95478085000 від 15 липня 2019 року та № 96972492000 від 11 листопада 2020 року, укладеними між АТ «Укрсиббанк» та відповідачем [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 370 від 27 квітня 2021 року щодо оплати суми фінансування під відступлення прав вимоги на суму 539\~440,91 грн. За приписами пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~статті 1077 ЦК\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга\~статті 516 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № б/н від 27.04.2021 року до Договору факторингу № 206 від 27.04.2021 року, TOB «ФК «Суперіум»» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитними договорами, а саме: № 95478085000 від 15 липня 2019 року на суму 6\~155,16 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6\~155,16 грн.; № 96972492000 від 11 листопада 2020 року на суму 37\~097,00 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 37\~097,00 грн. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). При цьому, матеріали справи не містять доказів відсутності заборгованості за основним боргом або часткового її погашення відповідачем за вищевказаними договорами, у зв`язку з чим позовні вимоги обґрунтовані та належними доказами підтверджені. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~виключне право\~оцінки доказів\~належить суду,\~який має\~оцінювати докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved