Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» - Лановий Євген Миколайович звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовом до в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 13.04.2021 №100938991 в розмірі 22450 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.04.2021 між відповідачем та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН», кредитодавець) був укладений Договір про споживчий кредит №100938991 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав від кредитодавця кредит в сумі 5000 грн на картковий рахунок, на умовах платності та зворотності. Кредитний договір укладений в електронній формі через офіційний вебсайт ТОВ «МІЛОАН» та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, отриманим ним на фінансовий номер, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», та має силу договору, який укладений в письмовій формі. 08.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») укладено договір відступлення прав вимоги №04Т, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступив ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором. В подальшому, 24.01.2022 між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» було укладено договір факторингу №1/15, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступив позивачу права вимоги до відповідача за Кредитним договором. Таким чином позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором. Оскільки відповідач не виконала умови Кредитного договору, в наслідок чого утворилась заборгованість в сумі 22450 грн, з яких: 50000 грн заборгованість за тілом кредиту; 16500 грн заборгованість за відсотками; 950 грн заборгованість за комісією; 0 грн заборгованість за пенею, позивач звернувся з даним позовом до суду. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн та 6000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. Процесуальні дії у справі Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 25.04.2025 набрав чинності Закон України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» відповідно до якого змінено найменування Комінтернівського районного суду міста Харкова на Слобідський районний суд міста Харкова. Представник позивача [PERSON] в судові засідання 28.04.2025 та 20.056.2025 не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 25.04.2025 та 20.05.2025 не з`явився, письмових заяв не надав, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, а саме: рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення на адресу місця реєстрації та проживання. Відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права 13.04.2021 між відповідачем та ТОВ «МІЛОАН» було укладено Договір про споживчий кредит №100938991 (Кредитний договір), відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 5000,00 грн, на умовах строковості, зворотності та платності. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що Кредитний договір з додатками укладений за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) кредитодавця, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, та має силу договору, який укладений в письмовій формі. Перед укладення Кредитного договору кредитодавець надав позичальнику всю переддоговірну інформацію, шляхом розміщення її на офіційному веб-сайті кредитодавця, крім того відповідач письмово підтвердила ознайомлення з умовами кредитування своїм підписом паспорту споживчого кредиту (а.с.32,33). На виконання Кредитного договору кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн на картковий рахунок позивача, що підтверджується копією платіжного доручення 26721285 (а.с.39). Отже, ТОВ «МІЛОАН» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі,\~відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги 08.07.2021 №04Т ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги до відповідача за Кредитним договором (а.с.20-24) 24.01.2022 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступило право грошової вимоги відповідача за Кредитним договором ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», на підставі договору факторингу №1/15, витяг з Додатку до зазначеного договору сформовано 26.02.2025 (а.с.34-36, 11). Відступлення права вимоги відповідає умовам Кредитного договору (п.3.2.6), а також положенням ст.1077, 1080, 1082 ЦК України. В силу вимог ст. 512, 513, 514, 516, 517\~ЦК України\~у зобов`язанні позичальника за Кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» набуло статусу нового кредитора. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, вимоги щодо стягнення тіла кредиту в сумі 5000 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо нарахування відсотків (процентів за користування кредитом) суд дійшов таких висновків. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору кредит надається строком на 15 днів з 13.04.2021 (строк кредитування). Пунктом 2.3 Кредитного договору встановлений порядок пролонгації строку кредитування, який, зокрема, передбачає вчинення певних дій. Водночас позивач не надав доказів продовження строку кредитування, в тому числі на умовах, визначених цим пунктом Кредитного договору. Крім того, визначення в договорі умов автоматичної пролонгації порушує приписи Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін (ст.12 зазначеного закону). А відтак, нарахування відсотків (процентів за користування кредитом) поза строком кредитування є неправомірним. Відповідно до п.1.5.2 Кредитного договору та Додатку №1 до Кредитного договору (Графік платежів) сума відсотків (процентів за користування кредитом), нарахована за період строку кредитування та яка належить до стягнення, становить 1500,00 грн. В стягненні решти суми нарахованих відсотків слід відмовити. Згідно зі ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд також дослідив умови Кредитного договору щодо порядку нарахування процентів у разі прострочення зобов`язань зі сплати заборгованості, в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Так, виходячи з положень п.4.2, 4.3 Кредитного договору, обов`язок позичальника щодо сплати процентів в порядку ст.625 ЦК України настає після відповідної вимоги кредитодавця. Така вимога, зокрема, може бути відображена в Особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена. Суд звертає увагу, що позивач не надав, та в матеріалах справи відсутні докази пред`явлення вимоги щодо сплати процентів після спливу строку кредитування, в порядку ст.625 ЦК України. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, права вимоги за яким перейшло до позивача, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в сумі 7450 грн, з яких 5000,00 грн -тіло кредиту та 1500,00 грн- відсотки, 950 грн - комісія. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до \~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат представник позивача надав Договір №43657029 про надання правової допомоги від 01.11.2024 та Детальний опис робіт (наданих послуг), відповідно до яких загальна сума витрат на правничу допомогу становить 6\~000 грн. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, , тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підставі викладеного, та зважаючи на вимоги ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 4 000 грн.

Outcome: partial