Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

Позивач, ФОП « [PERSON] », інтереси якого представляє адвокат Трикоз Д.Є. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 32246,20 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 12793,30 грн.. В обґрунтування позову вказує, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договор страхування наземного транспорту №18246313-02-21-01 від 21.10.2021, предметом якого є майнові інтереси страхувальника [PERSON] , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Hyundai і30» д.н.з. [NUMBER] . 03.11.2021 о 10 годині 10 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем «BMW 320», д.н.з. [NUMBER] , за адресою: вул. Миру, 20 у м. Харкові, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Архітектора Альошина, не надав переваги в русі автомобілю «Hyundai і30» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.12.2021 [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] , власник автомобіля «Hyundai 130» д.н.з. [NUMBER] , звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Факт ДТП від 03.11.2021 визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору добровільного страхування наземного транспорту №18246313-02-21-01 від 21.10.2021, на підставі страхового акту, ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 13055 грн. 58 коп.. Сума страхового відшкодування в розмірі 13055 грн. 58 коп., перерахована на рахунок СТО (ФЛП [PERSON] ) де відбувався відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля та самого власника автомобіля «Hyundai і30» д.н.з. [NUMBER] . Транспортний засіб «BMW 320», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, на момент ДТП від 03.11.2021, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту АР № 2112887 в АТ СК «Мега-Гарант». AT СК «Мега-Гарант» визнало подію від 03.11.2021 страховою та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу АР № 2112887 з урахуванням амортизаційного зносу та вирахування франшизи. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту першої виплати страхового відшкодування. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну відповідачем внаслідок ДТП від 03.11.2021, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 4 555 грн. 68 коп. 29.07.2024 ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) уклали Договір №29/07/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі за договором добровільного страхування наземного транспорту №18246313-02-21-01 від 21.10.2021, тож, позивачем набуто право вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 11.12.2024 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. У судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, які були повернуті оператором поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з тим, що адресат «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 03.11.2021 о 10 годині 10 хвилин, на вул. Миру, 20 у м. Харкові, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «BMW 320», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Hyundai і30» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. В результаті ДТП транспортний засіб «Hyundai і30» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Власником автмобіля «Hyundai і30» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, [NUMBER] . (а.а. 16) Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі №644/10559/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Постанова суду набрала законної сили 05.01.2022. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП був пошкоджений транспортний засіб «Hyundai 130» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] , який був забезпечений полісом ПрАТ «СК «ВУСО», що діяв на момент ДТП. Транспортний засіб «BMW 320», д.н.з. « [NUMBER] », яким керував відповідач, на момент ДТП від 03.11.2021, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту АР № 2112887 в АТ СК «Мега-Гарант».(а.с.32) Згідно акту (протоколу) огляду ТЗ -заяви на виплату від 08.11.2021, ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено огляд автомобіля «Hyundai і30» д.н.з. « [NUMBER] », складено звіт про визначення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу (а.с. 18-26) На підставі страхового акту №2195232-1 від 11.11.2021, сума страхового відшкодування в розмірі 13 055 грн. 58 коп., перерахована на рахунок СТО (ФЛП [PERSON] ) де відбувався відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Hyundai І30» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 54132 від 11.11.2021( а.с.33-34) Як вбачається з акту (вимоги) №2005687-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, страховою компанією відповідача АТ СК «Мега-Гарант» виплачено частину страхового відшкодування розмірі 8499,90 грн.(а.с. 41) 29.07.2024 між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено договір № 29/07/2024 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору, в тому числі за договором добровільного страхування №18246313-02-21-01 від 21.10.2021.(а.с.35-38) Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Додатку 1 до договору № 29/07/2024 про відступлення права вимоги, сума боргу [PERSON] за договором страхування №18246313-02-21-01 складає 4555,68 грн. Таким чином, ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту №18246313-02-21-01 від 21.10.2021 з відповідача в розмірі 4555,68 грн. Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне. За статтею 1187ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За фактом завдання шкоди виникає деліктне зобов`язання, яке припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ). Згідно зі статтею 6Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом цього ж Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. За нормами ст. ст. 22, 29 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 1 ст.1191Цивільного кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно підпункту 38.1.1. «г» пункту 38.1. ст.38Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. За нормами ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial