Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року в сумі 7\~242,80 гривень, покликаючись на невиконання відповідачами обов`язку щодо сплати житлово-комунальних платежів. Відповідно до\~протоколу автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~07\~січня 2025\~року таку\~передано на\~розгляд судді\~Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 09 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в якому просить у задоволенні позову відмовити, покликаючись, що їхня квартира від`єднана від системи центрального опалення; у будинку відсутнє теплопостачання місць загального користування, їхня квартира знаходиться на горищі, яке ніколи не опалювалось; жодних договірних зобов`язань із позивачем вони не укладали; вважає нарахування позивача неправильними та такими, що не відповідають принципам соціальної справедливості, громадської рівності та основам норм майнового права. Представником позивача Бокало Т.А. подано пояснення, в яких зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, нарахування здійснене згідно з вимогами чинного законодавства. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4\~ст.263 ЦПК України). За приписами ст.ст.319,\~322,\~382\~ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Як регламентовано ст.ст.1, 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначенні для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 463/6799/18 зробив висновок, що положення щодо договірного характеру спірних правовідносин закріплені у частині перші\~статті 12 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», за яким надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. \~За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.901 ЦК України). У порядку п.1 ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як регламентовано ст.ст.1,\~5,\~9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо); Плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання\~інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та\~поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Плата за\~абонентське обслуговування\~нараховується у\~відповідності до\~ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Виходячи із приписів ч.6\~ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання (ч.6\~ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). У силу вимог п.п.14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої\~наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Судом встановлено,\~що відповідачі\~є співвласниками\~квартири [ADDRESS] ,\~де і\~зареєстроване їх\~місце проживання,\~що підтверджується: довідкою № 9 від 29 листопада 2024 року; відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру від 08 січня 2025 року та даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15 квітня 2025 року. Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку відповідачів надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що підтверджується актом № 2587 від 04 лютого 2016 року, складеним між ЛКП «Житловик-С» та ЛМКП «Львівтеплоенерго», за яким у приміщенні елеватора за адресою: [ADDRESS] встановлено вузол обліку теплової енергії на опалення; експлуатаційну перевірку вузла обліку теплової енергії (ВОТЕ) проведено 08 вересня 2024 року (чинна до 08.06.2025), про що свідчить відповідний акт від 08 вересня 2021 року. Для здійснення\~оплати за\~надані послуги\~з централізованого\~опалення відкритий\~особовий рахунок\~№ [NUMBER] . У квартирі відповідачів установлено індивідуальне опалення, що визнається сторонами та у порядку ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Договір про надання послуг із централізованого опалення між сторонами не укладався. Водночас Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 463/6799/18 виснував, що обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з ч.1 ст.11 ЦК України, за якою цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. \~Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. З наведеного суд відхиляє доводи відповідачів щодо відсутності договірних зобов`язань як підставу звільнення від сплати житлово-комунальних послуг. Позивач, покликаючись на неналежне виконання відповідачами обов`язку із оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, долучає розрахунок заборгованості, за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року, у розмірі 7\~242,80 грн, з яких: послуги з опалення\~місць загального користування у сумі 1 453,94 грн; загальнобудинкові витрати на опалення у сумі 5\~065,91 грн; плата за абонентське обслуговування в сумі 652,86 грн; 70,00 грн корекція. Надаючи оцінку такому розрахунку, суд зазначає наступне.. Згідно з актом, складеним 30 січня 2022 року комісією у складі голови ОСББ «Енергетична» Коця В,І. директора Управлінської компанії «Ідеал» Бордіяна В., головного інженера УК, мешканців будинку як з ЩО так із АО, обстежила житловий будинок [ADDRESS] , на предмет функціонування внутрішньобудникових систем опалення, а також опалення місць загального користування та допоміжних приміщень. При обстеженні встановлено будинок 3-поверховий з чотирисхильним дахом з червоної дахівки, цегляний, один з 9-ти подібних житлового комплексу вулиці, збудованих у 1928 1929 роках за проектом відомого краківського архітектора В.Новаковського, 1-підїзд із загальною сходовою кліткою. Система теплопостачання будинку проведена ще у 1953р., до того часу використовувалось пічне опалення у квартирах (оскільки у кожному будинку була запроектована власна котельня в підвалі), про що свідчить наявність великої кількості димарів. Існуюча система опалення централізована, однотрубна з нижніми розподільчими магістралями, прокладення у 1953 році. Опалення в будинок [ADDRESS] подається від ТЕЦ-І. Будинок обладнаний вузлом обліку теплової енергії. Згідно дозвільних документів від системи центрального опалення відключено 4 квартири за №.№: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та нежитлові підвальні приміщення ФОП [PERSON] та майстерні ( [PERSON] ), які обладнані автономними системами опалення. Горище будинку зайняте квартирами, згідно дозволів ЛМР. Сходова клітка в будинку (МЗК) не опалюється і труби опалення по сходовій не проходять, оскільки проектом будинку опалення сходової клітки не передбачено. Інших місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень в даному будинку Відповідно до листа ОСББ «Енергетична» № 6 від 26 лютого 2025 року у будинку [ADDRESS] відсутнє централізоване гаряче водопостачання. Забезпечення гарячої води здійснюється мешканцями квартир самостійно за допомогою індивідуальних систем нагріву. У місцях загального користування та допоміжних приміщеннях будинку відсутнє опалення. Наведене свідчить про відсутність у житловому будинку [ADDRESS] опалення місць загального користування, унаслідок чого суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем плати за опалення місць загального користування в розмірі 1\~453,94 гривень. Така житлово-комунальна послуга як опалення місць загального користування позивачем не надається, відповідно у відповідачів відсутній обов`язок сплачувати за неотриману послугу. Натомість на відповідачів, як на власників майна квартири, покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 712/13294/23), відповідачі не звільнені від оплати послуг функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та абонентського обслуговування з постачання теплової енергії,\~оскільки такі\~послуги належать\~до інженерного\~(технічного)\~обладнання житлового\~будинку та\~є його\~невід`ємною\~частиною. Суд бере до уваги правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18, про те, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Особа, якій належить квартира (нежитлове приміщення) зобов`язана нести витрати з теплопостачання, утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку. Указаним спростовуються твердження відповідачів щодо відсутності правових підстав щодо нарахування їм плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення з абонентським обслуговуванням. Судом установлено, що відповідачами належним чином не здійснювалася оплата за надані житлово-комунальні послуги та згідно з розрахунком позивача заборгованість за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення з абонентським обслуговуванням становить 5\~788,86 грн (7\~242,80-1453,94). За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.\~Відповідачами наведений розрахунок заперечено, проте доказів його неправильності не надано, власного контррозрахунку не проведено. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Наведені законодавчі положення та фактичні обставини справи свідчать, що відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті житлово-комунальних платежів, суд частково погоджується із аргументами сторін. Відтак позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення заборгованості в солідарному порядку (ст.541 ЦК України). У порядку\~ст.141 ЦПК України\~на відповідачів слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~420,15 грн, пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed