Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з неї заборгованість з оплати послуг за теплопостачання та абонентське обслуговування з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в загальному розмірі 8137,41 грн, а також судові витрати у справі. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , де власником житла є [PERSON] , на ім`я якої відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Проте вчасно та у відповідному розмірі оплата послуг позивача відповідачем не здійснювалась, внаслідок чого наявна заборгованість в розмірі 8137,41 грн, з яких: сума заборгованості за теплову енергію за період з 01.11.2020 по 31.03.2024 6825,04 грн, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2020 по 31.03.2024 1010, 56 грн, інфляційні втрати за період з 01.11.2021 по 23.02.2022 168,70 грн, 3% річних за період 01.01.2021 до 23.02.2022 у сумі 46,11 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на сою користь разом із сумою судового збору 2422,40 грн, поштових витрати 42,00 грн та витрат на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав 35,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Позивач звернувся з даним позовом до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, 19.09.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі. Рішенням Вищої ради правосуддя №2994/0/15-24 від 10.10.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська. \~ \~ \~ \~Актом приймання-передачі справ та документів Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська справу прийнято та 10.04.2025 здійснено її автоматизований розподіл між суддями. Ухвалою від\~11.04.2025\~справу прийнято\~до провадження\~та вирішене розглянути її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в ній матеріалами. Також даною ухвалою було встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву; встановлено позивачеві п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачеві право подати до суду заперечення на відповідь протягом днів, що залишились з моменту отримання відповіді на відзив до початку розгляду справи по суті.\~ Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ч.8 ст.178\~та ч.5 ст.279\~ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що предметом господарської діяльності ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є зокрема, виробництво теплової енергії, надання послуг з забезпечення населення послугами теплопостачання, про що зазначено у п.4.1,п.4.2 у Статуті затвердженого головою Донецької обласної державної адміністрації № 424/5-24 від 25.06.2024. Право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , підтверджене відомостями з Державного реєстру речових прав. Відповідач є споживачем послуг ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та на її ім`я для оплати послуг із теплопостачання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] щодо житла за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Послуги позивача в 2020-2024 роках відповідачем отримувалися, що підтверджено актами про підключення житлового будинку до мережі (системи) центрального опалення (теплопостачання). Відповідач на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] повинна була оплачувати надані послуги щомісячно. Однак оплата за ці послуги не здійснювалася [PERSON] належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 6825,04 грн за теплову енергію за період з 01.11.2020 по 31.03.2024 та заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 1010,56 грн за той самий період. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язань позивачем відповідачеві нараховані інфляційні втрати за період з 01.01.2021 по 23.02.2022 168,70 грн та 3% річних за той самий період у сумі 46,11 грн. Контррозрахунку заборгованості, а також доказів на спростування наявності заборгованості відповідачем суду не надано. V. Оцінка суду Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які діяли на момент початку виникнення заборгованості (далі Правила №630), Постановою КМУ від 21.08.2019 №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила №830) тощо. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.ст.19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №2633-IV (далі Закон №2633-ІV) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Відповідно до ст.9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] є власником квартири, зі сплати послуг за опалення якої вирішується питання у цій справі, на його ім`я відкритий особовий рахунок, тобто вона була, є та продовжує бути споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Пунктом 18 Правил №630 визначено порядок обліку та оплати послуг. Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. \~ \~ \~ \~Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Оскільки відомостей про те, що від відповідача позивачеві подавалися будь-які заперечення та пропозиції щодо договірних відносин, не встановлене, наявні документи в матеріалах справи вказують на те, що у спірний період між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та положень ст.11 ЦК України, що обумовило виникнення у відповідача зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії на користь позивача. \~ \~ \~ \~ Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, така відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, тому позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за надану відповідачам теплову енергію. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вбачає, що позивачем доведена наявність заборгованості відповідача перед ним та, відповідно, існування підстав для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. Факт отримання наданих послуг та несплати за них відповідачем не оспорений, контррозрахунку заборгованості ним суду не надано. Заборгованість відповідача перед позивачем за теплову енергію за період з 01.11.2020 до 31.03.2024 становить 6825,04 грн, заборгованість за абонентське обслуговування 1010,56 грн за той самий період, і ця заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань зі сплати послуг за теплопостачання, з нього на користь позивача також підлягають стягненню три відсотки річних за період з 01.01.2021 до 23.02.2022 в сумі 46,11 грн та інфляційні втрати за той самий період в сумі 168,70 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при пред`явленні позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, який у зв`язку із задоволенням позовних вимог має бути стягнутий на його користь з відповідача. Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав в розмірі 35,00 грн та поштових витрат на суму 50,00 грн, суд зазначає таке. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначається положеннями статей 141-142 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Виходячи з системного тлумачення норм, що регулюють поняття судових витрат та порядок стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат на отримання інформації з Державного реєстру речових прав та поштових витрат. З огляду на це у стягненні цих витрат з відповідача належить відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved