Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 23.08.1998 вона перебуває з відповідачем в шлюбі, від якого мають спільних дітей: повнолітню дочку [PERSON] , повнолітнього сина [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вона, відповідач та їхній малолітній син проживають разом, однак участі в матеріальному утриманні дитини чоловік бере нерегулярно та в недостатньому розмірі, а син перебуває на її повному матеріальному утриманні, яке їй самостійно важко забезпечити, так як вона не працює, перебуває на обліку в управління праці та соціального захисту населення та отримує соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд на сина [PERSON] в розмірі 8044,70 грн., інших доходів не має. Зазначає, що відповідач працевлаштований та отримує заробітну плату, має стабільний, регулярний дохід. Крім того посилається на те, що у зв`язку з наявними у малолітнього сина захворювання та необхідністю здійснювати за ним догляд вона перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення і постійно здійснює догляд за сином, а відповідач жодної участі у її матеріальному утриманні в зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю не бере. Посилаючись на\~те,\~що відповідач,\~будучи працездатним,\~ухиляється від\~належного утримання\~сина та\~її,\~просить суд\~стягнути з\~відповідача на\~свою користь\~аліменти на\~утримання дитини\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~та в\~розмірі 1/6 доходу щомісячно на її утримання до досягнення сином повноліття. Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 31.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, та роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Вказаною ухвалою витребувано відомості про місце роботи та заробітну плату відповідача. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~ \~ \~ \~ Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні з свідоцтва про одруження шлюб серії [NUMBER] свідоцтв про народження серій [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] встановлено, що сторони у справі перебувають в шлюбі з 23.08.1998 та їхнє подружжя має трьох дітей, двоє з яких на даний час є повнолітніми. В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач, відповідач та їхній малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживають разом, однак відповідач участі в матеріальному утриманні дружини та дитини не бере. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК\~України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3196 гривні. Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 18 років, яким є син сторін у справі становить по 3196 грн. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 \~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів позовної заяви встановлено, що, будучи батьком малолітнього [PERSON] , [PERSON] його належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням сина не надав. Таким чином, загальний розмір утримання сина від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в його утриманні. Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час його належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати сина, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та ним таких доказів не надано. Окрім того судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також відсутність у відповідача інших утриманців, а також те, що відповідач працевлаштований в ПрАТ "ВІПЦЕМ", де протягом вересня 2024 року - січня 2025 року отримав заробітної плати загальним розміром 242668,32 грн., що в середньому становить 48533,66 грн. в місяць Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. В судовому засіданні встановлено, що син сторін у справі [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідність віком до 18 років, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітет Острозької міської ради Рівненської області та отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю з надбавкою на догляд згідно з Законом України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" на сина [PERSON] та здійснює догляд за дитиною на постійній основі, опікується сином. Водночас, відповідач не надав доказів утримання ним дружини. отже суд приходить до висновку, що відповідач будь-яку участь в матеріальному утриманні дружини, яка проживає з дитиною з інвалідністю не надає, хоча має можливість це робити, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою, працевлаштований та отримує дохід. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 24.03.2025, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Також, за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. На підставі ст.84, 180-184, 188, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved