Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року задоволено позовні вимоги [PERSON] , стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 41375,21 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14477,99 грн; стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 800,15 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 273,45 грн. 03 квітня 2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Цибульського В.В., подана засобами поштового зв`язку 27 березня 2024 року, про ухвалення додаткового рішення, в якій просить: поновити строк на подання заяви про відшкодування витрат на правову допомогу; розглянути заяву про долучення доказів понесення витрат на правову допомогу та винесення додаткового рішення; прийняти та долучити докази понесення [PERSON] витрат на правничу допомогу; ухвалити додаткове рішення у справі № 753/18581/23, яким стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7408,00 грн, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2592,00 грн. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03 квітня 2024 року заяву передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви на 10 квітня 2024 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року, залишеною без змін судом апеляційної інстанції заяву представника позивача залишено без розгляду. Постановою Верховного Суду 30 квітня 2025 року ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасовано та передано справу за заявою представника позивача про ухвалення додаткового рішення до суду першої інстанції для продовження розгляду. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15 травня 2025 року справу передано раніше визначеному складу. В судовому засіданні представник позивач підтримав заяву, з підстав та мотивів зазначених в заяві, наполягав на її задоволенні. Позивач [PERSON] підтримав позицію представника. Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та відповідач [PERSON] до суду не з`явились про час та місце розгляду заяви сповіщені належним чином. Суд, заслухавши позицію сторони позивача, дослідивши заяву, докази надані в її обґрунтування, письмові матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2024 року задоволено позовні вимоги [PERSON] , стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 41375,21 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14477,99 грн; стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 800,15 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 273,45 грн. Питання про стягнення витрат на правничу допомогу судом не вирішувалось. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 09 жовтня 2023 року; акт приймання-передачі виконаних робіт від 27 березня 2024 року в якому зазначений детальний опис робіт, перелік послуг наданих АБ «Цибульський та партнери» [PERSON] з визначеним розміром 10 000,00 грн; рахунок фактуру від 27 березня 2024 року та платіжну інструкцію від 27 березня 2024 року згідно якої [PERSON] здійснено оплату послуг на виконання договору про надання правничої допомоги в сумі 10000,00 грн.(а.с.76-88). Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Суд зауважує що, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до суду не надходило. З урахуванням категорії справи, яка не відноситься до складених, пропорційності задоволення заявлених вимог,

Outcome: approved