Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

Представник позивача Кузяков О.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що у лютому 2025 року [PERSON] перевіряв відкриту інформацію в реєстрі виконавчих проваджень для виявлення можливих виконавчих проваджень за штрафами за порушення правил дорожнього руху. Але виявив інформацію про відкрите виконавче провадження №62539987, в якому боржником є [PERSON] [INFO] , а стягувачем Товариство з обмеженою відповідльністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі Відповідач). Позивач ніколи не мав жодних правовідносин із Відповідачем, тим паче не був боржником у будь-яких правовідносинах. Про виконавче провадження він дізнався вперше, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження або інші документи Позивач не отримував. У зв`язку із наведеним, в інтересах [PERSON] , було направлено адвокатський запит до Приватного виконавця Клітченко О.А. з метою отримання інформації щодо такого виконавчого провадження. 24.02.2025 року на електронну пошту було отримано відповідь від приватного виконавця. Отримавши копії матеріалів виконавчого провадження, ознайомившись із виконавчим написом., який став підставою для відкриття виконавчого провадження, вважають що виконавчий напис має бути визнаний таким що не підлягає виконанню, з наступних підстав. У відповіді на адвокатський запит було зазначено, що підставою для відкриття провадження став виконавчий напис № 4904, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 03.07.2020 року. З виконавчого напису вбачається, що [PERSON] є боржником за кредитним договором 92929888000 від 15.02.2015 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги від 23.12.2016 року є ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги від 14.05.2020 є ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Між Позивачем та жодним з перелічених вище організацій договірних правовідносин і тим паче грошових зобов`язань ніколи не існувало. Спірний договір про надання споживчого кредиту Позивач вперше побачив після того, як приватний виконавець надіслав його представнику у відповідь на адвокатський запит. Позивачем не отримувалось жодних документів щодо наявної заборгованості, щодо зміни кредитора та вимог Відповідача, якщо такі наявні. Крім того, жодних повідомлень про заміну кредитора, про укладені договори відступлення прав вимоги чи іншу інформацію Позивачу також не надавалось. Позивачем не отримувалось жодних документів від приватного нотаріусу щодо вчинення виконавчого напису. Вважають, що виконавчий напис №4904 від 03.07.2020 видано приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального права. Позивач жодних договорів із ПАТ «УКРИСББАНК» не укладав, договір №92929888000 від 15.02.2015 року, який міститься в матеріалах виконавчого провадження і на підставі якого було видано виконавчий напис не є нотаріально посвідченим, тобто виконавчий напис на виконання відповідного договору не міг вчинятися через недотримання вимог щодо форми договору. З п.4 договору, який міститься в матеріалах виконавчого провадження вбачається, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі, шляхом внесення платежів відповідно до Графіку платежів але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернути не пізніше 15.02.2016 року. Тобто в разі якщо кредитор вважав що борг існував, але його не повернули в нього право вимоги виникло 16.02.2016 року. Оскаржуваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 03.07.2020 року, з явним пропуском трирічного строку як того вимагає Закону України «Про нотаріат». Як вбачається з виконавчого напису, сума заборгованості розраховувалась за період з 14.05.2020 до 25.05.2020, яким чином було визначено такий період є незрозумілим. Виконавчий напис не містить детального розрахунку заборгованості тому є не зрозумілим, яким саме чином приватний нотаріус перевіряв правильність нарахування та безспірності заявленої стягувачем суми. Загальну сума заборгованості становить 21636,76 грн., в яку входить сума простроченої заборгованості за сумою кредиту -13977,16 грн. та сума простроченої заборгованості за комісією 6374,96 грн., сума простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1284,64 грн. Очевидним є, що такі суми та період за який розраховувалась заборгованість і відповідно сума заборгованості не можуть бути безспірними, а приватним нотаріусом таке перевірено не було. Крім того, у виконавчому написі міститься недостовірна інформація щодо особи боржника, а з Позивачем взагалі договір ніколи не укладався. Просять суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4904, вчинений 03.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у розмірі 21636, грн. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Корнєєвій І.В. Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. 05 березня 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 31 березня 2025 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради. Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін про слухання справи. Позивач та його представник - адвокат Кузяков О.В. в судове засідання не з`явилися, 26 травня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримали в повному обсязі згідно обставин викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, був повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна в судове засідання не з`явились, пояснень на позовну заяву не надали, про дату, час та мсце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було винесено виконавчий напис №4904 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Аланд"заборгованості за кредитним договором 92929888000 від 15.02.2015 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством "УКРСИББАНК", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 65 від 23.02.2016 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 14/05/2020-ФА від 14.05.2020 року є ТОВ «Фінансова компанія "АЛАНД" у загальному розмірі 211636,76 грн. і яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 13977,16 грн., простроченої заборгованості за комісією у розмірі 6374,96 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користуванням кредиту у розмірі 1284,64 грн., за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року та плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн., що підтверджується копією виконавчого напису (а.с.12). Приватним виконавцем на підставі виконавчого напису нотаріуса №4904 від 03.07.2020 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №62539987 від 13 липня 2020 року (а.с.14). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Так, зазначена постанова КМУ № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. У Постанові ВП ВС від 21.09.21 у справі № 910/10374/17 Велика Палата Верховного Суду підтримала власний правовий висновок щодо строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, визначивши, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час ухвалення) варто застосовувати разом із нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 Цивільного кодексу України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Виконавчий напис, вчинений на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, є таким, що не підлягає виконанню (у правовідносинах із 22 лютого 2017 року). Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису. Відповідно до пункту 4 кредитного договору № 9292988800 від 15.02.2015 року строк дії договору закінчився 15.02.2016 року, тобто у кредитора днем виникнення права вимоги є дата 16.02.2019 року. Згідно виконавчого напису нотаріуса від 03.07.2020 року стягнуто як безспірну заборгованість за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року , в тому числі прострочена заборгованість за комісією та відсотками, тобто поза межами дії кредитного договору . Суд також зазначає, що трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис, закінчився 16.02.2019 року, а виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами вказаного строку 03 липня 2020 року. Крім того, пунктом 10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, належним чином вручене повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису впливає на правильне вирішення справи. Будь-яких документів, які б підтверджували отримання позичальником вимоги банку приватному нотаріусу не надано. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). \~ \~ \~ Таким\~чином приватний\~нотаріус Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай\~Олег Станіславович\~при вчиненні\~виконавчого напису\~не пересвідчився\~про відсутність\~на час\~пред`явлення\~вимоги спору, виконавчий напис зроблено нотаріусом поза межами трирічного строку від дня виникнення права вимоги, який закінчився 16 лютого 2019 року, отже виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved