Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

21 січня 2025 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] , адвоката Мушки Наталії Михайлівни до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович про\~визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, в якій позивач просить\~визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №92884, виданий 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк О.В., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у сумі 17 550,80 грн.; стягнуті з позивача в межах виконавчого провадження та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в січні 2022 року, [PERSON] , [INFO] , стало відомо, що 07.09.2021 в місті Харків приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. було відкрито виконавче провадження №66724002 та винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №66724002 на підставі Виконавчого напису №92884, виданого 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, за яким стягнуто з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» (далі за текстом - ТОВ «ФК «АЛАНД») заборгованість в розмірі 17550 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 80 коп. Будь-яких листів чи повідомлень від ТОВ «ФК «Аланд» та/або Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни позивач не отримувала. Із заборгованістю перед ТОВ «ФК «Аланд» не згодна. За допомогою ідентифікатору доступу, [PERSON] через мережу інтернет змогла ознайомитись з виконавчим написом №92884, який виданий ПН Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, який внесений до автоматизованої системи виконавчих проваджень. ТОВ «ФК Аланд» не повідомляло позивачу, що до нього перейшло право вимоги за Кредитним договором №18/8675DCLRKPT від 18.08.2014, укладеним з ПАТ «ПлатинумБанк», також ТОВ «ФК «Кредит-капітал» не надавало позивачу договір відступлення права вимоги, відповідно до якого перейшло право вимоги за Кредитним договором. Діяльність приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни зупинена, тому позивач зверталась 25.10.2024 до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, із заявою про надання їй матеріалів Виконавчого провадження №66724002 на підставі виконавчого напису №92884 від 15.07.2021, виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, які позивач долучає до позовної заяви. Таким чином, посилаючись на законодавство України, позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки був виданий з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Позивач зазначає, що жодних повідомлень від ТОВ «ФК «АЛАНД» та/або ПН Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни щодо наявності заборгованості перед ТОВ «ФК «АЛАНД», не отримувала. Оскаржений виконавчий напис №92884, вчинений Приватним нотаріусом БРНО Київської області Грисюк О.В, 15.07.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , Кредитний Договір, який був наданий Приватному нотаріусу Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олені Василівні для вчинення виконавчого напису №92884, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису №92884, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, крім того проведеного нотаріусом поза межами свого нотаріального округу. Загальна позовна давність статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена у ч. 2 ст. 258 ЦК України тривалістю в один рік. Можливість поновлення нотаріусом строку на пред`явлення стягувачем грошової вимоги до боржника не передбачена ані Законом України «Про нотаріат», ані Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також позивач вважає необхідним повернення їй, [PERSON] безпідставно набутих коштів у розмірі 17 550 (сімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 80 коп. Дані кошти були списані з банківського рахунку, на підставі постанови про арешт коштів боржника від 09.05.2024 та перераховані ТОВ «ФК Аланд». Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Тобто правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні. За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти відсутня, наявні правові підстави для задоволення позову у цій справі. У зв`язку з викладеним, позивач просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2025 року позовну заяву\~ залишено без руху, запропоновано позивачу в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви, що зазначені в мотивувальній частині ухвали. 12 лютого 2025 року позивачем усунуто недоліки. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року закрито підготовче провадження по справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до Закону України від 26 лютого 2025 року №4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів, з\~25 квітня 2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова перейменовано на Основ`янський районний суд міста Харкова. Позивачка у судове засідання не з`явилася, згідно клопотання, що додане до позовної заяви, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про його час та місце повідомлявся своєчасно та належним чином. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про його час та місце повідомлявся своєчасно та належним чином. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, відзив не надав, проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.\~280-282\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам. 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, було вчинено виконавчий напис № 92884, у зв`язку із боргом за кредитним договором № 18/8675DCLRKPT від 18.08.2014 , укладеним між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк». Стягнення заборгованості проводилося за період з 14.05.2020 по 08.06.2021. Сума заборгованості складає, 17\~050,80 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту\~17\~050,80 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенею 0,00 грн.;. Крім того, з боржника підлягає стягненню плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн. таким чином загальна сума стягнення становить\~17 550,80 грн. 07.09.2021 приватним виконавцем Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни, на підставі виконавчого напису № 92884 від 15.07.2021, відкрито виконавче провадження № 66724002 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Аланд» заборгованості у сумі 17 550,80 грн. Згідно постанови приватного виконавця Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни від 09.05.2024, у виконавчому провадженні №66724002, накладено арешт на грошові кошти боржника [PERSON] . Постановою приватного виконавця від 15.05.2024 змінено прізвище боржника з [PERSON] на [PERSON] . Зміна прізвища позивача також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 15.05.2024 №0045017014 та свідоцтвом серії [NUMBER] , про зміну імені. За загальним правилом статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що, здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Крім того при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~"Про\~нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Із спірного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію, відповідно до п.2Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172і вказана постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року (Велика Палата Верховного Суду постановою 20.06.2018 відмовила в перегляді ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». На даний час постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 № 826/20084/14 є чинною. Згідно п.16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 № 32/5, нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання нормативно-правових актів нечинними судом. Згідно ч.1ст.325\~Кодексу адміністративного\~судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.07.2017 року, отже і постанова Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» також втратила чинність з цього дня. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тому, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору. Верховний Суду своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18ц (провадження №61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором,за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 викладено висновок про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд досліджуючи доданий до позовної заяви кредитний договір, що укладений між позивачкою та ПАТ «Платинум Банк», який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не може встановити факт його посвідчення нотаріально, оскільки він нечитабельний, а відповідачем на підтвердження своєї позиції останній взагалі не наданий. Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не перевірив умови, за наявності яких можна вчинити виконавчий напис на підставі договору, який не було посвідчено нотаріально, чим порушив норми Закону України про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, чинного на момент вчинення нотаріальних дій. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно дост.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує\~суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Щодо стягнення безпідставно отриманих коштів суд зазначає наступне. Частиною 1ст.1212 Цивільного кодексуУкраїни\~встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Результат аналізу статті 1212\~ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212\~ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Відповідно до постанови приватного виконавця Бучанського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни від 08.10.2024, виконавче провадження № 66724002, завершене шляхом стягнення з боржника на користь ТОВ «ФК «АЛЛАНД» заборгованості у розмірі 17\~550,80 грн. Згідно із повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 04.11.2024 № 499891, на виконанні у приватного виконавця перебувало виконавче провадження № 66724002з примусового виконання виконавчого напису №92884, виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості у розмірі 17550,08 грн. 08.10.2024 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Станом на 04.11.2024 року в межах виконавчого провадження з доходів боржника стягнуто кошти на загальну суму 22196,92 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем на суму 20281,10 грн. з даних коштів перераховано: 975,22 грн.- в рахунок сплати витрат виконавчого провадження; 1 755,08 грн.- в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця; 17 550,80 грн.- в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням (та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД». Грошові кошти у розмірі 1915,82 грн. приватним виконавцем розподілені не були, дані кошти знаходяться на рахунку приватного виконавця. Згідно платіжної квитанції 243ecPBNKI0053c20001від 04.10.2024 із Стародубцевої Л.В. стягнуто 19\~768,88 грн. в рахунок стягнення за виконавчим провадження № 66724002. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів стягнутих приватним виконавцем у сумі 17 550,80 грн.на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», оскільки виконавчий напис нотаріуса №92884, виданий 15.07.2021, на підставі якого проведено стягнення, суд визнає таким, що не підлягає виконанню, тому відсутня підстава для такого стягнення, а стягнуте за виконавчим написом підлягає поверненню позивачу. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позов задоволено, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved