Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 28.05.2024-100003070. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 14000,00 грн, строком на 140 днів з дати його надання, а саме до 14.10.2024, процентна ставка фіксована незмінна - 1,0 % за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 2800,00 грн. Проте, відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 20.02.2025 року у розмірі 40008,16 грн, з яких 14000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17500,00 заборгованість за процентами, 1648,16 грн комісія, 6860,00 - неустойка. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, направила до суду відзив, у якому просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову. 24.03.2025 представник позивача направив відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 28.05.2024 року [PERSON] підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку кредитного договору № 28.05.2024-100003070 (кредитної лінії), за умовами якої [PERSON] надано кредит у сумі 14000 грн (п. 2), строком на 140 днів (п.3), з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,0% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (п.5). Договір укладено в електронній формі та підписано\~ [PERSON] \~шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е552. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.\~ Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання\~ електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Стосовно тверджень представника відповідача щодо неотримання відповідачем кредитних коштів, суд зазначає наступне. Згідно квитанції, на катку № [NUMBER] , 04.05.2024 направлено грошові кошти в сумі 14000,00 грн надійшли на її картковий рахунок. Отже, твердження відповідача повністю спростовуються доказами наданими позивачем. Таким чином, факт укладення кредитного договору (оферти) між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Згідно з наданою довідкою розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним Договором становить 40008,16 грн, з яких 14000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17500,00 заборгованість за процентами, 1648,16 грн комісія, 6860,00 неустойка. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд зауважує, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач отримавши від позивача кредитні кошти в розмірі 14000,00 грн повернув їх у встановлений договором строк та сплатив відсотки у встановленому договорі розмірі за користування кредитними коштами, тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 14000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 17500,00 заборгованості за процентами, 1648,16 грн комісії підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6860,00 грн неустойки, суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24.02.2022 і по теперішній час в Україні діє воєнний стан. У зв`язку з цим, нарахування позивачем неустойки в сумі 6860,00 грн є безпідставним, тому позов в частині їх стягнення до задоволення не підлягає. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі\~2422,40 грн\~та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі про стягнення\~40008,16 грн. Суд, задовольняючи позов частково, та стягуючи з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 33148,16 грн., вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 2007,00 грн. (33148,16х2422,40:40008,16).

Outcome: partial