Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У листопаді 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача, на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач самоусунувся від обов`язку утримувати дочку. Ураховуючи викладене, з метою забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, позивачка просить задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки. Позивачка у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, відзиву, клопотань не подавав. Ураховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211,\~280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивачка, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). З витягу з реєстру територіальної громади та витягу № 210 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 9,10). Відповідач проживає разом з позивачкою, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані\~утримувати дітей\~до досягнення\~ними повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України\~визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України, \~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення .\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі \~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно до п.17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~року "Про\~практику застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~статті 191 СК України\~визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Дослідивши надані докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. При цьому суд ураховує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду доказів про неможливість сплачувати аліменти у визначеному позивачкою мінімальному розмірі. Ураховуючи викладене суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України. Задовольняючи позов,\~суд у\~відповідності до\~положень ст.141\~ЦПК України\~з урахуванням\~п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~"Про\~судовий збір"\~стягує з\~відповідача на\~користь держави\~судовий збір\~в розмірі 1211\~грн.\~20коп. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved