Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

У квітні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи про те, що 08 серпня 2008 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, через постійні сварки. Протягом останніх трьох років відносини між ними погіршилися. Позивач також зазначає, що всі спроби відновити сімейні відносини не принесли бажаних результатів та з січня 2025 року вони з відповідачкою припинили подружні відносини. Вказує, що спільне господарство з вказаного часу не ведуть, спір щодо поділу майна будуть вирішувати в судовому порядку. Отже, шлюб має формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, відтак, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та залишити неповнолтініх дочок проживати з ним за їх згодою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання на 26 травня 2025 року. У судове засідання 26 травня 2025 року сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Представником відповідача адвокатом Кульбіч-Калбуковою Світланою Анатоліївною 02 травня 2025 року через канцелярію суду було подано заяву відповідачки [PERSON] , справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Київського міського натаріального округу Турчак С.М. 30 кітня 2025 року за реєстровим № 1182, якою відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу та просить строк на примирення не надавати, оскільки рішення про розірвання шлюбу прийнято подружжям спільно. Також, просила розглядати справу без її участі. 26 травня 2025 року, до початку судового засідання, позивачем через канцелярію суду була подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи, що суд повідомляв сторони про дату, час та місце судового засідання судовими повістками-повідомленнями, з урахуванням поданих сторонами заяв, їх явка у судове засідання була не обов`язковою. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1279. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08 серпня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. У шлюбі у позивача та відповідача народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції м. Києва та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18 березня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Позивач вказує, що подальше спільне проживання та збереження родини є неможливим, на що відповідачка не заперечує. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21,шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а з урахуванням позиції відповідачки, яка не заперечує проти розірвання шлюбу та зазначає, що рішення про розірвання шлюбу є їх спільним з позивачем рішенням, підстав для надання строку для примирення сторін суд також не вбачає. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Що стосується прохання позивача залишити проживати неповнолітніх доньок разом з ним після розірвання шлюбу, суд зазначає таке. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про призначення місця проживання дитини. Разом з тим, ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом встановлено, що обидві доньки сторін досягли 14-річчя, відтак, вони мають право самостійно вирішувати з ким із батьків вони бажають проживати, з огляду на що у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про залишення проживання дітей разом з позивачем. Судові витрати, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved