Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом про стягнення неустойки (пені) з заборгованості по аліментах. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 14 липня 2007 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва 06 грудня 2019 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 07 серпня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. За твердженням позивача з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів [PERSON] систематично ухилявся і продовжує ухилятись від свого обов`язку щодо утримання дітей, при цьому не дивлячись на те, що за позовом останнього рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року розмір стягуваних аліментів зменшено з 1/3 до 1/4 частини доходу платника, заборгованість з виплат не сплачена і за період з серпня 2020 року до травня 2024 року склала 95 085 грн. 96 коп. Оскільки рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 квітня 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей лише за період з березня 2021 року по лютий 2023 року у розмірі 14 231 грн. 32 коп., позивач звертається до суду з вимогою стягнути неустойку (пеню) по аліментах за період з березня 2023 року по травень 2024 року в розмірі 67 886,34 грн. Позивач та її представник в судовому засідання заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, при цьому звертали увагу суду, що розрахунок розміру неустойки (пені) проводять із врахуванням положень ст. 196 СК України, однак не більше 100% розміру заборгованості по аліментах на яку вони нараховуються. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував нарахування пені по аліментах вказуючи про зміну рішенням суду розміру стягуваних виплат, проживання спільного сина [PERSON] із квітня 2022 року разом з ним та перебування дитини на повному його утриманні. Суд, вислухавши позицію позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 липня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва 06 грудня 2019 року шлюб між подружжям розірвано. Від шлюбних відносин сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва 27 січня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, починаючи з 07 серпня 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС у м. Києві 05 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №756/9780/20, виданого 27 січня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. При цьому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року у справі №756/3371/23, залишеного без змін апеляційною інстанцією 08 квітня 2024 року, зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі виконавчого листа № 756/9780/20, виданого Оболонським районним судом м. Києва 21 липня 2021 року на користь [PERSON] на утримання дитини з 1/3 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2023 року до повноліття. Також, стягнуто щомісячно аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2023 року до повноліття. Постановою головного державного виконавця Деснянського відділу ДВС у м. Києві 30 січня 2024 року змінено прізвище стягувача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до довідки державного виконавця з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні [NUMBER], заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів із врахуванням зменшеного розміру аліментів станом на травень 2024 року становить 95 086,96 грн. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.04.2024 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з березня 2021 року по лютий 2023 року у розмірі 14 231,32 грн. Таким чином, [PERSON] має право вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з березня 2023 року, що неохоплений вищевказаним рішенням суду. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Положенням ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц; постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року № 646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 372/264/15-ц). Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідачем у судовому засідання вимоги [PERSON] не спростовано належними та допустимими доказами. Оскільки, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 67 886 грн. 34 коп. неустойки (пені), яка не перевищує, а навпаки є меншою суми існуючої заборгованості по аліментах за період з березня 2023 року по травень 2024 року, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України, з огляду на звільнення позивача [PERSON] від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 1211,2 0 грн.

Outcome: approved