Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала справа №308/16967/24, за заявою [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1094657,78 грн. у відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також 10946 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] 22046,85 грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок настання ДТП, а також 220, 46 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Розстрочено [PERSON] у виконання рішення строком на 12 (дванадцять місяців), зобов`язавши його сплатити на користь [PERSON] 1094657,78 грн. у відшкодування матеріальної і моральної шкоди однаковими частинами по 91221,48 грн. щомісячно, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили. У задоволенні решти вимог відмовлено. 02.04.2025 представником [PERSON] - адвокатом Гончаровим В.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення. Свою заяву обґрунтовує тим, що впозовній заяві представник позивача у даній цивільній справі, на виконання приписів п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України, зазначалося, що орієнтовна сума судових витрат, які він поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складатиме 61 674,10 грн., з яких 11 674,10 грн. - судовий збір за пред`явлення цього позову та 50 000,00 грн. - витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката. Крім того, представник позивача 16 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТСТ подав до суду першої інстанції заяву про стягнення з обох відповідачів понесених позивачем судових витрат по даній справі, у тому числі і 50 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. До цієї заяви були додані відповідні належні докази на підтвердження витрат Позивача на професійну правничу допомогу. Однак, при ухваленні вказаного вище рішення від 21.02.2025 у даній справі про часткове задоволення позову суд не вирішив питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу. Відтак просить, ухвалити у даній цивільній справі додаткове судове рішення, яким стягнути з [PERSON] та з ПАТ «Страхова група «ПЗУ Україна» у солідарному порядку на користь [PERSON] 50 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 10.04.2025 представник ПАТ «Страхова група «ПЗУ Україна» - адвокат Гуменюк О.О. подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просила залишити без розгляду дану заяву, оскільки рішення суду було прийнято 21.02.2025, однак представником позивача лише 02.04.2025 направлено учасникам справи та до суду докази сплати [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, тобто поза процесуальними строками стадії «до закінчення судових дебатів» та протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду, визначеними ст. 141, 246 Цивільного процесуального Кодексу України. В судове засідання сторони не з`явилися, відповідно до ч.4 ст.270 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за відсутності учасників справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилося. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1094657,78 грн. у відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також 10946 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] 22046,85 грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок настання ДТП, а також 220, 46 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Розстрочено [PERSON] у виконання рішення строком на 12 (дванадцять місяців), зобов`язавши його сплатити на користь [PERSON] 1094657,78 грн. у відшкодування матеріальної і моральної шкоди однаковими частинами по 91221,48 грн. щомісячно, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили. У задоволенні решти вимог відмовлено. Як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. 02.04.2025 представник позивача адвокат Гончаров В.В. подав заяву про ухвалення додатково рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.15ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У ч.1 ст.59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частинирішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Пунктом 9 ч.1 ст.1Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Згідно з ч.1-6 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.141ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до положень ч. 8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. 16.02.2025 представник позивача - адвокат Гончаров В.В. подав заяву про стягнення судових витрат, в якій зокрема просив стягнути судові витрати на професійну (правничу) допомогу адвоката у загальному розмірі 50 000 грн. У підтвердження понесених витрат подав договір про надання правничої допомоги від 27.09.2024 року, укладений між адвокатом Гончаровим В.В. та [PERSON] , акт-опис наданих адвокатом послуг до договору від 27.09.2024 №24-с про надання правничої допомоги Сапронову О.М., квитанцію №6657-2694-1812-4299 від 16.10.2024 про оплату за правничу допомогу згідно з договором від 27.09.2024 №24-с і додатком №1 до нього на суму 50 000,00 грн., а 02.04.2025 - заяву про ухвалення додаткового рішення. Відтак, представником позивача подано дану заяву про стягнення судових витрат у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та надано докази направлення такої відповідачам. Зазначеними вище документами в повній мірі підтверджується факт надання адвокатом правничої допомоги заявнику. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved