Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

ТзОВ «ФК Кеш ту гоу», в інтересах якого діє представник Пархомчук С.В., звернулось до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення 20\~880,00 грн заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10.02.2020 між ТзОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 111781 про надання фінансового кредиту, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер його мобільного телефону. ТзОВ «Займер» виконало умови договору і перерахувало відповідачу фінансовий кредит на картковий рахунок в сумі 4000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 28.10.2021 між ТзОВ «Займер» та ТзОВ «ФК Кеш ту гоу» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, у відповідності до умов якого Товариство передає (відступає) ТзОВ «ФК Кеш ту гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТзОВ «ФК Кеш ту гоу» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Всупереч умовам вищевказаного кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання в частині виконання договірних відносин. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК Кеш ту гоу» за кредитним договором № 111781 від 10.02.2020 року в розмірі 20\~880,00 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 4000,00 грн., заборгованості за процентами 16\~880,00 грн. Як наслідок, просить стягнути із відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~500,00 грн. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 13.02.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Вказану ухвалу суду відповідач отримав 05.04.2025 року, що підтверджено відстежуваним трекером поштового відправлення № 0610231145624 на офіційному веб-сайті поштового оператора Укрпошта. На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. 10.02.2020 між ТзОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір № 111781 про надання фінансового кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого ТзОВ «Займер» надало відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати зобов`язання за цим договором у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ТОВ «Займер» надало відповідачу грошові кошти на таких умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 грн.; дата надання кредиту: 10.02.2020 року; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAН; стандартна процентна ставка: 2% в день або 730% річних. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025 року, відповідно до якої 10.02.2020 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти у сумі 4000,00 грн. за реквізитами платіжної картки, що є доказом видачі кредитних коштів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~28.10.2021 між ТзОВ «Займер» та ТзОВ «ФК Кеш ту гоу» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТзОВ «Займер» відступило ТзОВ «ФК Кеш ту гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. \~ \~ \~ \~Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК Кеш ту гоу» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно виписки з особового рахунку, станом на 04.12.2024 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 20 800,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами 16 880,00 грн. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом\~ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою\~статті 206 цього Кодексу\~(які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Частиною 1\~ст. 626 ЦК України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628\~ЦПК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Із положень ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону. За змістом ч. 11\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 13\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно приписів ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1 та 2\~ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1\~статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Водночас, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики від 10.02.2020 року, позивач просить стягнути на свою користь із відповідача загалом 20\~880,00 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 4000,00 грн., заборгованості за процентами 16\~880,00 грн. При цьому, порядок обрахунку процентів у розрахунку заборгованості не зазначений. Як вбачається з договору позики від 10.02.2020 року даним договором не передбачено нараховування відсотків після закінчення строку кредитування. Таким чином строк договору первинно обумовлений сторонами на 30 днів, тобто до 10.03.2020 року, зі сплатою по 2% проценти від суми позики за кожен день користування позикою. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що за договором споживчого кредиту від 10.02.2020 року проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів (по 2% проценти за кожен день від суми позики), тобто терміну, на який були надані кредитні кошти. Відтак, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором становить 2 400,00 грн (4000/100х2%х30) , що і було зазанчено в Додатку №1 до договору кредиту № 111781 від 10.02.2020 року. Враховуючи викладене, суд вважає, наданий позивачем розрахунок заборгованості по вказаному договору, таким, що не відповідає умовам договору, нормам чинного законодавства та судовій практиці Верховного Суду. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором споживчого кредиту від 10.02.2020 року у розмірі 6400,00 грн, з яких 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 2400,00 грн заборгованість за відсотками. Враховуючи, що позивачем доведено факт отримання відповідачем обумовленої суми позики, переказаної останньому на його банківську карту, а також факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів, набуття позивачем права вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до частково задоволення. В частині нарахованих відсотків на суму боргу позов є безпідставним, а тому заборгованість за відсотками слід стягнути частково. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст.\~141, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. підтверджено відповідним платіжним дорученням від 20.01.2025 року. Окрім цього, під час звернення з даним позовом ТОВ «ФК Кеш ту гоу» було вказано про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 500,00 грн., з яких 500,00 грн це витрати на канцелярські послуги, які до відшкодування не підлягають. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Частиною 8\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги, копію акту про отримання правової допомоги, копія платіжного доручення про сплату коштів у розмірі 10 500,00 грн, копію рахунку на сплату коштів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 742,46 грн та 3 065,00 грн витрат на правничу допомогу, пропорційно частині задоволених вимог (30,65 %). З цих підстав,

Outcome: partial