Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 16 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] у Маловисківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було зареєстровано шлюб, про що в складено відповідний актовий запис №5. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Спроби подружжя врегулювати конфлікти та знайти спільну мову виявилися безуспішними. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. На думку позивача, на теперішній час, шлюб носить лише формальний характер, примирення між сторонами неможливе, а подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя. 08 квітня 2025 матеріали справи надійшли до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 передані в провадження судді Алєксєєнка А.Б. Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року цивільну справу прийнято до провадження та постановлено розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання. \~ \~ \~ \~У зв`язку з набранням чинності 25 квітня 2025 року Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-ІХ від 26.02.2025, назва Орджонікідзевського \~районного суду міста Запоріжжя змінена на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Позивач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, разом з тим подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, остання відома адреса місця проживання (перебування) якого знаходиться на тимчасово окупованій території України, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, чинній на момент розгляду справи. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав, із заявами про розгляд справи за його відсутності або про відкладення судового засідання до суду не звертався. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.\~247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 січня 2020 року Маловисківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про що складено відповідний актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.01.2020 року. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі змісту позовної заяви спільне життя сторін не склалося через різні відсутність взаємоповаги. Спроби подружжя врегулювати конфлікти та знайти спільну мову виявилися безуспішними, що унеможливлює подальше спільне проживання та внаслідок чого шлюбні стосунки між ними на даний час припинені. Відновлення та збереження сім`ї на переконання позивача є неможливим. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, беручи до уваги існуючі взаємини між подружжям, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. Згідно із ст.113 Сімейного кодексу України \~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивачем питання стосовно відновлення дошлюбного прізвища не порушувалось, а тому судом не вирішувалось. Відповідно до ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 211,20 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved