Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У жовтні 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулась [PERSON] з позовом до Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з нерухомого майна. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка прийняла спадщину після смерті батька - [PERSON] . Під час оформлення спадщини з`ясувалось, що на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , було накладено арешт на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2002 року у справі № 1176-2002, якою був забезпечений позов. Арешт був внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Сьомою київською державною нотаріальною конторою 01 жовтня 2004 року за записом № 1345661. На момент подання цього позову до суду незавершених виконавчих проваджень щодо спадкодавця не існує. Наявність вказаного арешту на квартиру унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину та обмежує права позивача як співвласника цього нерухомого майна. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.12.2024 у справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою від 30.01.2025 до участі у справі було залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.01.2025 первісного відповідача Дарницький відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) замінено на належного відповідача - [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.04.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. У судові засідання 30.04.2025 та 14.05.2025 з`явилась позивачка. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направлені відповідачу судові повістки повернулись до суду з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач відзив на позовну заяву не надав, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався. 10.02.2025 від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] та [PERSON] , надійшли заяви, якими вони просять розглянути справу за їх відсутності та ухвалити рішення за наявними в матеріалах справи документами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, з урахуванням згоди позивача на ухвалення заочного рішення у справі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. У судовому засіданні позивачка підтримала свій позов. Зазначила, що в процесі оформлення спадщини, яку вона прийняла після смерті батька [PERSON] , [INFO] , що на квартиру [ADDRESS] частка якої належала її батьку, в межах цивільної справи № 1176-2002, що розглядалась Дарницьким районним судом м. Києва, накладено арешт на підставі ухвали від 20 лютого 2002 року, якою був забезпечений позов у цій справі. Про наявність цієї справи їй нічого раніше не було відомо. Тільки наразі вона дізналась, що 11 вересня 2006 року у вказаній справі було ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до її батька [PERSON] , [PERSON] задоволено частково та стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача майнову шкоду у розмірі 36 725,00 грн та моральну шкоду 5 000,00 грн. Питання щодо скасування забезпечення позову цим рішенням не вирішено. Проте, на сьогодні відсутні виконавчі провадження, відкриті щодо боржника [PERSON] . Відтак, враховуючи дату ухвалення вказаного рішення, а також відсутність виконавчих проваджень, позивачка вважає, що до її батька відсутні будь-які майнові претензії зі сторони [PERSON] . Крім того, позивачка зауважила, що її батьку належала тільки частина вказаної квартири, придбаної ним в порядку приватизації з іншими трьома співвласниками, однією з яких є також і позивачка, тому судом безпідставно було накладено арешт на всю квартиру. Отже, наявність незнятого арешту на квартиру перешкоджає їй оформити у встановленому порядку спадкові права, а також порушує її права як співвласника цієї квартири. Відтак, просить зняти арешт, накладений на квартиру на підставі ухвали Дарницького місцевого суду м. Києва від 20 лютого 2002 року у справі № 1176-2002 та зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 1345661 від 01 жовтня 2004 року Сьомою київською державною нотаріальною конторою. Суд, заслухавши пояснення позивача, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (прізвище до шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] (прізвище до шлюбу - [PERSON] ) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької районної державної адміністрації м. Києва 26.07.1999 за № 1217. Відповідно до відомостей, наданих КП КМР «КМ БТІ» листом від 30.06.2023 КВ-2023 № 18016, право власності на вказану квартиру в рівних долях зареєстровано за вищевказаними співвласниками. Ухвалою Дарницького місцевого суду м. Києва від 20.02.2002 у справі № 1176-2002 за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення коштів, стягнення матеріальної та моральної шкоди у якості забезпечення позову накладено арешт на майно відповідача в межах суми заявленого позову, а саме: на квартиру [ADDRESS] ; на майно, яке знаходиться у вказаній квартирі; на автомобіль ГАЗ 2705, державний номерний знак [NUMBER] . Виконання ухвали в частині накладення арешту на квартиру доручено Сьомій державній нотаріальній конторі м. Києва. Згідно із відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 01.10.2004 за реєстраційним № 1345661 Сьомою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Дарницького місцевого суду м. Києва від 20.02.2002 зареєстровано арешт на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2006 у справі № 2-1274/06 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково та стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача майнову шкоду у розмірі 36 725,00 грн, моральну шкоду 5 000,00 грн та судові витрати у розмірі 1 724,11 грн. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання дійсною угоди оренди автомобіля ГАЗ-2705, державний номерний знак [NUMBER] та стягнення суми 30 250,00 грн орендної плати - відмовлено. Питання щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дарницького місцевого суду м. Києва від 20.02.2002, у вказаному рішенні не вирішено. Згідно із листом Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.09.2024 № 146635, станом на 17.09.2024 виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Відповідно до інформації, наданої Восьмою київською державною нотаріальною конторою у листі від 23.05.2023 № 476/02-14, вказаною нотаріальною конторою 23.05.2023 було заведено спадкову справу № 143/2023 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкоємцем, який прийняв спадщину є [PERSON] . Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої статі 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-264c13. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 2 постанови від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (мас речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на те посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] накладений арешт. Арешт на спадкове майно, був накладений на підставі ухвали Дарницького місцевого суду м. Києва від 20.02.2002 у справі № 1176-2002 про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про повернення коштів, стягнення матеріальної та моральної шкоди. Питання щодо скасування заходів забезпечення позову у рішенні суду, яким закінчено розгляд вказаної цивільної справи, не вирішено. Відповідно до п. 4 ст. 368 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення Дарницьким районним судом м. Києва від 11.09.2006 у справі № 2-1274/06 якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копію документів, які підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову. Судом встановлено, що на даний час виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не здійснюються, а відтак потреби в арешті не існує. Наявність обтяження (арешту) квартири перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті її батька, а також перешкоджає позивачу у здійсненні нею права власності на спадкове майно. Крім того, накладення арешту на всю квартиру у той час, коли відповідач у цивільній справі № 2-1274/06 був власником лише частки квартири, порушує права інших співвласників квартири, у тому числі позивачки. Також, суд враховує, що позивачка не може звернутися до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову на підставі ст. 158 ЦПК України, оскільки не є учасником цивільної справи, в межах якої був забезпечений позов шляхом накладення арешту на квартиру. Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що підстав для існування арешту на даний час не існує, а наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. За таких підстав, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved