Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Заліщицької міської ради Тернопільської області, до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Заліщицька центральна міська лікарня Заліщицької міської ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Представник позивача в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 21.03.2024 року у справі №597/344/24 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілими. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202421115000001 від 01.01.2024 року щодо [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Зазначене рішення Заліщицького районного суду від 21.03.2024 року в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 29.03.2024 року. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 01 січня 2024 року близько 09 години 30 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2102», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався дорогою Т2016 сполученням «Бучач-Товсте-Заліщики» в напрямку смт.Товсте Чортківського району Тернопільської області. Рухаючись у вказаному напрямку, між населеними пунктами с.Поділля та с.Ангелівка Чортківського району Тернопільської області [PERSON] , порушуючи вимоги п.1.5. Правил дорожнього руху «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3. "б" Правил дорожнього руху «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; та п.10.1 Правил дорожнього руху «Перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху», які виразились у тому, що [PERSON] , керуючи вищезазначеним транспортним засобом, під час руху не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, відволікся від керування та змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу ліворуч, виїхавши на ліве (зустрічне), по напрямку його руху, узбіччя, де допустив зіткнення з деревом. Внаслідок зіткнення пасажирка [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм лівої лобної долі головного мозку, субдуральної гематоми лівої лобно-скроневої-тім`яної ділянки, рани в ділянці правої надбрівної дуги, закритої травми грудної клітки з переломами 5, 6, 7, 8 ребер справа та 4, 5, 6, 7 зліва, перелому грудини, забою серця, двобічного малого пневматорексу. Зазначені ушкодження не супроводжувались небезпечними для життя явищами, але потягли довготривалий розлад здоров`я і, за цією ознакою, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради з 01.01.2024 року по 10.01.2024 року. Відповідно до інформації КНП «Заліщицька ЦМЛ» №01.5-03/510 від 05.03.2025 року та довідки вартості лікування [PERSON] , [INFO] , жительки с.Слобідка Чортківського району Тернопільської області, яка з 01.01.2024 року по 10.01.2024 року знаходилася на стаціонарному лікуванні 9 ліжко-днів у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії 3 ліжко-дні та у хірургічному відділенні 6 ліжко-днів, вартість лікування за 9 ліжко-днів становила 21373 гривень 89 копійоки, з яких: 20219 гривень 11 копійок кошти Національної служби здоров`я України та 1154 гривні 78 копійок кошти місцевого бюджету. Таким чином, відповідно до положень Конституції України право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб`єктів. В умовах воєнного стану, забезпечення належного фінансування системи охорони здоров`я, її матеріальне забезпечення набуває першочергового значення для належного виконання закладами охорони здоров`я своїх функцій. Водночас, невідшкодування витрат на лікування потерпілих від злочинів суперечить зазначеній меті. Невідшкодування витрат, здійснених за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , негативно впливає на фінансування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів та інтересів територіальної громади. Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву у справі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник Бучацької окружної прокуратури Голоден Діана Іванівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити позов керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Заліщицької міської ради Тернопільської області, до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Заліщицька центральна міська лікарня Заліщицької міської ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Представник позивача Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник позивача\~Заліщицької міської\~ради Тернопільської\~області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги керівника Бучацької\~окружної прокуратури\~в інтересах\~держави в\~особі Національної\~служби здоров`я\~України,\~Заліщицької міської\~ради Тернопільської\~області,\~третя особа\~без самостійних\~вимог на\~стороні позивача\~ Комунальне\~некомерційне підприємство\~Заліщицька центральна\~міська лікарня\~Заліщицької міської\~ради про\~відшкодування витрат,\~понесених закладом\~охорони здоров`я\~на стаціонарне\~лікування потерпілого\~від злочину, визнав повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Комунальне некомерційне підприємство Заліщицька центральна міська лікарня Заліщицької міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, з позовними вимогами згідний. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.05.2025 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали\~ цивільної справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, \~ суд вважає,\~ що позовна заява керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Заліщицької міської ради Тернопільської області, до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Заліщицька центральна міська лікарня Заліщицької міської ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом установлено, що 21.03.2024 року у справі №597/344/24 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілими. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202421115000001 від 01.01.2024 року щодо [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Зазначене рішення Заліщицького районного суду від 21.03.2024 року в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 29.03.2024 року. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 01 січня 2024 року близько 09 години 30 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2102», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався дорогою Т2016 сполученням «Бучач-Товсте-Заліщики» в напрямку смт.Товсте Чортківського району Тернопільської області. Рухаючись у вказаному напрямку, між населеними пунктами с.Поділля та с.Ангелівка Чортківського району Тернопільської області [PERSON] , порушуючи вимоги: п.1.5. Правил дорожнього руху «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3. "б" Правил дорожнього руху України «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; та п.10.1 Правил дорожнього руху України «Перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху», які виразились у тому, що [PERSON] , керуючи вищезазначеним транспортним засобом, під час руху не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, за відсутності перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, відволікся від керування та змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу ліворуч, виїхавши на ліве (зустрічне), по напрямку його руху, узбіччя, де допустив зіткнення з деревом. Внаслідок зіткнення пасажирка [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з забоєм лівої лобної долі головного мозку, субдуральної гематоми лівої лобно-скроневої-тім`яної ділянки, рани в ділянці правої надбрівної дуги, закритої травми грудної клітки з переломами 5, 6, 7, 8 ребер справа та 4, 5, 6, 7 зліва, перелому грудини, забою серця, двобічного малого пневматорексу. Зазначені ушкодження не супроводжувались небезпечними для життя явищами, але потягли довготривалий розлад здоров`я і, за цією ознакою, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Заліщицька центральна міська лікарня» Заліщицької міської ради з 01.01.2024 року по 10.01.2024 року. Відповідно до інформації КНП «Заліщицької ЦМЛ» №01.5-03/510 від 05.03.2025 року та довідки вартості лікування [PERSON] , [INFO] , жительки с.Слобідка Чортківського району Тернопільської області, яка з 01.01.2024 року по 10.01.2024 року знаходилася на стаціонарному лікуванні 9 ліжко-днів: у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії 3 ліжко-дні та у хірургічному відділенні 6 ліжко-днів, вартість лікування за 9 ліжко-днів становила 21373 гривні 89 копійок, з яких: 20219 гривень 11 копійок кошти Національної служби здоров`я України та 1154 гривні 78 копійок кошти місцевого бюджету. Прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності є актом, що свідчить про припинення кримінально-правового відношення між особою, яка вчинила злочин, і державою. Водночас, звільнення від кримінальної відповідальності не свідчить про виправдання особи, оскільки кримінальне провадження припиняється з нереабілітуючих для особи підстав. Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим не є реабілітуючою підставою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні правопорушення. Така правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі\~№ 345/2618/16-к. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення прокурором не заявлявся, в добровільному порядку вказані кошти не відшкодовані. Таким чином, суд вважає доведеними обставини щодо вчинення відповідних винних дій відповідачем [PERSON] . V. Оцінка суду Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст.76, 77 ЦПК України). Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на станціонарне лікування потерпілої від злочину. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Цивільним кодексом\~України ( далі\~ЦК України). Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/99 від 08.04.99 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей\~6,\~7,\~13\~та\~143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦПК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. У відповідності до ч.2\~ст.1192 Цивільного кодексу України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною ч.4\~ст.1193 Цивільного кодексу України\~передбачено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоду завдано вчиненням злочину. Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, Законом України № 2347-ІХ від 01.07.2022 внесено зміни до ч.3 ст.1206 Цивільного кодексу України, де передбачено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно з п.3\~ постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Крім цього, п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 17.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зі змінами визначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілій [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалась у КНП «Заліщицька ЦМЛ» і наявна вина останнього, яка встановлена ухвалою суду, а відповідачем [PERSON] в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілої, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення у сумі 21373 гривні 89 копійок, з яких для зарахування до державного бюджету витрат на лікування потерпілої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягає сума у розмірі 20219\~гривень 11\~копійок та до місцевого бюджету 1154 гривні 78 копійок. Враховуючи зазначене, заподіяна шкода має стягуватися з відповідача [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги керівника Бучацької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Заліщицької міської ради Тернопільської області, до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Заліщицька центральна міська лікарня Заліщицької міської ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 21373 гривні 89 копійок, є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. VI. Щодо розподілу судових витрат \~ \~Відповідно до\~п.12\~ч.3\~ст.2\~ЦПК України\~до основних\~засад цивільного\~судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що їх слід покласти на відповідача, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved