Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. \~ \~ \~ \~ У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» через систему « Електронний суд» звернулось до суду з позовом, у якому прохає ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №L7976529від 30.08.2018 року в загальному розмірі 26536,08 грн., а також судові витрати та витрати на правничу допомогу. Позов обґрунтовується\~тим,\~що 30.08.2018\~між ТОВ\~«ФК «Дінеро»\~та\~ [PERSON] \~\~укладено\~кредитний договір\~№ L7976529\~в електронній\~формі.\~У зв`язку\~з невиконанням\~зобов`язань\~за кредитним\~договором\~у відповідача\~утворилася заборгованість\~перед первісним\~кредитором у\~ загальному\~розмірі 17225\~грн.\~06.11.2018\~між ТОВ\~«ФК «Дінеро»\~та ТОВ\~«ФК» Довіра\~та Гарантія»\~укладено договір\~про відступлення\~прав вимоги\~№06112018-DG,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «Дінеро»\~відступило ТОВ\~«ФК» Довіра\~та Гарантія»\~право вимоги\~до позичальників,\~у тому\~числі за\~договором №L7976529,\~що укладений між ТОВ «ФК «Дінеро» та\~ [PERSON] 25.07.2024 відбулось перейменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Окрім зазначеної заборгованості у розмірі\~17225 грн, право вимоги за якою перейшло за договором про відступлення прав вимоги №06112018-DG від 30.08.2018, позивач також нарахував 3 % річних у сумі 1551,79 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасно виконання кредитних зобов`язань 7759,29 грн., що разом складає суму 26536,08 грн, яку і просив стягнути позивач. Стислий виклад заперечень відповідача Відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень відповідачем не подано. Рух справи в суді. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позовна заява подано до суду 03.01.2025 року. \~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 30.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Аргументи учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в силу вимог ст. 128 ЦПК України, була належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання; в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у даній справі є 21 травня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 30.08.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та\~ [PERSON] \~\~укладено договір про відкриття Відповідачу невідновлювальної кредитної лінії №AG0958966, який в інформаційно-телекомунікаційній системі ідетифікеується у №L7976529 (далі - Кредитний договір) за умовами якого кредит надається відповідачу шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок відповідача шляхом використання вказаних відповідачем реквізитів електронного платіжного засобу інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора. Відповідно до\~вказаного Кредитного\~договору,\~Товариство надає Клієнту кредит в розмірі 10600 грн., строком на 30 днів, з 0,75 % відсотковою ставкою в день. Згідно з п.\~3.10\~Кредитного договору кредит надається Відповідачу шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок Відповідача. Сума вважається наданою в день здійснення банківського переказу кредитодавцем. Згідно розрахунку ТОВ «Дінеро» загальний розмір заборгованості за період з 30.08.2018 по 20.05.2019 становив 17225 грн., та складався з тіла кредиту з розмірі 9501,74 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1169,26 грн., а також інших заборгованостей (в тому числі комісією та пенями) в розмірі 6554 грн.. 06.11.2018\~між ТОВ\~«ФК «Дінеро»\~та ТОВ\~«ФК» Довіра\~та Гарантія»\~укладено договір\~про відступлення\~прав вимоги\~№06112018-DG,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «Дінеро»\~відступило ТОВ\~«ФК» Довіра\~та Гарантія»\~право вимоги\~до позичальників,\~у тому\~числі за\~договором №L7976529,\~що укладений між ТОВ «ФК «Дінеро» та\~ [PERSON] 25.07.2024\~відбулось перейменування\~ТОВ «ФК\~«Довіра та\~Гарантія» на\~ТОВ «Він\~Фінанс». Позивач зазначає, що всупереч умов кредитного договору та вимог закону відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів і комісії, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед новим кредитором - ТОВ «ВІН ФІНАНС», яка складає 26536,08 грн та включає суму боргу 17225 грн. право вимоги якої отримано за договором про відступлення прав вимоги; нараховані позивачем 3% річних у розмірі 1551,79 грн та інфляційних втрат у сумі 7759,29 грн., що підтверджується розрахунками. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення \~Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст.ст.\~3,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1\~ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1\~ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно\~ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно\~ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс»\~ доведено факт укладення 30.08.2018 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] кредитного договору №L7976529 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором ТОВ «ФК «Дінеро» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, надавши кредит в сумі 10600 грн. відповідачу [PERSON] . За умовами договору сторонами погоджено суму кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов кредитних договорів, такий правочин, згідно з вимогами\~статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів\~статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором, щодо повернення суми кредитних коштів, сплати відсотків, пені та штрафів не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість Отже, беручи до уваги те, що відповідач, отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, а також відсотки, пеню та штраф у встановленому договором розмірі на користь позивача не сплатила, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення 17225 грн. основного боргу підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача на підставіст.625\~ЦК України у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання інфляційних втрат в розмірі 7759,29 грн та 3% річних в розмірі 1551,79 грн, суд зазначає таке. Відповідно до ч.2\~ст.625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з доданим розрахунком інфляційні втрати та 3% річних нараховані позивачем за період з 28.11.2021 по 28.11.2024. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд робив висновки щодо застосування п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18Прикінцеві та\~перехідні положення\~ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625\~ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, з 24.02.2022 і дотепер в Україні діє воєнний стан. Отже, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних у період дії воєнного стану, тобто з 24.02.2022 по 28.11.2024 є безпідставними, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Позовні вимоги у частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання за період з 28.11.2021 по 23.02.2022 є законними та підлягають задоволенню. Розмір простроченого, невиконаного зобов`язання становить 17225 грн. Зокрема, розмір 3% річних за вказаний період прострочення (88 днів) становить 124,59\~ грн., із розрахунку: 17225 грн х 3% х 88 днів /365 днів/100. Розрахунок інфляційних втрат здійснюється з урахуванням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, і їх розмір становить в даному випадку 609,48 грн. Отже, стягненню з відповідача підлягають 3% річних в сумі 124,59 грн. та інфляційні втрати в сумі 609,48 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача 17225 грн заборгованості за тілом кредиту та відсотків; 3% річних в сумі 124,59 грн та інфляційні втрати в сумі 609,48 грн, а всього 17959,07 грн. Щодо розподілу судових витрат. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст.141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, виходячи з такого розрахунку: сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 1639,43 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі гривень: 17959,07 грн. х 100 % : 26536,08 грн. х 2422,40 грн. = 1639,43 грн. Що стосується вимоги про стягнення 5000 грн витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не тільки доведений, а й документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Він Фінас» понесених у даній справі витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді у розмірі 2000 грн.

Outcome: partial