Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м.Києва в порядку окремого провадження із заявою про оголошення фізичної особи померлою. В новій редакції заяви, заявник просить оголосити її сина [PERSON] , [INFO] померлим з [INFO] . Зазначає, що її син зник безвісти під час бойових дій поблизу с. Берестове Куп`янського району Харківської області. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] , він проходив службу як стрілець 2 аеромобільного відділення. Згідно з журналом бойових дій та поясненнями товаришів по службі, 13.07.2024 під час мінометного обстрілу одна з мін влучила поруч із [PERSON] , внаслідок чого він загинув на місці. Евакуація тіла була неможливою через щільний вогонь. Наказом командира частини від 14.07.2024 його визнано зниклим безвісти. Станом на сьогодні офіційної інформації про загибель немає, а місцезнаходження невідоме. Село Берестове належить до тимчасово окупованих територій, тому отримати свідоцтво про смерть у ДРАЦС неможливо через відсутність медичного документа, як того вимагає закон. Заявник просить оголосити [PERSON] померлим з [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2025 року для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.02.2025 року вказану заяву залишено без руху. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження. 31.03.2025 року на адресу суду від представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України через «Електронний суд» надійшли пояснення по справі. Зазначає, що у цій справі заявник просить суд встановити факт смерті військовослужбовця. Однак, долучені заявницею на підтвердження факту смерті матеріали службового розслідування військової частини не можуть достовірно свідчити про смерть військовослужбовця в конкретний час і за конкретних обставин. Так, в акті службового розслідування, зокрема, зазначено наступне: не можливо достовірно підтвердити смерть військовослужбовця… вважати безвісти зниклим. Інших доказів, які б підтверджувати факт смерті, до заяви не долучено. З огляду на це, відсутні підстави для встановлення юридичного факту на підставі ст. 317 ЦПК України, як про це просить заявниця. З доданих до заяви копій документів вбачається військовослужбовець зник безвісти. Слід звернути увагу, в акті службового розслідування є тільки пояснення свідків про те, що військовослужбовець зник безвісти під час виконання бойового завдання. Тобто, юридичний факт смерті військовослужбовця не встановлений, оскільки немає можливостей його здійснити встановленим порядком. Також, відсутнє підтвердження, що свідки мають спеціальні знання та можуть констатувати смерть фізичної особи та її причини. Натомість, в акті службового розслідування військової частини та інших доданих документах зазначено, що військовослужбовця вважати зниклим безвісти. Інших матеріалів, які б могли підтвердити смерть військовослужбовця до матеріалів справи не додано. Враховуючи наведені положення законодавства та висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, Міноборони вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту смерті, оскільки в даному випадку, зважаючи на період дії воєнного стану на території України, Заявниця має звернутись до суду із заявою про оголошення судом особи померлою у порядку, встановленому статтею 46 ЦК України, а не з заявою про встановлення факту смерті. 20.05.2025 року на адресу суду через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від представника заявника- адвоката Казадаєва В.С. надійшла заява про зміну предмета заяви з встановлення факту смерті фізичної особи на оголошення її померлою. 22.05.2025 року протоколом автоматизованого розподілу присяжних - присяжними обрано Слободенка М.М. та Сороку Н.О. У судове засідання сторони не з`явились. Від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги заяви просять задовольнити та оголосити - [PERSON] , [INFO] померлим. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Заявниця, на підтвердження свого родинного зв`язку з [PERSON] , надала суду копію свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 03.07.1986 року, а ктовий запис №3158, батьками зазначено - [PERSON] та [PERSON] . Згідно сповіщення сім`ї №847 від 07.08.2024 року начальника [INFO] майора [PERSON] - [PERSON] повідомлено, що його син солдат [PERSON] військовослужбовець аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, 12.04.2024 [INFO] , віддіаний Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти 13 липня 2024 року під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Берестове, Куп`янського району, Харківської області. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 23 травня 2024 року № 148, солдат [PERSON] був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] , призначений на посаду стрільця - номера обслуги 2 аеромобільного відділення 3 асромобільного взводу 10 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] та на всі види забезпечення. Відповідно до журналу бойових дій військової частини [NUMBER] за 13.07.2024 року, під час велення бойових дій [INFO] приблизно о 20 годині 40 хвилин, в районі населеного пункту Берестове Куп`янського району Харківської області, було втрачено зв`язок зі стрільцем - номер обслуги 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 10 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , солдатом [PERSON] . 3 письмового пояснення головного сержанта 3 аеромобільного взводу 10 аеромобільної роти [NUMBER] аеромобільного батальйону військової частини [NUMBER] , молодшого сержанта [PERSON] , стало відомо, що 13.07.2024 молодший сержант [PERSON] , разом з солдатом [PERSON] та солдатом [PERSON] виконували бойове завдання поблизу КСП «Монако», який розміщений у лісосмузі в районі населеного пункту Берестове Куп`янскього району Харківської області. Близько 20 годин 40 хвилин почався мінометний обстріл. Через деякий час одна з мін впала поруч з солдатом [PERSON] (молодший сержант [PERSON] з солдатом [PERSON] були в тому ж окопі за поворотом) і його тіло розірвало, солдат [PERSON] помер на місці. Евакуювати тіло загиблого солдата [PERSON] не було змоги, так як місце де лежить тіло солдата [PERSON] перебувало під щільним вогнем ворога. Аналогічні пояснення були надані солдатом [PERSON] . Наказом командира військової частини [NUMBER] від 14.07.2024 № 200 солдата [PERSON] було визнано таким, що зник безвісти. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 23.08.2024 № 1925/код «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти солдата [PERSON] » встановлено, що солдат [PERSON] зник безвісти та по теперішній час його місцезнаходження невідоме, а також відсутня офіційна інформація про загибель вказаного військовослужбовця. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 село Берестове Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківскьої області відноситься до тимчасово окупованих територій України з 24.02.2022 р. Місцем передбачуваної смерті є село Берестове Куп`янського району Харківської області. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).; - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Заявник для захисту своїх прав звернулася до суду про оголошення особи померлою. Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, тобто матеріально-правовий зв`язок, або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявницею обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявницею та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на оформлення спадкових прав та належних соціальних виплат. Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у заяві заявником, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно з ч. 3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим. Оскільки, матеріали справи дають можливість встановити день вірогідної смерті [PERSON] , [INFO] , то оголосити його померлим слід з [INFO] . З огляду на вказане подана заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved