Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

У жовтні 2024 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту, просила суд зняти арешт з нерухомого майна: квартири під [ADDRESS] , номер запису про обтяження: 7681445, державний реєстратор: Фурманська Марія Олександрівна, Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області;документи, подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б.н., виданий 16.03.2010, видавник: Кіровський ВДВС Кіровоградського МУЮ (Чубара Л.В.), вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: обтяжувач: Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, код ЄДРПОУ: 34977781, адреса: Україна, 25022, Кіровоградська обл., м. Кіровоград, вул. Преображенська, 47. Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , причина відсутність РНОКПП: особа не має коду у зв`язку з релігійними переконаннями. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9624569,\~ 16.03.2010 17:03:32. В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивачу на праві спільної власності належить квартира під [ADDRESS] . 16.11.2006 року приватним нотаріусом було посвідчено іпотечний договір. Зареєстрований в реєстрі № 4373. Згідно вказаного іпотечного договору у якості забезпечення виконання нею зобов`язання за договором кредиту № 420/1370-ФОН від 16.11.2006 р. було передано в іпотеку вищевказану квартиру. Протягом усіх наступних років до 2024 року вона сплачувала боргові зобов`язання. Вказано, що 14 травня 2024 року виконавши умови кредитного договору та сплативши увесь борг, отримала від АТ «Сенс Банк» (який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», що виступив Іпотекодержателем) довідку про закриття кредиту. 17 травня 2024 року вона отримала Витяг з Державного реєстру речових прав №379015627, згідно інформації якого в розділі Інформація про іпотеку зазначено: Іпотека припинена, дата, час державної реєстрації: 17.05.2024 11:49:57; підстава: документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, повідомлення, серія та номер: 22881-15/2024, виданий 14.05.2024, видавник АТ «Сенс Банк». Також, 17.05.2024 року позивач отримала Витяг з державного реєстру речових прав №378999665, згідно якого в розділі Інформація про обтяження, внесено запис про припинення обтяження, яке було накладено на квартиру на підставі вищевказаного Іпотечного договору. Отримавши всі указані документи позивач була переконана, що будь-які обтяження з квартири зняті. Однак, під час підготовки та отримання вищевказаних Витягів з Державного реєстру, державний реєстратор повідомила, що на її майно, а саме квартиру накладено арешт Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ від 16.03.2010 року, який не знятий на сьогоднішній день. Позивач звернулась до виконавчої служби з письмовою заявою\~ про зняття арешту з квартири та отримала відповідь, згідно якої вказано, що надати більш детальну інформацію відносно виконавчих проваджень по яким було здійснено обтяження нерухомого майна боржника неможливо, оскільки відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу, до суду або іншого органу, який його видав. Оскільки підстав для зняття арешту з майна в позасудовому порядку немає, працівником ВДВС було запропоновано їй звернутися до суду. 03.09.2024 року позивач отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №393258538. Згідно інформації з Держреєстру, в розділі актуальна інформація про державну реєстрацію\~ обтяжень, вбачається про наявність арешту на майно. Арешт було накладено на підставі постанови Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, б/н, від 16 березня 2010 року. Вважає, що оскільки у виконавчій службі надати більш детальну інформацію ніж та, яка зазначена у довідці не мають можливості, для з`ясування в якому виконавчому провадженні міг бути накладений арешт та відповідно формулювання позовної заяви до суду, із офіційного застосунку «ДІЯ» вона завантажила усі наявні постанови по виконавчих провадженнях у яких вона була стороною. Було з`ясовано, що єдине виконавче провадження, що було відкрите в 2010 році, ВП № 43337841. Так, у 2010 році на примусове\~ виконання до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ було подано судовий наказ № 2н-26/2010, виданий 22.01.2010 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда. Станом на 2010 рік вона була боржником у виконавчому провадженні\~ № 343337841, у якому з неї стягувались на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість у розмірі 19 714,21 грн. та судові витрати у справі. Позивач зазначала, що заборгованість\~ у вказаному вище виконавчому провадженні сплачена у повному обсязі, а виконавче провадження закінчено у 2021 році. Наявність арешту майна порушує її право власності, вона позбавлена можливості користуватись, розпоряджатись своїм майном. Підстави для продовження обтяження не має, її порушено право підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна. \~ Ухвалою судді від 15 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечення щодо задоволення позовних вимог. Так, сторона відповідача у відзиві посилається на те, що дійсно в рамках виконавчого провадження 43337841 з метою виконання рішення суду у справі № 2н-26/2010 від 22 січня 2010 року про стягнення заборгованості з позивача на користь банку, державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно. Однак, відповідно до наданих позивачем додатків до позову, встановлено, що 30 березня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду у справі. Поряд з цим, в додатках до позовної заяви міститься відповідь від 24 липня 2024 року на заяву позивача щодо скасування арешту майна, відповідно до змісту вказаної відповіді зазначено, що справа в якій боржником була [PERSON] передана до архіву органу ДВС, тобто справа не знищена, а перебуває в архіві в доступі органу. Вказано, що банк не уповноважений накладати арешт на майно боржників та/або приймати рішення про зняття арешту з майна боржника, законодавчо наділені вказаними повноваженнями державні (приватні) виконавці в рамках здійснення останніми виконавчих дій у виконавчих провадженнях. АТ «універсал Банк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки законодавчо не уповноважений здійснювати виконавче провадження та виносити процесуальні документи щодо накладення арешту майна/зняття арешту з майна боржника. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. У судове засідання від представника позивача, адвоката Юраха В.М. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у судове засідання надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, подані сторонами та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що позивачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30 вересня 2005 року. Згідно до Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, номер 8634399 від 14 жовтня 2005 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/3 частці кожному. Згідно інформації з Державного реєстру, в розділі актуальна інформація про державну реєстрацію\~ обтяжень, вбачається про наявність арешту на майно. Арешт було накладено на підставі постанови Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ, б/н, від 16 березня 2010 року. У 2010 році на примусове\~ виконання до Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ було подано судовий наказ № 2н-26/2010, виданий 22.01.2010 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда. Станом на 2010 рік\~ позивач була боржником у виконавчому провадженні\~ № 343337841, у якому з неї стягувались на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість у розмірі 19 714,21 грн. та судові витрати у справі. Заборгованість\~ у вказаному вище виконавчому провадженні сплачена у повному обсязі, а виконавче провадження закінчено у 2021 році. 15.05.2024 року позивач звернулась до виконавчої служби з письмовою заявою\~ про зняття арешту з квартири та отримала відповідь, згідно якої вказано, що надати більш детальну інформацію відносно виконавчих проваджень по яким було здійснено обтяження нерухомого майна боржника неможливо, оскільки відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу, до суду або іншого органу, який його видав. Оскільки підстав для зняття арешту з майна в позасудовому порядку немає, працівником ВДВС було запропоновано їй звернутися до суду. Таким чином, як установлено, в межах вищевказаного виконавчого провадження накладено арешт на майно [PERSON] . Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 березня 2021 року (ВП № 43337841) виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-26/2010, виданого 22 січня 2010 року Кіровським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 19 714,21 грн. та судових витрат у розмірі 128,57 грн. закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового\~ виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від інших осіб. Власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 386, 391 Цивільного кодексу України. Виходячи з положень ст. 15, 16, 386, 391 ЦК гарантовано власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. У відповідності до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. З матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлена можливості належним чином розпоряджатись свої майном, оскільки\~ на її майно накладено арешт. Посилання сторони відповідача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні законних вимог позивача. Підставою цього позову є наявність арешту, накладеного на майно позивача. Оскільки наявність арешту на нерухоме майно створює перешкоди позивачу у реалізації її прав, при цьому установлено, що на теперішній час відсутні виконавчі провадження, в межах яких цей арешт було накладено, суд дійшов висновку про наявність підстав про задоволення позовних вимог, оскільки подальше збереження обтяження майна набуває ознак незаконного та порушує право позивача. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved