Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Чернівецької міської ради, третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління комунальної\~власності Чернівецької\~міської ради про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 1 жовтня 2005 року [PERSON] , як головний квартиронаймач звернулася до керівника органу приватизації м. Чернівці про безоплатну передачу в особисту, спільну сумісну власність квартиру по [ADDRESS] . До заяви [PERSON] додала довідку про склад сім?ї та займані приміщення, документ що підтверджує право на пільгу по безоплатному одержанні у власність житла. У квартирі окрім [PERSON] , зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] . 15 лютого 2006 року розпорядженням №44296 передано у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 21 квітня 2006 року у відділі приватизації житла [PERSON] було отримане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується листом Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької області від 22.12.2020 року. Однак, свідоцтво було втрачене і позивачі не змогли зареєструвати право власності на квартиру в органах технічної інвентаризації. [PERSON] вирішила розпорядитися своєю часткою у квартирі, звернулася до нотаріуса, який повідомив, що для того, щоб вона могла подарувати свою частку квартири їй необхідно здійснити реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 3 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Департаменту житлово-комунального господарства щодо видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] . Однак, 22.12.2020 року Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької області відмовив у видачі дубліката свідоцтва. Підставою відмови зазначив, те, що відповідно до п. 28 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян №56 від 15.09.1992 р., (яке діяло на момент видачі свідоцтва та втратило чинність згідно з наказом від 16.12.2009 року №396) свідоцтва про право власності на квартиру підлягало обов?язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації і оскільки у довідках обласного та місцевого бюро технічної інвентаризації зазначається про відсутність запису щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] в реєстрових книгах та справах та враховуючи, те що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна відомості стосовно вказаної квартири відсутні, вважає, що право власності на квартиру [ADDRESS] у позивачів не виникало. Для вирішення цього питання Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької області рекомендував звернутися до суду. Крім того, [PERSON] пояснили, що оскільки, вона використала своє право на приватизацію та отримала Свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] знову, або повторно приватизувати квартиру вона не може. 3 огляду на вказані обставини, оскільки відповідач не визнає право власності на квартиру [ADDRESS] , а свідоцтво про право власності втрачене, позивачі змушені звернутися до суду з метою захисту права власності. Отже, враховуючи те, що право спільної сумісної власності на кв. [ADDRESS] у [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набуто в порядку приватизації майна, яке перебувало в комунальній власності у 2006, відсутність реєстрації жодним чином не спростовує факт виникнення у них права спільної сумісної власності. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє певних прав. Тому на підставі вищевикладеного просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] право у спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Постановленою судом ухвалою від 06 січня 2025 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Постановленою судом ухвалою від 06 березня 2025 року замінено третю особу по справі. Постановленою судом ухвалою від 11 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак їх представник спрямувала до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направили суду заяву, в якій просять суд розглянути справу на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства та в їх відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1 жовтня 2005 року [PERSON] , як головний квартиронаймач звернулася до керівника органу приватизації м. Чернівці про безоплатну передачу в особисту, спільну сумісну власність квартиру по [ADDRESS] . У квартирі окрім [PERSON] , зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] згідно довідки про склад сім?ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення від 01.10.2005 року, згідно довідки КЖРЕП 4 виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 12.04.2021 року, згідно витягу № 60541/-1 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від березня 2024 року. 15 лютого 2006 року розпорядженням №44296 передано у спільну сумісну власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 21 квітня 2006 року у відділі приватизації житла [PERSON] було отримане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується листом Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької області № М-2625/о-03/02 від 22.12.2020 року. В даному листі також зазначено, що 22.12.2020 року Департамент житлово-комунального господарства Чернівецької області відмовив у видачі дубліката свідоцтва. Згідно довідки від 11.12.2020 № 2735 Чернівецького КОБТІ зазначено, що згідно наявних реєстрових книг та архівної справи буд. [ADDRESS] право власності в Чернівецькому КОБТІ не зареєстровано. 01.01.2013 р. Чернівецькому КОБТІ припинено доступ до електронного Реєстру прав власності Міністерства юстиції України. Позивачами також було здійснено оголошення в газеті «Погляд», про те, що втрачені документи на право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , вважати недійсним. Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору, що пов`язаний з втратою позивачами правовстановлюючих документів, невизнання факту належності позивачам майна на праві спільної сумісної власності через відсутність правовстановлюючих документів та відсутністю запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вирішуючи позов,\~суд виходить з такого. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як установлено вимогами\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із\~закону\~або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З приписів\~ст. 392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Позивач втратив документ, що засвідчує його право власності (свідоцтво про право власності). При цьому отримання дублікату не можливе, що підтверджується особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами\~статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду\~ЦК України\~передбачає лише у статтях\~335\~та\~376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених\~законом\~підстав, зокрема із правочинів (ч. 1\~ст. 328 ЦК України).\~Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Чернівецької міської ради, третя особа, без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління комунальної\~власності Чернівецької\~міської ради про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа слід задовольнити. На підставі викладеного та\~

Outcome: approved