Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у лютому 2025 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] народилася у шлюбі [PERSON] та [PERSON] . Шлюб було розірвано 24.10.2011 року. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] . Після розірвання шлюбу, спільнонароджена донька [PERSON] проживала разом з відповідачем до липня 2021. [PERSON] з липня 2021 перебуває на утриманні позивача, проживає разом з нею, позивач піклується про фізичний та духовний розвиток онучки, займається підготовкою її до самостійного життя, створює гідні умови для отримання освіти, розвитку її здібностей у навчанні та матеріально забезпечує. У грудні 2022 позивач разом з онуками та сином були змушені переїхати до м. Києва, через повномасштабне вторгнення. 29.12.2022 ССДС Святошинської РДА в м. Києві встановила родинні зв?язки і повідомила, що [PERSON] , [INFO] є онучкою [PERSON] , а з 01.02.2023 прийняла рішення про тимчасове влаштування малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка залишилась без батьківського піклування у сім?ю бабусі громадянки [PERSON] . У свою чергу, відповідач не виконує батьківстких прав щодо своєї доньки, не цікавиться станом здоров?я, ніяким чином не проявляє материнської уваги та не піклується про неї, не приймає участі вихованні своєї дитини, не бере участь в матеріальному забезпеченні для утримання та виховання своєї дитини. 24.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, просить суд відмовити, оскільки з позивачем та дочкою відповідач постійно спілкувалася та завжди допомагала у всьому, періодично надсилає кошти та посилки дочці, спілкується по телефону та через інтернет (а.с. 75-76). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.02.2025, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 35-36). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 39-40). 20.05.2025 ухвалою суду позовні вимоги у частині позбавлення батьківських прав залишено без розгляду (а.с. 99-100). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.05.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 101). Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, у відзиві від 24.04.2025 просила слухати справу за її відсутності (а.с. 75-76). Представник заінтересованої особи ССДС Святошинської РДА у м. Києві у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 14.05.2025 надійшла заява про слухання справи без її участі (а.с. 90-91). Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.10.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 17). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 19). [INFO] [PERSON] , [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 20). Листом про встановлення родинних зв`язків №40-2124 від 29.12.2022 ССДС Святошинської РДА в місті Києві повідомлено, що [PERSON] , [INFO] є онукою [PERSON] (а.с. 26). Згідно довідки від 29.12.2022 №3008-5002469251 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та довідки від 30.01.2023 №3008-5002543918 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання/перебування [PERSON] та [PERSON] є адреса: [ADDRESS] (а.с. 23, 25). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду за змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з бабусею, яка є її опікуном, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. У даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Крім цього, судом роз`яснюється, шо відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Також позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та/або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно зі ст.192 СК України. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок утримувати до повноліття дитини, повноцінно забезпечувати її інтереси, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача на користь дитини аліментів на утримання у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати пред`явлення позову. Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 1211 грн 20 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved