Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 18 вересня 2009 року був зареєстрований шлюб між ним і [PERSON] та видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 18.09.2009 за актовим записом №1224. [INFO] від спільного подружнього життя у них народилися доньки: [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 04.07.2012 за актовим записом №1176, та [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 04.07.2012 за актовим записом №1175. [PERSON] та [PERSON] тривалий час не проживають однією сім`єю, відповідачка не цікавиться життям своїх доньок, діти проживають з батьком та знаходяться повністю на його утриманні. [PERSON] повністю самоусунулася від виховання та догляду дітей, не цікавиться їхнім станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не допомагає матеріально, діти позбавлені материнської любові та ласки, тепла та уваги. З моменту залишення дітей у позивача матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала і не надає по цей час, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі, тобто не дбає про їхнє нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Діти не отримують від матері жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2025/002214690 від 14.02.2025. Його доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають з батьком, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2025/002215755 від 14.02.2025 та Витягом з реєстру територіальної громади №2025/002216244 від 14.02.2025. Відповідно до довідки № 50 від 14.02.2025 виданої в.о. директора Білоцерківського природничо-математичного ліцею-гімназії № 16 ім. М.О. Кириленка Білоцерківської міської ради Київської області, позивач бере активну участь у шкільному житті своїх дітей, приводить та забирає дітей зі школи, спілкується з педагогами, сприяє в отриманні достатніх і високих результатів в навчанні. Відповідно до договору купівлі-продажу 23/50 частин житлового будинку, серія та номер 2787, виданого 06.11.2013 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелуденко Оленою Віталіївною та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 3253218 від 06.11.2013, позивач має на праві приватної власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача в період з 01.08.2024 по 14.02.2025 сума зарахувань становила 269 960.79 грн, таким чином він має достатнє матеріальне забезпечення для утримання дітей. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої сімейним лікарем Лабик І.А . КНП Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» [PERSON] , [INFO] , здоровий. Відповідно до заяви [PERSON] від 14.02.2025, позивач та діти проживають у будинку його батьків, мати дітьми не цікавиться та вихованням не займається, ухиляється від спілкування з родиною. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але вже достатньо довгий період часу проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.01.2025. Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки покладені на відповідачку законом. Вихованням та утриманням доньок займається позивач, ним створені всі умови для нормального розвитку дітей. Відповідачка повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє до дітей батьківської любові, уваги та турботи, її поведінка негативно впливає на дітей. Оскільки, неповнолітні діти проживають разом з позивачем, тому він має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Вказані обставини змушують позивача звернутися до суду з даним позовом, а тому позивач просить суд: позбавити батьківських прав[PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] ,у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2025 і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2025 і до досягнення дитиною повноліття; визначити постійним місцем проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , місце проживання батька [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.42-43). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справу без її участі (а.с.44-45). Представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду клопотання про проведення судового засідання без представника служби. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. 211, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18 вересня 2009 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] та видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] від 18.09.2009 за актовим записом №1224 (а.с. 14). [INFO] від спільного подружнього життя у них народилися доньки: [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 04.07.2012 за актовим записом №1176, та [PERSON] , про що видано свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 04.07.2012 за актовим записом №1175 (а.с. 15, 16). Позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2025/002214690 від 14.02.2025. Його доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають з батьком, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2025/002215755 від 14.02.2025 та Витягом з реєстру територіальної громади №2025/002216244 від 14.02.2025 (а.с. 17,18,19). Відповідно до довідки № 50 від 14.02.2025, виданої в.о. директора Білоцерківського природничо-математичного ліцею-гімназії № 16 ім. М.О. Кириленка Білоцерківської міської ради Київської області, позивач бере активну участь у шкільному житті своїх дітей, приводить та забирає дітей зі школи, спілкується з педагогами, сприяє в отриманні достатніх і високих результатів в навчанні (а.с.21). Відповідно до договору купівлі-продажу 23/50 частин житлового будинку, серія та номер 2787, виданого 06.11.2013 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелуденко Оленою Віталіївною та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 3253218 від 06.11.2013, позивач має на праві приватної власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-25, 26). Відповідно до виписки з карткового рахунку позивача в період з 01.08.2024 по 14.02.2025 сума зарахувань становила 269 960.79 грн, таким чином він має достатнє матеріальне забезпечення для утримання дітей (а.с. 30-35). Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої сімейним лікарем Лабик І.А . КНП Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» [PERSON] , [INFO] , здоровий (а.с. 22). Відповідно до заяви [PERSON] від 14.02.2025, позивач та діти проживають у будинку його батьків, мати дітьми не цікавиться та вихованням не займається, ухиляється від спілкування з родиною (а.с. 20). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але вже достатньо довгий період часу проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01.01.2025 (а.с.27-28,29). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідач [PERSON] не цікавиться розвитком дітей, їх здоров`ям та харчуванням. Мати не виявляє щодо дітей материнської турботи. Фактично відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та матеріального забезпечення своїх дітей. Малолітні діти повністю перебувають на вихованні та утриманні батька, останній дбає про них, забезпечує усім необхідним. Указані обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно дітей батьківські обов`язки покладені на відповідачку законом. Вихованням, доглядом та утриманням дітей займається позивач, яким створені всі умови для нормального розвитку дітей. Відповідачка повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє до дітей любові, уваги та турботи. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8, 10 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судом встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком - позивачем у справі за однією адресою, а тому [PERSON] , відповідно до вимог ст. 165 СК України, має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] . За таких обставин та з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав, щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , оскільки встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дітей, піклуванням про їх всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дітей. Відповідачем [PERSON] не надано до суду доказів, які спростовують наведені позивачем факти. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Аналогічна позиція виражена і в абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, у якому вказано, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За таких обставин та відповідно до вимог ст. 166 СК України суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частці всіх видів її заробітку (доходу) кожній, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України). Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За таких обставин, з урахуванням викладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки це відповідає інтересам малолітніх дітей сторін, а також проти цієї вимоги не заперечує відповідач. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 3633,60 гривень (1211,20 грн. за три вимоги немайнового характеру) судового збору на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved