Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У вересні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11311,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 січня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] , який визнав свою вину у її скоєнні згідно повідомлення про ДТП (європротокол). Так, [PERSON] звернувся до позивача з відповідною заявою про виплату відшкодування у зв`язку з настанням указаної події. Позивачем здійснено виплату відшкодування потерпілій особі, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з позовом для вирішення питання щодо зворотної вимоги до відповідача. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року позовну заяву ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті. 08 жовтня 2024 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхового відшкодування цивільно-правової відповідальності. Разом із відзивом відповідач подав клопотання про залучення третьої особи Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2024 року задоволено клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватне акціонерне товариство СК «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ 20782312. Відкладено розгляд справи та встановлено третій особі строк для подання заяв по суті справи. 14 жовтня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. 06 листопада 2024 року до суду від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив. У судовому засіданні 05 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про відкладення розгляду. 16 січня 2025 року суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі. Проте, під час перебування у нарадчій кімнаті, судом встановлено, що рішення у цій справі неможливо ухвалити без додаткового дослідження обставин щодо сплати позивачем суми страхового відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] у розмірі 12500,00 грн. Відтак, ухвалою суду від 16.01.2025 поновлено судовий розгляд у справі № 643/10258/24. Ухвалою суду від 25.02.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного акціонерного товариства СК «ПЗУ Україна» докази, а саме: належним чином засвідчені матеріали страхової справи, відповідно до якої було здійснено страхове відшкодування на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» по страхову полісу 209247594, застрахований автомобіль «DAF 95 XF 430», д. н. з. [NUMBER] , за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06 січня 2023 року у м. Дніпро, вул. Привокзальна, 11, за участю та транспортного засобу «DAF 95 XF 430», д. н. з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «CB CJ40-AXR-2», д. н. з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відкладено судове засідання у справі № 643/10258/24 на 01 квітня 2025 року. 11 березня 2025 року від третьої особи надійшли витребувані судом докази. Також у клопотанні про долучення доказів зазначено, що третьою особою було сплачено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 21060,63 грн (23821,93 грн 2761,3 грн), де 23821,93 грн вартість збитків визначених позивачем згідно ремонтної калькуляції від 17.01.2023 та рахунку СТО на умовах визначених п.27.13 Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №79а2е від 30.08.2022, укладений між ПрАТ «СК «АРСК» та ТОВ «СВІТ ТРЕЙДІНГ»; 2761,3 грн коефіцієнт фізичного зносу до пошкодженого КТЗ CB CJ40-AXR-2 AA0675ХЕ 2018 року випуску. Адже з долучених доказів до Заяви про регресні вимоги згідно зафіксованих пошкоджень на підставі Акту Огляду КТЗ від\~11.01.2023, Рахунку ФОП [PERSON] №ЯК-1458* від 17.01.2023 на суму 23821,93 грн та платіжних інструкцій від 25.01.2023 та від 17.02.2023, що відображають фактичні витрати Позивача на відновлювальний ремонт пошкодженого КТЗ, внаслідок ДТП, що сталася 06.01.2023 року. Зокрема на заміну дзеркала, накладки дверей та лакофарбові роботи згідно Акту технічного огляду від 11.01.2023. Заявлена в Заяві про регресні вимоги від 14.04.2023 Позивача до Третьої особи доплата без деталізації опису відновлення пошкоджень, деталей, що підлягають заміні додатково у розмірі 12500,00 грн. не підтверджена жодними належними та допустимими доказами (додатковими документами щодо огляду пошкодженого КТЗ, що було не охоплене Актом огляду 06.01.2023). 01.04.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи, наданими третьої особою. У судове засідання 19.05.2025 учасники провадження не з`явилися, повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. 06.01.2023 о 12 год. 15 хв. у м. Дніпро, по вул. Привокзальна, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «DAF 95 XF 430» державний номерний знак [NUMBER] , з причепом «ACKERMANN SAAN» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу спеціалізованого вантажного фургону рефрижератору «CB CJ40-AXR-2» державний номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За фактом ДТП між його учасниками було укладено повідомлення про ДТП (європротокол), згідно якого винуватцем ДТП є водій автомобіля «DAF 95 XF 430» державний номерний знак [NUMBER] , - [PERSON] , який під час заїзду на місце стоянки, здійснив зіткнення з транспортним засобом «CB CJ40-AXR-2» державний номерний знак [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси власника транспортного засобу «CB CJ40-AXR-2» державний номерний знак [NUMBER] , були застраховані в АТ «СК «АРКС» Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №79а2е від 30.08.2022 року та додаток №2 до Договору № 79а2е від 30.08.2022 року добровільного страхування наземного транспорту. Власник пошкодженого автомобіля «CB CJ40-AXR-2» державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Дана заява була розглянута та пошкодження застрахованого автомобіля було визнано страховим випадком. У зв`язку з чим, на підставі: - Акту огляду транспортного засобу від 11.01.2023 року; - Ремонтної калькуляції № 1.003.23.0 від 17.01.2023 року; - Рахунок-фактура № ЯК-1458* від 17.01.2023 року; - Страхового акту: № ARX3540024 від 24.01.2023 року; - Розрахунок страхового відшкодування на суму 19 871 грн. 93 коп.; - Рахунок-фактура № ЯК-1458/1* від 07.02.2023 року; - Страхового акту № ARX3563738 від 16.02.2023 року; - Розрахунок страхового відшкодування на суму 12 500 грн. 00 коп. АТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 19871 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят одна) 93 коп., що підтверджується платіжним дорученням №946151 від 25.01.2023 року та в розмірі 12\~500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №952064 від 17.02.2023 року. Загальний розмір страхового відшкодування, здійсненого АТ «СК «АРКС» становить 32371 (тридцять дві тисячі триста сімдесят одна) грн. 93 коп. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «DAF 95 XF 430» державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 209247594, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі: 21 060 (двадцять одна тисяча шістдесят) грн. 63 коп., згідно платіжної інструкції №95780 від 31.05.2023 року (страхове відшкодування з урахування зносу транспортного засобу спеціалізованого вантажного фургону рефрижератора «CB CJ40-AXR-2» державний номерний знак [NUMBER] ). Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі №754/5129/15-ц зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілій страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З матеріалів справи слідує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №\~209247594, ліміт відповідальності 130 000 грн. 00 коп. шкода завдана майну, франшиза 0,00 грн. 25.01.2023 позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 19871,93 грн, відповідно до страхового акту №ARX3540024 від 24.01.2023 та рахунку-фактури № ЯК-1458 від 17.01.2023 ФОП [PERSON] . При цьому така виплата була здійснена у тому числі на підставі ремонтної калькуляції від 17.01.2023 на суму 23821,93 грн. В подальшому, 17.02.2023 позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 12500,00 грн на підставі страхового акту №ARX3563738 від 16.02.2023 та рахунку-фактури № ЯК-1458/1* від 07.02.2023 ФОП [PERSON] . При цьому, будь-якої калькуляції та/або документів щодо огляду пошкодженого КТЗ, що не було охоплене Актом огляду від 06.01.2023 позивачем не надано. 14.04.2023 позивач звернувся до третьої особи із заявою про регресні вимоги на суму 32371,93 грн (19871,93 грн + 12500,00 грн). Згідно платіжної інструкції від 31.05.2023, третя особа виплатила позивачу 21060,63 грн. Позивач вважає, що оскільки ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не виплатила повну суму відшкодування, то різницю слід стягнути з водія [PERSON] , який є винним у ДТП відповідно до статті 1194 ЦК України, а тому покликаючись на матеріали додані до позовної заяви та норми цивільного законодавства, а саме статті 993, 1166, 1188 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх порушених права. Суд зауважує, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У постанові від 04 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від\~01 липня 2004 poкy № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відтак, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (пункт 62). Враховуючи викладені висновки та беручи до уваги ті обставини, що ліміт відповідальності становить 130 000 грн. 00 коп., а виплачена страхова сума позивачем набагато менша, відтак позивач безпідставно покликається на статтю 1194 ЦК України, а [PERSON] є неналежний відповідач. При цьому, з матеріалів справи слідує, що позивач навіть не намагався з`ясувати причини виплати третьою особою саме такого розміру регресних вимог, а одразу звернувся до суду з цим позовом. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Проте, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача - такий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц. Відтак, суд вважає, що позивачем було пред`явлено позов до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем у справі повинне виступати ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», а тому в задоволенні позову слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed