Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи підставність позову тим, що вони із відповідачем є батьками дітей, які проживають біля неї та перебувають на її утриманні. Відповідач, всупереч визначених законодавцем обов`язків, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча є фінансово спроможним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 04.03.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] (а.с. 3,4). Статтею 180 ч.1 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Відповідно до довідки №1669 від 27.02.2025 виданої Липовецькою міською радою (а.с.6), адреса проживання дітей зареєстрована з матір`ю в [ADDRESS] . Отож позивач наділена правом на звернення до суду із даним позовом. Пункти 1, 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище як платника аліментів так і дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо стану здоров`я дітей чи відповідача, підтвердження матеріального стану таких осіб. У відповідності з ч 1 ст. 183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Правилами ст.141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, у тому числі щодо її утримання. Обов`язок щодо доведеності обставин вказаних у позові чи відзиві визначено ст.76, 77, 81 ЦПК України та покладено на сторін. Вирішуючи питання щодо можливості батька надавати матеріальну допомогу неповнолітнім дітям, суд враховує, що відповідач не надав відзиву у межах визначеного судом строку. При цьому, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості нести аліментний обов`язок до справи не надав. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх дітей, які слід стягувати із відповідача, суд враховує встановлені вище обставини, можливість надання матеріальної допомоги обома батьками, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України, та вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дітям у спосіб обраний позивачем, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З огляду на викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, тому його слід стягнути із відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене та

Outcome: approved