Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 6 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, у якому народилось двоє дітей.На даний час, старший син є повнолітнім та проживає окремо, а малолітній проживає разом з заявницею за адресою її реєстрації. В шлюбі\~було придбано\~спільне майно,\~а саме:\~квартира [ADDRESS] .Однак,\~подружнє життя\~не склалось\~і шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] \~розірвано рішенням\~Франківського районного\~суду м.\~Львова від\~4\~березня 2024\~року.Причиною розірвання шлюбу була поведінка [PERSON] , а саме те, що протягом останніх років спільного проживання [PERSON] неодноразово вчиняв насильство щодо неї та дітей, ображав та принижував її у присутності дітей, неодноразово її бив і з цих підстав притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Окрім того, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. 27 квітня 2025 року [PERSON] приблизно о 20 год. 50 хв. перебував за адресою свого проживання у квартирі [ADDRESS] , вживаючи там алкогольні напої. В цей час до вказаної квартири повернулась [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] . [PERSON] розбив рамку з фотографією заявниці, наслідком чого було скло, яке хаотично розкидано по всій квартирі. [PERSON] сказала синові вийти з квартири, щоб не травмувався і витягнула телефон та намагалась сфотографувати наслідки вказаного, на що [PERSON] відреагував агресивно, а саме виражався в її адрес нецензурною лайкою, принижував та ображав, намагався забрати телефон, а коли вона не віддавала, почав її бити. На ці крики зайшов син, зробив батькові зауваження і в цей час вона втекла з квартири. [PERSON] переслідував її до сходової клітки і вже на вулиці вона викликала працівників поліції по телефону. Через деякий час приїхав поліцейський патруль, і вони всі разом піднялись до квартири, де [PERSON] продовжував вживати алкоголь. Коли [PERSON] повернулась разом з поліцією до квартири, він відчинив двері квартири зі зброєю та сказав, що працівників поліції до квартири не пустить, однак впустив її. Вона взяла свої та дитячі речі і покинула помешкання, оскільки переживала за безпеку свою та дитини. Після цього поліцейські викликали підмогу, що відбувалась далі, вона не знає. Внаслідок таких систематичних насильницьких дій у [PERSON] розвинулась фонова тривожність, страхи, безсоння, часті головні болі, в результаті чого погіршилась якість повсякденного життя, не почувається у безпеці з огляду на постійний страх його присутності, боїться за своє життя та здоров?я, а також за дитину. Також, зважаючи на постійні погрози [PERSON] прийти на роботу до неї, не може повноцінно займатись своєю професійною діяльністю. На даний час, [PERSON] продовжує переслідувати [PERSON] через мережу інтернет, використовуючи соціальні мережі та всі доступні месенджери, застосовуючи СМС та ММС повідомлення, електронні листи, тощо. Маючи на меті уберегти себе від вказаних проявів домашнього насильства та усунути наслідки, [PERSON] у жовтні 2023 року звернулась за допомогою до ГО «Жіночі перспективи» та отримує психологічну допомогу, оскільки в результаті домашнього насильства спостерігається значне зниження рівня якості життя (згідно з критеріями BOO3), а саме: часта втома, фізичний дискомфорт, апатія, депресивні думки. Просить видати обмежувальний припис у вигляді заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) [PERSON] , а саме у квартирі [ADDRESS] . Обмежити [PERSON] спілкування з [PERSON] , [INFO] , шляхом заборони на побачення без присутності матері [PERSON] чи працівників органу опіки та піклування. Заборонити [PERSON] наближатися на менше ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) (квартира [ADDRESS] ), [PERSON] . Заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видати строком на шість місяців. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 26.05.2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила. Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Заінтересована особа будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, у судове засідання не з`явився, відзиву або заяви про відкладення розгляду справи не подав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.\~350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заявника та заінтересованої особи на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви та за згодою представника заявниці, який був присутній в судовому засіданні під час розгляду заяви по суті. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до положень глави 13 Розділу IV\~ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п. п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника- це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.\~3\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), рідні брати і сестри. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. За змістом ч.2 ст.26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно вимог ч.3 ст.26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, від 30 січня 2020 року у справі № 545/744/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 сформульовано правову позицію про те, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. При розгляді справи встановлено, що 6 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у відповідності до вимог чинного законодавства Вибранівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, про що складено актовий запис № 1. Відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , яке видане 3 листопада 2006 року Корницькою сільською радою Самбірського району Львівської області, актовий запис № 9 та Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , яке видане 31 жовтня 2017 року Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис N? 461\~ [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З Витягу з реєстру територіальних громад №2025/005617421 та №2025/005558623 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Договору купівлі - продажу квартири від 3 вересня 2013 року, який виготовлено на нотаріальному бланку серії ВІК N? 635194 та посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Баб?як Г. Я, гр.. [PERSON] передала, а гр. [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер 8865020 від 3 вересня 2013 року, який надано приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Баб?як Г. Я. передбачено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно Технічного паспорту на приватизовану квартиру (будинок), який виготовлено 22 липня 2003 року Обласним КП ЛОР «БТІ та ЕО» квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, житловою площею 18,5 к.м. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 березня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Постановою Головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лодинською Оксаною Іванівною винесено постану про відкриття виконавчого провадження ВП № 73858738 від 17 січня 2024 року про про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 жовтня 2023 року до досягнення дітьми повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01 травня 2025 року, яка виконана державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Левицьким А. О. в межах ВП N? 73858738 від 01 травня 2025 р. (оригінал документу знаходиться у [PERSON] ) загальна заборгованість складає 62 761 грн., сплачено 0 грн. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2024 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 4 січня 2024 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за те що 10 жовтня 2023 року о 19:20 год. за місцем свого проживання: [ADDRESS] , вчинив відносно своєї дружини [PERSON] домашнє насильство, а саме фізичне та психологічне насильство, які полягали у словесних образах, звинуваченнях, погрозах фізичною розправою, хапання за руки, ляпасах, штовханнях, чим завдав фізичного болю та психологічних страждань, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода фізичному та психологічному здоров?ю [PERSON] , відбувалося в присутності неповнолітнього сина [PERSON] , та якому такими діями могла бути заподіяна шкода психічному здоров?ю. Окрім того, 11 жовтня 2023 року о 00:25 год. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] протягом строку термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА N? 023168, АА N? 023167 від 10.10.2023 року, який прийшов за адресою проживання потерпілої особи, чим порушив заходи застосовані до нього, а саме перебував в місці проживання особи чи в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] . Постановою Франківського районного суду м. Львова від 15.11.2024 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме за те, що 15 вересня 2024 року близько 16 год. 30 хв. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вчинив відносно колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, залякував, шарпав за одяг, внаслідок чого завдав шкоди фізичному та психологічному здоров?ю потерпілої. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2024 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: 25 жовтня 2024 року близько 20 год. 50 хв. [PERSON] за адресою свого проживання: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим спричини шкоду її психологічному здоров?ю. З довідки № 79 від 16 травня 2025 року, яка видана ГО «Жіночі перспективи» вбачається, що [PERSON] у жовтні 2023 року звернулась за допомогою до ГО «Жіночі перспективи», більше року отримує безоплатну правничу та психологічну допомогу щодо захисту та подолання наслідків домашнього насильства. Відповідно до висновку психолога, який складено 14 травня 2025 року [PERSON] 14.05.2025 [PERSON] звернулась за повторною психологічною консультацією. Під час повторно обстеження виявили підвищену тривожність, симптоми депресивного стану, страх за своє життя, психоемоційний стрес, що може бути результатом пережитих стресів психо-травмуючих впливів щодо неї зі сторони її чоловіка [PERSON] , [INFO] . В результаті домашнього насильства у [PERSON] спостерігається значне зниження рівня якості життя (згідно з критеріями BOO3), а саме: часта втома. фізичний дискомфорт, апатія, депресивні думки. З огляду на існуючі проблеми та пророблену роботу ймовірно буде ще необхідно 13-15 сесій. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] надсилав на номер телефону заявниці текстові повідомлення образливого характеру. Відтак,\~суд дійшов\~висновку,\~що з\~боку [PERSON] мало місце домашнє насильство, а саме його форма психологічне насильство, яке знайшло свій прояв у словесних образах, погрозах, які спрямовані на обмеження волевиявлення [PERSON] , що викликали у неї побоювання за свою безпеку, спричинили підвищену тривожність, симптоми депресивного стану, страх за своє життя, психоемоційний стрес та завдали шкоди психічному здоров`ю особи. За наведених обставин, суд вважає, що ризики повторного вчинення щодо заявниці психологічного або фізичного насильства з боку [PERSON] є реальними. Його дії носять системний характер, за що він притягувався неодноразово до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Заявниця з приводу поведінки [PERSON] неодноразово зверталася в органи поліції та на даний час має обгрунтовані підстави побоюватися за власну безпеку. Відповідно, суд вбачає за необхідне видати обмежувальний припис з метою захисту постраждалої від домашнього насильства та для попередження можливого повторного застосування до неї насильства з боку [PERSON] . Зважаючи на оцінені в судовому засіданні докази, беручи до уваги позицію сторін, суд вважає, що наявні підстави для застосування до [PERSON] заборони строком на 4 місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) [PERSON] ,\~а саме\~у квартирі\~ [ADDRESS] ; наближатися на менше ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) (квартира [ADDRESS] ), роботи (будинку [ADDRESS] ), [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв?язку особисто і через третіх осіб, задоволивши заявлені вимоги частково. На переконання суду, видача обмежувального припису забезпечить дієвий, ефективний та невідкладний захист заявниці від домашнього насильства, буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства та саме такий строк на даний час є достатнім для виконання обмежувальним приписом захисної та превентивної функції. Аналогічна позиція викладена у\~постанові Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19. Згідно з правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19), обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях. Як зазначив Верховний Суд у постанові від\~26 вересня 2019 року притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою\~статті 173-2 КУпАП\~) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Проте, суд дійшов висновку, що такі заходи доцільно застосувати на чотири місяці, а не на шість, як просить заявниця. Суд визначає такий строк дії обмежувального припису і вважає його достатнім та співмірним за конкретних обставин справи, адже\~з огляду на надані суду докази застосування обмежувального припису на такий тривалий термін як 6 місяців носитимуть непропорційний та надмірний характер для заінтересованої особи. Водночас, приймаючи рішення в частині заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) [PERSON] ,\~а саме\~у квартирі\~ [ADDRESS] ; наближатися на менше ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) (квартира [ADDRESS] ), суд враховує, що така квартира перебуває у приватній власності [PERSON] . При цьому з матеріалів справи вбачається, що квартиру було придбано під час шлюбу, а відтак така є спільною сумісною власністю подружжя. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом №2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Оцінюючи пропорційність втручання у право власності [PERSON] , суд бере до уваги той факт, що квартира, в якій проживає заявниця та заінтересована особа перебуває у спільній сумісній власності, тобто вони мають рівні права на таке нерухоме майно. Однак, [PERSON] неодноразово допустив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини, що спричинило неможливість проживання їх разом у такій квартирі, а тому, суд вважає, що буде легітимним втручання у право власності [PERSON] , яке є порційним встановленим судом ризикам домашнього насильства. Що стосується вимоги про обмеження [PERSON] спілкування з [PERSON] , [INFO] , шляхом заборони на побачення без присутності матері [PERSON] чи працівників органу опіки та піклування, суд вважає необхідним зазначити наступне. По-перше, суд вважає суперечливими вимоги заяви у цій частині, оскільки такі прямо суперечать вимогам заяви, які вже задоволені судом, про заборону заінтересованій особі наближатися та спілкуватися із заявницею. По-друге, суд вважає не доведеним факт домашнього насильства [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . По-третє, на думку суду, якщо заявник вважає, що батько не виконує, або неналежним чином виконує батьківські обов`язки, то такий спір щодо участі (чи обмеження участі) батька у вихованні дитини повинен вирішуватися між сторонами органом опіки і піклування або в судовому порядку у позовному провадженні з врахуванням вимог сімейного законодавства з цих питань (ст.ст.\~158,\~159,\~162,\~164 СК України) та залученням органу опіки і піклування, який уповноважений надавати висновки із цих питань, як того вимагає ч.ч. 4-5\~ст. 19 СК України. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, а саме: вчинення домашнього насильства за, що протягом останнього року кривдника було притягнено неодноразово до адміністративної відповідальності, звернення до ГО Центр «Жіночі перспективи» та за психологічною допомогою до психолога, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». З урахуванням наведеного та встановлених при розгляді справи обставин суд дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial