Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

У червні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 19 березня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем був укладений кредитний договір № 00-7236020, згідно з яким позикодавець надав позичальнику кредит в розмірі та на умовах, зазначених в договорі. Зазначає, що вказаний кредитний договір був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства. Вказав, що під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства позичальник надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Кредитний договір укладався відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», і відповідний примірник кредитного договору був наданий позичальнику в її особистому кабінеті на сайті Товариства. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, борг за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 25 000 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 10500 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 14500 грн. 28 листопада 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 28112023, за яким позивач за плату отримав право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача за вказаним договором. Позивач зазначає про те, що з моменту отримання прав вимог до відповідача за вищезазначеним кредитним договором, нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалося, відповідач, у свою чергу, не здійснював жодного платежу на погашення заборгованості, ані на користь позивача, ані на користь первісних кредиторів. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за такими кредитними договорами у зазначеному розмірі та вирішити питання стосовно судових витрат і витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2024 року за № 569/11677/24, позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з невиконанням вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України щодо надання належних доказів направлення позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві. Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 серпня 2024 року справу передано до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, оскільки справа належить до територіальної юрисдикції іншого суду. Ухвалою судді Самарівського (колишня назва - Новомосковського) міськрайонного суду Дніпропетровської області прийнято позовну заяву до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справ за відсутності його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1.ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що 19 березня 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладено електронний Договір кредитної лінії № 00-7236020, згідно з яким ТОВ «Качай гроші» надало позичальнику кредит в сумі 10500 грн. строком на 120 календарних днів, що вбачається з п.1.1, 1.2 зазначеного договору. Дата повернення (виплати) кредиту 08 квітня 2023 року. Відповідно до п.2.1, 2.2. даного кредитного договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на картку позичальника [NUMBER] . Згідно з пунктом 1.4, тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Згідно з пунктом 1.4.2, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за наступною ставкою: стандартна процентна ставка 2,50 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.5.1 позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та інші платежі шляхом здійснення безготівкового переказу з будь-якої платіжної картки через POS-термінал в особистому кабінеті. Згідно з п.1.6 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання цього договору складає 5936,38 %. Відповідно до п.1.7 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 38500 грн. У пункті 8 «Юридична адреса. Реквізити та підписи сторін» наданого суду примірнику договору кредитної лінії №00-7236020 від 19 березня 2023 року зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7047F. В Паспорті споживчого кредиту, зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Крім того, вбачається, що Паспорт споживчого кредиту підписаний 19 березня 2023 року [PERSON] шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором. В матеріалах справи міститься копія довідки ТОВ «Качай гроші» про ідентифікацію клієнта [PERSON] , з якою укладено кредитний договір № 00-7236020 від 19 березня 2023 року, акцепт договору відбувся з використанням одноразового ідентифікатора 7047А. ТОВ «Качай гроші» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 19 травня 2023 року відповідачеві суму кредиту у розмірі 10000 грн. на платіжну картку [NUMBER] , за допомогою системи EasyPay, що підтверджується відповідною довідкою та листом про перерахування коштів по платежам. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустила прострочення повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, виконаним ТОВ «Качай гроші». З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не здійснено жодного платежу за кредитом. Отже, внаслідок порушення відповідачем зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитом, яка виникла за період з 19 березня 2023 року по 28листопада 2023 року та становить 25 000 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 10500 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 14500 грн. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Судом установлено, що 28 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №28112023, за умовами якого право вимоги до боржників первісного кредитора, в тому числі й [PERSON] перейшло до позивача, що підтверджується відповідним реєстром боржників та актом приймання-передачі. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. За змістом статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України,Законом України "Про захист прав споживачів",а також Законом України "Про електронну комерцію". Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини першої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652\~ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). В силу частини першої статті 638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Отже, важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055\~ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження №61-34764св18), від 17 січня 2022 року у справі №234/7723/20 (провадження №61-6379св21). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів ( ч.ч.1,3ст. 207 ЦК України). У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст.ст.11,12 Закону України "Про електронну комерцію", що відповідачем не оспорюється. За обставинами даної справи позичальник (відповідач) шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від позивача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. У спірному кредитному договорі вказано про обізнаність позичальнику з умовами кредитування в обсягах, визначених ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». В матеріалах справи також є Паспорт споживчого кредиту\~інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, з якою споживача [PERSON] було ознайомлено 19 березня 2023 року, про що свідчить його електронний підпис одноразовим ідентифікатором. З огляду на наведене, суд вважає встановленим факт того, що сторони кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом, річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту та підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тому в силу частини першої статті 638\~ЦК України договір вважається укладеним. Разом з тим, відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2\~ст. 517 ЦК України\~передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно ч.ч. 1, 3\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. У порушення умов кредитного договору позичальник [PERSON] не виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved