Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

\~Представник АТ\~КБ «Приватбанк»\~через систему\~«Електронний суд»\~звернувся до\~Заводського районного\~суду м.Дніпродзержинська\~з позовною\~заявою до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 04.12.2019 Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 04.12.2019 Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75 000 грн. (п.1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна Gold»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 07/21, тип - «Універсальна Gold», згодом Відповідач додатково отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 04/25, тип - Картка «Універсальна Gold». В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8 % річних. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 р., Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 21.04.2024 року має заборгованість 35973,32 грн., яка складається з наступного: 29150,97 грн. - заборгованість за тілом кредита, 6822,35 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2024 року, цивільну справу №208/3526/24 передано до провадження судді [PERSON] . Ухвалою суду від 08.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2024 року цивільну справу №208/3526/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г., у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. Ухвалою суду від 12.09.2024 року цивільну справу прийнято суддую Гречаною В.Г. до свого провадження. 12.07.2024 року представник відповідача за довіреністю Мартиненко С.О., подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що позивач ігнорує п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України. Правочини, які належить вчиняти у письмовій формі, правочини між фізичною та юридичною особою. Заява- анкета не є кредитним договором. На підставі ЗУ «Про банк та банківську діяльність» повинен бути укладено, між банком та фізичною особою, кредитний договір. Заява- анкета це одна зі складових договору, наміри фізичної особи, тобто якщо є складова, то має бути і ціле - кредитний договір. Як можна розірвати не існуючий договір (заяву-анкету), якщо одна зі сторін вважатиме, що його права порушені і прийде до суду, то крім позовної заяви необхідно підтвердити свої претензії доказам, пред?явити кредитний договір, не частину - анкету-заяву, не зрозумілі розрахунки платежів і заборгованості та Умови та правила надання банківських послуг, а кредитний договір - як ціле. У суперечці між фізичною особою та юридичною, фізична особа менш захищена сторона, тобто банк претендує на те, що фізична особа винна йому кошти, доведіть, що банк надав кошти за умови повернення. Кредитний договір передбачає участь двох і більше сторін, у цьому випадку виникають зобов?язання за договором. При звернені до суду з позовною заявою для розірвання заяви-анкети - позов буде повернутий судом позивачу. Кредитний договір має містити у собі як основну частину так і додаткову, дату початку та закінчення відносин, умови видачі кредитних коштів та умови повернення і так далі. Позивач не надав копії кредитного договору № б/н від 04.12.2019 року. У розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.12.2019 року не зрозуміло до якого рахунку прив?язаний цей розрахунок і з від кіля взялися всі ці цифри. Позивач не надав обґрунтованих доказів: документи первинного бухгалтерського обліку (належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно яких можна було встановити суму, яку надав/перерахував Відповідачу згідно кредитного договору банк) оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Те що позивач надав Відповідачу кредитні кошти і що Відповідач використовував саме їх, позивач не надав доказів (документи первинного бухгалтерського обліку). Просить не брати до уваги розрахунок заборгованості Відповідача по справі, так як посилання фінансової установи на ці розрахунки заборгованості за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необгрунтованими, оскільки самі розрахунки є внутрішніми документами установ (створений установою) та не є належним та допустимим доказом по справі. Документів первинного бухгалтерського обліку позивачем до суду надано не було, у зв?язку з чим суд позбавлений можливості здійснити розрахунок заборгованості, правильність нарахування відсотків Позивачем та перевірити суму заборгованості пред?явлену позивачем та з якого рахунку і на який рахунок були здійснені фінансові операції, та на яких підставах. Враховуючи викладене, вимоги Позивача в частині стягнення заборгованості за процентами задоволенню не підлягають. Стосовно вимог Позивача в частині стягнення з Відповідача заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором зазначив, що надані Позивачем розрахунки заборгованості за простроченим тілом кредиту не є первинним документом. Жодних інших належних та допустимих доказів того, що Відповідачу кредитором були надані кредитні кошти, що відповідач використовував саме їх, стороною Позивача суду не надано. Немає жодного письмового доказу, що позивач направляв вимоги до відповідача, щодо заборгованості взагалі, а тому ця заборгованість є спірною та надуманою. Просить застосувати строк позовної давності та позов не приймати до уваги, бо є таким, що підлягає розгляду та задоволенню. 30.07.2025 року від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Меркулової В.В. до суду надійшла відповідь на відзив. Зазначила, що відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв?язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв?язку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов?язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднення до Умов т а Правил з Умовами т а Правилами надання банківських послуг, Тарифами, щ о розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов?язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 04.12.2019 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім?я Кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що "Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам?яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. З наданої до суду виписку з карткового рахунку, прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. З матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 04/25 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Крім того, згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов?язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов?язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов?язання за Кредитним Договором не виконав. 13.09.2024 року від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Меркулової В.В. до суду надійшли заперечення. Зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Додатки, додані до позовної заяви, засвідчені належним чином. Всі подані документи є належними та допустимими доказами. Зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинних документом, тому було надано виписку по рахунку. 27.09.2024 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Геза С.І., подав до суду клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 18.03.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] , про витребування доказів задоволено. 24.04.2025 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява на виконання ухвали суду від 18.03.2025 року. 28.05.2025 року у судовому засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Багмет Д.С., зазначила, що всі документи, які надались банком, підписані відповідачем. Відповідач користувався карткою. Всі документи на вимогу суду надані. Певний час на картці були власні кошти, але потім кошти на картці пішли в мінус, останнє погашення боргу відбулось 22.01.2024 року на суму 110 грн. Відповідач не звертався до банківської установи для зменшення кредитного ліміту. Позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. 28.05.2025 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні просив не брати до уваги витребувані документи, які надійшли до суду за його клопотанням. Вказавши, що в них не зазначено, яка сума належала відповідачу, а яка належала банку. До банківської установи відповідач для зменшення кредитного ліміту не зверталась. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України\~визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що 04.12.2019 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] 04.12.2019 року, зазначені умови кредитування, з якими погодився відповідач. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 21.04.2024 року заборгованість [PERSON] складає 35973,32 грн. Відповідно до довідки № 0000003500390949 від 13.04.2024 року встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було видано наступні кредитні картки: -[NUMBER] від 17.05.2006 року, термін дії до 02/13 картка Універсальна; -4149605369544200 від 15.08.2009 року, термін дії до 08/13 картка Універсальна; -5457092026616163 від 07.09.2011 року, термін дії до 09/13 Gold Credit; -5168742307213060 від 29.08.2013 року, термін дії до 07/17 картка Універсальна Gold; -5168742326414046 від 16.02.2015 року, термін дії до 11/17 картка Універсальна Gold; -4149625800625871 від 01.07.2014 року, термін дії до 04/18 PKMMD GOLD CHIP CREDIT INST; -5168742208256929 від 01.11.2017 року, термін дії до 07/21 картка Універсальна Gold; 5168742242128126\~від 27.07.2021\~року,\~ термін\~дії до\~04/25\~ картка\~Універсальна Gold. Довідкою про видані відповідачу картки доводиться, що [PERSON] є активним клієнтом банку з 2006 року та користується багатьма послугами, має декілька карток з різним строком дії. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої [PERSON] встановлено, що старт карткового рахунку відбувся 17.05.2006 року 5457082930234161, 07.09.20211 року встановлено кредитний ліміту у розмірі 16000,00 грн., 16.08.2016 року збільшено до 20000,00 грн., 19.04.2017 року збільшено до 25000,00 грн., 15.01.2018 року збільшено до 27000,00 грн., 15.01.2019 року збільшено до 29000,00 грн., 28.01.209 року збільшено до 30000,00 грн., 17.09.2019 року збільшено до 32000,00 грн., 15.01.2020 року збільшено до 34000,00 грн., 30.01.2020 року збільшено до 36000,00 грн., 03.01.2023 року зменшено до 32980,00 грн., 26.01.2023 року зменшено до 31380,00 грн., 27.03.2023 року зменшено до 30320,00 грн., 26.04.2023 року зменшено до 29810,00 грн., 26.06.2023 року зменшено до 28910,00 грн., 28.08.2023 року зменшено до 28190,00 грн., 01.12.2023 року зменшено до 0,00 грн. З виписки за договором № б/н за період 01.12.2019 по 21.04.2024 року вбачається, що [PERSON] здійснювала карткові перекази, поповнювала мобільний, робила покупки. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків;\~виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Наявність та розмір заборгованості підтверджуються випискою по особовому рахунку, який згідно пунктів 57, 58 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою Національного Банку України від 04 липня 2018 року № 75, є регістрами, які Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Таким чином, у виписці про рух коштів відображаються всі операції за картковим рахунком клієнта [PERSON] , в т. ч., маються відомості щодо встановленого розміру кредитного ліміту, його зміну, зняття грошових коштів клієнтом, погашення ним заборгованості, поповнення свого рахунку, перекази коштів третім особам та зарахування кошів на його картки від третіх осіб. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII\~договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно частини 2\~статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»\~до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивачем надано Заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписану відповідачем, процента ставка визначена на рівні 43,2% річних для карт Універсальна та 42,0 % річних для карт Універсальна GOLD. Відповідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~ст.1050 ЦК України. Відповідно Заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний договір укладено на 20 років. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.12.2019 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та клієнтом [PERSON] станом на 21.04.2024 р. випливає, що проценти за користування грошовими коштами банк нараховував в межах узгодженої між сторонами процентної ставки в розмірі 42 % річних за карткою Універсальна GOLD у період з 01.05.2020 по 31.07.2020 року. У період з 01.08.2020 року по 31.04.2024 року процентна ставка склала 40,8% річних. Відповідачем вимоги договору невиконані, грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом не повернуто, у зв`язку з чим у нею, як зазначає позивач, утворилась заборгованість -35973,32 грн., яка складається з наступного: - 29150,97 грн. заборгованість за тілом кредита, -6833,35 грн. заборгованість за простроченими відсотками. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] вносила кошти на погашення заборгованості, що свідчить про визнання данного кредитного договору. Останнє погашення відбулось 22.01.2024 року на суму 110,61 грн. В заяві позичальника від 04.12.2019 року узгоджений розмір відсоткової ставки та щомісячної комісії. Як вбачається із заяви, яка підписана відповідачем, сторони узгодили всі істотні умови договору, в тому числі й проценти за користування кредитом. Отже, умови кредитного договору були погоджені з відповідачем, але останній неналежним чином виконував умови договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою\~споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів»\~(далі\~Закон). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону споживач\~фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Правова позиція викладена у постанові Дніпровського апеляційного суду від 07.05.2025 року у справі № 183/10018/23, постанові Дніпровського апеляційного суду від 26.03.2025 року у справі № 201/5053/23, постанові Дніпровського апеляційного суду від 07.05.2025 року у справі № 216/8069/23 та ін. Вказаний висновок відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 336/887/18 (провадження № 61-11747св19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Щодо строку позовної давності. Згідно зі ст.266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до частини першої статті 264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст. 257та ч.3 ст.267\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Як встановлено ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, за змістом норми ст.\~261\~ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Згідно з ч.5 ст.261\~ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла наступного висновку: якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів . У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічної правової позиції дотримався і Верховний Суд у постановах від 03.02.2021 у справі № 279/476/17, від 17.02.2021 у справі № 761/32244/17, від 03.03.2021 у справі № 173/436/18. Так, згідно з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.12.2019 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 21.04.2024 року вбачається, що останній раз відповідачем було здійснено погашення кредиту 22.01.2024 року у сумі 110,61 грн., тобто з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач до суду з позовними вимогами звернувся 26.04.2024, тобто до спливу трирічного строку. Таким чином, строк позовної давності не порушено. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, таким чином, суд вважає, що заявлена позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальні сумі 35973,32 грн., підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача, в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, оскільки його розмір є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved