Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача\~\~ [PERSON] \~на користь ТОВ «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» заборгованість за кредитним договором №2002108 від 27.02.2020 у розмірі 24500 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позов обґрунтовано обставинами: 27.02.2020 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН»,\~ [PERSON] \~подала Заявку на отримання кредиту №2002108. ТОВ «МІЛОАН» направило відповідачу електронним повідомленням(SMS)одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит №2002108 від 27.02.2020. Таким чином, [PERSON] уклала договір про споживчий кредит №2002108 від 27.02.2020 з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 гривень. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, 09.10.2020 згідно з умовами Договору відступлення прав вимоги №03/10, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 2002108 від 27.02.2020 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. 24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит №2002108 від 27.02.2020. Згідно з додатком № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 24500 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн; заборгованість за відсотками - 13500 грн; заборгованість за комісією - 1000 грн; заборгованість за пенею - 0 грн. Позиція відповідача У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 19.03.2025 позовна заява отримана судом. 24.03.2025 судом отримано відповідь про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 24.03.2025 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.03.2025 ухвалою суду постановлено залишити позовну заяву без руху. 04.04.2025 на виконання ухвали надійшла заява про усунення недоліків. 21.04.2025 у перший робочий день судді після відпустки постановлено ухвалу про продовження розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем. Судом встановлено, що 27.02.2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2002108, шляхом подачі Анкети-заяви на отримання кредиту, який укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС товариства та підписаний позичальником електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Згідно з п.1.2. договору сума кредиту становить 10000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 30 днів з 27.02.2020 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 28.03.2020 року. Відповідно до п.2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Даним Договором були визначені основні умови кредитування, а саме: комісія за надання кредиту\~1000 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом\~4500 грн, що нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,50% від фактичного залишку за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки\~фіксована. До договору додано графік розрахунків, який підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до платіжного доручення № 15840455 від 27.02.2020, ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на рахунок [PERSON] 10000,00 грн. Пункт 2.3 Договору передбачає, що продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних(базових)умовах. Для продовження строку кредитування на пільгових умовах, Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Згідно з Відомостями про щоденні нарахування та погашення за період з 27.02.2020 по 27.05.2020 встановлено, що Договір №2002108 від 27.02.2020 неодноразово було пролонговано. Водночас підстав для такої пролонгації суд не вбачає, адже відповідачем не були сплачені ні комісія, ні відсотки за користування кредитом. В той час як п. 2.3.2. Договору визначає, що волевиявлення Позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14. Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п.2.5 Договору. 09.10.2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір відступлення прав вимоги №03/10, відповідно до якого до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача. 24.01.2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» укладено договір факторингу №1/15, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» перейшло право вимоги за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, а відповідно ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло право вимоги до відповідача. Згідно з Додатком до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2002108 від 27.02.2020 становить 24500 грн. Згідно з Відомостями про щоденні нарахування та погашення (розрахунок заборгованості) за період з 27.02.2020 по 27.05.2020 заборгованість відповідача 24500 грн, із них сума заборгованості за тілом кредиту 10000 грн, сума заборгованості за процентами 13500 грн, заборгованість за комісією 1000 грн. Разом з цим, суд не бере до уваги період нарахування процентів за кредитним договором після закінчення строку кредитування, а саме після 28.03.2020, адже для пролонгації кредитного договору на тих самим умовах у позикодавця не було підстав. Тому, суд враховує заборгованість відповідача за відсотками лише в межах строку кредитування, а саме з 27.02.2020 по 28.03.2020, що становить 4500 грн. Представником позивача вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме 02.11.2024 на адресу відповідача направлено досудову вимогу, в якій вказано, що станом на 02.11.2024 заборгованість за кредитним договором №2002108 від 27.02.2020 становить 24500 грн та повідомлено щодо необхідності сплати заборгованості у строк до 02.12.2024. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Судові повістки та копія ухвали про відкриття провадження від 24.03.2025 направлялись судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача, але були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Щодо форми правочину та його змісту. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1\~ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.\~626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом\~шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України\~договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 1054 Цивільного кодексу України-за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями\~1046,\~1048 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Щодо виконання зобов`язання. За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст.\~526,527,530 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Приписами ч. 2\~ст. 615 ЦК України визначено: одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ч.1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо відступлення права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 (постанова від 05.04.2023) вказує, що у випадку порушення позичальником обов`язку з повернення кредиту, регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Тобто, регулятивна норма статті 1048 ЦК України переходить в охоронну статтю 625 ЦК України, які не можуть бути застосовані одночасно. У свою чергу стаття 625 ЦК України визначає міру відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Разом з тим, якщо закінчився строк кредитування чи кредитор пред`явив вимогу про дострокове повернення усієї суми заборгованості у порядку передбаченому статтею 1050 ЦК України, то позичальник не отримує від кредитора блага у випадку відстрочення погашення кредиту, а тому і не повинен сплачувати проценти передбачені статтею 1048 ЦК України. У свою чергу очікування кредитора на отримання плати за кредит поза межами домовленостей з відстрочення платежу/платежів не можуть вважатися легітимними так як кредитор може зловживати своїми правами та затягувати з поверненням кредиту в примусовому порядку, щоб отримати більшу винагороду за свої послуг. Таким чином, після закінчення строку кредитування право кредитора на проценти передбачені статтею 1048 ЦК України припиняється. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77\~ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3статі 89\~ЦПК України\~визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач погодився з умовами Кредитного договору № 2002108 від 27.02.2020, про що свідчить наявність електронного підпису\~одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. Також встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Останній не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки та комісію за користування такими коштами\~не сплатив, заборгованість погашена не була. Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Також встановлено судом набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором кредиту № 2002108 від 27.02.2020. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він в електронному режимі підписував Кредитний договір, отримував кредитні кошти та користувався ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надав. Водночас, суд вважає безпідставним стягнення заборгованості за відсотками поза межами строку кредитування, адже відповідачем не були сплачені ні комісія, ні відсотки за користування кредитом, тобто не були вчинені дії щодо погашення заборгованості, а тому підстави для пролонгації відсутні. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими в межах вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, за комісією та за відсотками в межах строку кредитування. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 гривень підтверджується платіжною інструкцією №571 від 04.04.2025 року. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 15500 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1526,11 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 24500 грн., а задоволено 15500 грн., тобто на 54 % (15500 грн х 100 % /24500 = 63 % ). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 1526,11 грн судового збору (2422,40 х 63 %/100%). Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути понесені позивачем витрати на правничу правову допомогу у розмірі 3780,00 грн (6000 х63%/100%).

Outcome: partial