Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги посилається на те, що 27.02.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №501116106, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надало позичальнику кредит у сумі 30000 грн., строком на 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 21,99%. АТ «АЛЬФА-БАНК» взяті на себе зобов`язання виконало своєчасно і в повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідача кредитні кошти. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 20.09.2021 утворилася заборгованість у розмірі 32667,74 грн., з яких: 18195,66 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14472,08 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. 20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №501116106 від 27.02.2019. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в розмірі 32667,74 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 32667,74 грн., а також суму сплаченого судового збору 3028 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн. 14.03.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 21.04.2025 (а.с. 41). У подальшому, розгляд справи відкладено на 21.05.2025, з поважних причин. Сторони у судове засідання 21.05.2025 повторно не з`явилися. Судом 21.05.2025 постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи, з ухваленням заочного рішення. Ураховуючи, що усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, суд розглядає справу з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Судом установлено, що 27.02.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] було підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту №501116106. Відповідно до умов угоди банк надає позичальнику кредит готівкою в сумі 30000 грн., строком на 36 місяців, з фіксованою процентною ставкою 21,99% та про відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі до 200000 грн., строком на 3 роки з фіксованою відсотковою ставкою 26%. Дата повернення кредиту 27.02.2019. Під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах визначених договором. За обслуговування кредиту встановлюється комісійна винагорода у розмірі 2,40% від суми кредиту (а.с. 5). Вказана інформація підтверджується також паспортом споживчого кредиту (а.с. 6 на звороті - 7). АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 30000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 17-29), у свою чергу позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становив 32667,74 грн., яка складалась з тіла кредиту в розмірі 18195,66 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4554,66 грн. та заборгованості за комісією за обслуговування кредиту 9917,42 (а.с. 30). 20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу №3, у відповідності до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку №1-1 до Договору (а.с. 9-13). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 до Договору Факторингу №3 від 20.09.2021, клієнт передав, а фактор отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в Додатку №1-1 до Договору (а.с. 14). Відповідно до Виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32667,74 грн., з яких: 18195,66 грн. залишок по тілу кредиту; 14472,08 грн. залишок по відсотках (а.с. 16). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, суд виходить з наступного. З доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором №501116106 від 27.02.2019, з умовами якого вона погодилася, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивач просить стягнути заборгованість по відсоткам у розмірі 14472,08 грн. Разом з цим, до цієї суми також входить комісія за обслуговування кредиту у розмірі 9917,42 грн., яка не підлягає стягненню з відповідача з огляду на наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, передбачено договором №501116106 від 27.02.2019. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком установлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, у договорі не зазначено. Оскільки в кредитному договорі Банк не зазначив та під час розгляду справи позивач не надав суду доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні правові висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 висловила позицію, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону. Із матеріалів справи установлено, що відповідачем вносилися кошти в рахунок погашення заборгованості за договором, частина цих коштів банком була зарахована на погашення нарахованої комісії на суму 12240 грн. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що розмір заборгованості за кредитом не може бути прийнятий судом та підлягають зарахуванню в рахунок погашення існуючої заборгованості за договором кошти, які зараховані Банком, як погашення заборгованості за комісією. Таким чином суд приходить до переконання, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №501116106 від 27.02.2019 у розмірі 10510,32 грн. ( заборгованість за кредитом 18195,66 грн. + заборгованість за відсотками 4554,66 комісія 12240 = 10510,32 грн.). У іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було сплачено 3028 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №945 від 03.03.2025 (а.с. 4). Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір заявлених вимог 32667,74 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 10510,32 грн. (32,17%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 974,11 грн. ( 3028 х 32,17 % = 974,11 грн.). Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 9200 грн. суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І. 03.07.2024 був укладений Договір про надання правничої допомоги №03-07/24 ( а.с. 31-32). Згідно акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 адвокат надав, а клєнт прийняв юридичні послуги відповідно до договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 на суму 9200 грн. ( а.с. 33). Позивачем було сплачено адвокату 9200 грн., згідно платіжної інструкції №4926 від 01.10.2024 ( а.с. 35). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, ураховуючи, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 3008,40 грн. У іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial