Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

26.03.2025 р. до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (надалі також позивач) до [PERSON] (надалі також відповідач), про стягнення заборгованості, та просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 4148-2153-2 від 26.12.2023 р. у розмірі 46378,13 грн. а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та 10000 грн. витрат на правову допомогу. Позивач посилається на те, що 26.12.2023 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 4148-2153-2. Вказаний кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 810584 в особистому кабінеті на вейб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 365 днів (до 25.12.2024 р.), шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «А-Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Кредитні кошти були відправлені відповідачу на платіжну картку відповідача. Починаючи з 26.12.2023 р., відповідач зобов`язалась, незалежно від пред`явлення вимоги, повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом. Однак, відповідач, в порушення умов кредитного договору, не повернула суму кредиту, не сплатила нараховані відсотки відповідно до графіку платежів, у зв`язку з чим, станом на 19.03.2025 р. за нею утворилась заборгованість у розмірі 46378,13 грн., з яких: 4947,00 грн. заборгованість за кредитом; 41431,13 грн. заборгованість за нарахованими процентами за період з 26.12.20233 р. по 25.12.2024 р. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, тому останній змушений звернутися до суду з даним позовом. 09.04.2025 р. суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та проханням сторони позивача, вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 61-62). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 09.04.2025 р. на зареєстровану адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 63). 26.04.2025 р. відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі, проте відзиву, в установлений судом строк, на позов не подала. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 26.12.2025 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 4184-2153-2, відповідно до якого, банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (а.с.12-16,17). Вказаний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації [PERSON] на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 810584 був направлений відповідачу 26.12.2023 р. о 16:58:48 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у кредитному договорі та ІТС. Кредитний договір був підписаний відповідачем 26.12.2023 р. о 16:58:48 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 810584 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Згідно п. 1.2 кредитного договору № 4184-2153-2 від 26.12.2023 р., процента ставка за користування кредитом становить\~2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50%) користування кредитом. Відповідно до п. 1.7 кредитного договору товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальникові. Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення кредитного договору № 4184-2153-2 від 26.12.2023 р. (а.с.26). Факт перерахування 26.12.2023 р. кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] підтверджується довідкою від 18.03.2025 р. (а.с.19). Із детального розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 19.03.2025 р. складає 46378,13 грн., з яких: 4947,00 грн. заборгованість за кредитом; 41431,13 грн. заборгованість за нарахованими процентами за період з 26.12.20233 р. по 25.12.2024 р. (а.с.20-25). Таким чином, позивач зобов`язання за вказаним договором позики виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. Відповідач зобов`язання відповідно умов договору позики не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем у сумі 46378,13 грн. Дослідивши докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак свої зобов`язання не виконала. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до\~ч.1\~та ч.2\~ст.\~526\~ЦК України\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~530\~ЦК України\~якщо у\~зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі, в установленому законом порядку, був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, а також і те, що відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 46378,13 грн. Також на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. слід зазначити наступне. Згідно п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~ч.\~ч.\~4,\~5\~ст.137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ «ФК «Процент» здійснював адвокат Руденко К.В. на підставі: договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; акт приймання\~передачі наданих послуг № 18 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 р.; витяг з реєстру № 1 до акту приймання\~передачі наданих послуг № 18 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 р., згідно якого загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги складає 10000 грн.; платіжну інструкцію кредитного переказу коштів № 1937 від 28.02.2025 р. (а.с.46-47, 48, 50, 51, 52). Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 10000,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, оскільки у справі не проводились судові засідання, в яких брав би участь представник позивача, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved