Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

В червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до АТ «Укргазвидобування», в якому просила визнати припиненими трудові відносини між позивачем та відповідачем з 12.05.2023 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, зобов`язати відповідача виплатити вихідну допомогу в сумі 210000,00 грн та стягнути моральну шкоду в сумі 700000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 01.09.2022 вона почала працювати в АТ «Укргазвидобування» на посаді менеджера з методології закупівель. 11.05.2023 звернулась до відповідача із заявою про звільнення її із займаної посади із 12.05.2023 за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України, у зв`язку із невиконанням відповідачем вимог законодавства про охорону праці та не додержанням умов колективного договору. 11.05.2023 отримала лист від відповідача, яким їй було відмовлено у звільненні. 14.05.2023 [PERSON] отримала пропозицію щодо припинення трудового договору з 15.05.2023 у зв`язку із трансформацією функцій структурних підрозділів товариства. Вказує, що вона відмовилась давати згоду на розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Зазначає, що відповідач систематично та цілеспрямовано порушував умови діючого законодавства та колективного договору, здійснював мобінг (цькування) позивача. Так, із 20.03.2023 після зміни безпосереднього керівника, вона почала зауважувати дії з боку тимчасово виконуючого обов`язки директора Департаменту МТЗ, які підпадають під поняття мобінг (цькування), відповідно до ст. 2-2 КЗпП України. Про порушення її прав, [PERSON] повідомляла Департамент з управління персоналом, профспілку, юристів та керівника компанії, однак, жодної відповіді на свої звернення позивач не отримала та відповідного реагування з боку відповідача здійснено не було. Стверджує, що одним із проявів мобінгу, в першу чергу, було різке збільшення обсягів роботи, та покладення на неї додаткових обов`язків, що зумовило значне навантаження. Після виходу в квітні 2023 року із відпустки, їй було повідомлено, що керівництво працювати із нею не хоче, та для неї будуть створені всі неможливі умови праці, а тому запропоновано звільнитись з компанії, на що вона відмовилась звільнятись за згодою. В подальшому, до її робочого кабінету було переміщено ще одного працівника, чим змінено її робоче місце, а також всі її звернення до відповідача щодо зміни графіку роботи, можливості працювати дистанційно з огляду на наявність на утриманні малолітньої дитини, та забезпечення позивача ноутбуком були уповноваженими особами відповідача відхилені. Вважає дії керівництва щодо неї дискримінаційними, та такими, що порушують принцип рівності прав і можливостей, у зв`язку із її сімейним станом. Крім того, незаконні дії відповідача також завдали їй моральну шкоду, оскільки вона зазнала психологічного тиску, що призвело до морального виснаження. На час звернення із даним позовом трудова книжка їй не повернута. Посилаючись на викладене, а також з огляду на порушення відповідачем її трудових прав, завдання в зв`язку з цим моральних страждань, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом та вказує про наявність підстав для визнання припиненими трудових відносини між нею та відповідачем із 12.05.2023 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, зобов`язати відповідача виплатити вихідну допомогу в сумі 210000 грн, а також стягнути моральну шкоду в сумі 700000 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2023, головуючим суддею у справі визначено суддю Рибалка Ю.В. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 19.06.2023, позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 04.08.2023, у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В серпні 2023 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що обґрунтування позовних вимог є безпідставними, не доведеними та не відповідають фактичним обставинам. Так, відповідач жодним чином не порушував трудове законодавство, відсутні доведені факти мобінгу відносно позивача, та законних підстав звільнити позивача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП у товариства не було, про що позивача повідомлено належним чином. Відповідач вказує, що, звернувшись із заявою про звільнення, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про охорону праці на підставі ст. 38 КЗпП України, позивачем не вказано обґрунтувань порушення відповідачем законодавства про охорону праці та не викладено конкретних фактів в чому полягало не дотримання відповідачем умов колективного договору та законодавства про працю. Позивач не зверталась із заявами про притягнення винних осіб до відповідальності за вчинення усілякого роду психологічного тиску та створення нестерпного робочого середовища (мобінгу), за що передбачена відповідальність за ст. 173-5 КУпАП. Зазначені факти належним чином встановлені не були та винні особи не були притягнуті до адміністративної відповідальності, що свідчить про безпідставність та недоведеність цих обставин. Крім того, є необгрунтованими посилання позивача на різке збільшення обсягів роботи та покладення на неї в березні та квітні 2023 року додаткових обов`язків та навантаження, оскільки, зміст наказів відповідача про інформування та направлення консолідованої позиції менеджеру з методології закупівель, а також в разі необхідності, їх узгодження з нею в разі оскарження до АМКУ процедур закупівель, які провадяться в апараті управління товариство прямо передбачені посадовою інструкцією менеджера АТ «Укргазвидобування», з якими позивач була ознайомлена особисто під підпис. Вимоги щодо належного виконання позивачем своїх трудових обов`язків, в тому числі, методологічна та консультативна підтримка відповідальних співробітників відповідача при взаємодії з ДАСУ, АМКУ та Мінекономіки в частині публічних закупівель, про що зазначено в наказах відповідача від 21.03.2023 № 219 та від 20.04.2023 № 309, не вважається мобінгом в розуміння ст. 2-2 КЗпП України, а тому посилання позивача в цій частині є безпідставними. В частині доводів позивача про відсутність відповідей на її заяви про зміну графіку робочого часу, встановлення дистанційної роботи, та забезпеченням ноутбуком, відповідач також вказує на їх необгрунтованість, оскільки заява позивача від 25.04.2023 про зміну графіку початку та кінця робочого дня погоджена керівником 26.04.2023. Однак, з огляду на те, що заяви позивача від 25.04.2023 та від 26.04.2023 хоч і були завантажені до системи документообігу товариства, однак, не підписані позивачем, а відтак за ініціативою [PERSON] не були реалізовані у встановленому порядку. Крім того, з 17.04.2023 відповідачем у встановленому законом порядку припинено дозвіл на виконання трудових обов`язків дистанційно, та встановлена можливість їх дистанційного виконання працівниками лише у виключних випадках, з дозволу керівника відповідача на підставі окремого наказу за встановленою процедурою узгодження керівником дати, згідно з діючим Положенням про дистанційну/надомну роботу працівників. З огляду на те, що заява позивача від 04.05.2023 про надання дозволу на виконання трудових обов`язків дистанційно не відповідала вимогам п. 3.1 та п. 3.5 Положення № 272, а відтак була правомірно відхилена керівником, та доводи позивача в цій частині є також безпідставними. Крім того, посилання позивача на те, що відповідачем проігнорована заява від 05.05.2023 про забезпечення ноутбуком для виконання посадових обов`язків також не відповідає дійсним обставинам, оскільки, відповідне звернення в товаристві має подаватись через систему документообігу Мегаполіс, а не шляхом надсилання електронного листа на поштову скриньку товариства. За інформацією системи, заява позивача від 05.05.2023 була завантажена до системи, однак не була підписана позивачем, а відтак за ініціативою самої позивачки не була реалізована у встановленому порядку. При цьому, за інформацією системи документообігу позивачка за службовою запискою від 27.04.2023 № 2002/37-С отримала дозвіл на внесення системного блоку, монітору, клавіатури та мишки, тобто вона була обізнана з процедурою виконання працівниками дистанційної роботи, але вчинити дії, відповідно до встановленої у відповідача процедури для їх реалізації, не бажала. Разом з тим, позивач систематично надсилала електронні листи працівникам відповідача з питань, компетенція яких не стосувалась їх розгляду, та які не містили жодного підтвердження інформації щодо їх змісту. Наведене в сукупності свідчить про вчинення позивачем систематичних дій, які через недотримання встановленої процедури не мали і не могли мати на меті їх реалізацію працівниками відповідача, та здійснювались лише з метою умисного створення уяви начебто обмеження роботодавцем прав та свобод позивача. Таким чином, причини, які спонукали позивача до розірвання трудового договору і які вона самостійно вказала у заяві про звільнення у зв`язку із невиконанням роботодавцем законодавства про охорону праці від 11.05.2023, носять характер припущень, нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про обмеження прав і свобод позивача, які б виразились саме в мобінгу, в зв`язку з чим позовні вимоги в частині визнання трудових відносин припиненими за її заявою від 11.05.2023 є необґрунтованими. Крім того, з огляду на те, що відповідачем не було порушено законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору відносно позивачки, тому відсутні підстави для виплати позивачу вихідної допомоги в сумі 210000,00 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 700000,00 грн. В зв`язку з відрахуванням зі штату суду судді Рибалка Ю.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 19.01.2024 № 437, справу повторно автоматично розподілено та визначено для розгляду справи головуючого суддю Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2024 справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. В травні 2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказав, що позивач не зверталась до Державної служби з питань праці зі скаргою щодо вчинення відносно неї мобінгу, однак, позивач скористалась правом, наданим законом, та звернулась до суду із даним позовом, в якому вказує на наявність фактів мобінгу відносно неї з боку роботодавця. Позивач зазначає, що відповідачем були прийняті накази, які суттєво збільшили обсяги роботи позивача, та які співпали у часі з початком її мобінгу (цькування), та обґрунтування вимог в цій частині є підставними. Інші обставини, які викладені у позові в їх сукупності, свідчать про наявність мобінгу (цькування) позивача з боку працівників відповідача та створення умов для розірвання позивачем трудового договору, а відтак обґрунтування позовних вимог є обґрунтованими та законними. В травні 2024 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в яких останній вказав на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки, позивачем не доведено достатніми доказами факт вчинення щодо неї систематичних умисних дій або бездіяльності роботодавця (його працівників), що проявлялись у формі психологічного та економічного тиску, та не надано доказів притягнення винних осіб до відповідальності за вчинення зазначених дій. Власне суб`єктивне бачення обставин, які, на думку позивача, є мобінгом з боку відповідача, без надання достатніх доказів цьому, не свідчить про порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору та наявність підстав для звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В червні 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову, та сторона позивача просила суд визнати припиненими трудові відносини між позивачем та відповідачем з 12.05.2023 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, стягнути із відповідача вихідну допомогу в сумі 210000 грн та моральну шкоду в сумі 700000 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.08.2024 прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову у даній справі, та вирішено здійснювати розгляд справи з урахуванням вимог зазначеної заяви. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.10.2024, у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 04.12.2024, з метою уникнення процесуальних порушень, протокольною ухвалою суду здійснено перехід з спрощеного провадження з повідомленням сторін до розгляду справи в загальному позовному провадженні до стадії підготовчого судового засідання, вирішено клопотання сторін. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.12.2024, у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, будучи допитаною як свідок, вказала, що щодо неї відповідачем систематично здійснювали дії, які мають ознаки мобінгу (цькування), штучно створювались умови для розірвання позивачем трудового договору. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що наказом АТ «Укргазвидобування» № 341-к від 31.08.2022, [PERSON] призначено на посаду менеджера з методології закупівель з 01.09.2022 зі строком випробування на три місяці, з посадовим окладом згідно штатного розкладу. 08.11.2022 затверджена посадова інструкція менеджера з методології закупівель АТ «Укргазвидобування», з якою позивач ознайомлена під підпис 09.11.2022. Наказом АТ «Укргазвидобування» від 08.03.2023 № 182, з огляду на необхідність забезпечення ефективного функціонування підрозділів товариства, на підставі окремого рішення адміністрації, з урахуванням вимог Положення про дистанційну/надомну роботу працівників товариства, було вирішено припинити дозвіл на виконання трудових обов`язків дистанційно та за місцем проживання працівників, щодо яких діє на дату складання цього наказу, дистанційна/надомна форма організації праці. 25.04.2023 позивач звернулась до керівництва товариства із заявою про зміну графіку робочого часу у зв`язку із сімейними обставинами, яка внесена до системи документообігу товариства 25.04.2023. Крім того, позивач вказує, що вона також звернулась до товариства із заявою про зміну робочого часу від 26.04.2024, однак, доказів її внесення до системи документообігу відповідача, та, відповідно, належного отримання цієї заяви керівництвом матеріали справи не містять. 27.04.2023 року службова записка позивача про надання дозволу в зв`язку із виробничою необхідністю на внесення системного блоку, монітору, клавіатури та мишки, була погоджена керівництвом товариства, про що свідчать відмітки, які містяться на копії скрін-шоту із системи документообігу товариства. 05.05.2023 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на виконання трудових обов`язків дистанційно за місцем проживання з огляду на сімейні обставини. Зазначена заява розглянута керівництвом у визначеному в товаристві порядку та була відхилена з огляду на наявність вимог, які викладені в регламентуючих документах відповідача, а також з огляду на погодження керівництвом раніше зміни робочого графіку позивача. Крім того, в матеріалах справи наявна переписка позивача та інших працівників товариства, яка стосується виконання позивачем та іншими працівниками товариства посадових обов`язків, та не містить доказів вчинення психологічного тиску та створення нестерпного робочого середовища (мобінгу) відносно позивача. 11.05.2023 позивач, у зв`язку з порушенням роботодавцем ст.ст. 2-1, 2-2 Кодексу законів про працю України, підпункту 6.1.1 пункту 6.1 глави 6 Колективного договору, та

Outcome: dismissed