Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

У червні 2024 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості. 15.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5275177584. Відповідно до паспорту кредиту № 5177584 та кредитного договору № 5275177584 від 15.01.2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 106 849 грн., строк користування 12 місяців, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 2,70% від суми кредиту. 16.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, яка станом на 11.03.2024 становить 100 664,76 грн. та складається з наступного: 38 348,74 грн. - тіло кредиту (в тому числі прострочене); 4,19 грн. - заборгованість по річним процентам(в тому числі прострочені), заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі простроченій) - 62 311,83 грн. На підставі викладеного, враховуючи, що від сплати вказаної заборгованості відповідач ухиляється, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. За клопотаннями відповідача від 16.08.2024, від 04.02.2025, від 09.04.2025 року була надана можливість останньому для мирного врегулювання спору, однак сторони в судове засідання не з`явились, заяв про мирне врегулювання справи не подали, суд приходить до висновку, що станом на 20.05.2025 року сторони не дійшли мирного врегулювання спору. Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників судового процесу, що не з`явились, та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5275177584 (а.с. 8). Відповідно до паспорту кредиту № 5177584 та кредитного договору № 5275177584 від 15.01.2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 106 849 грн., строк користування 12 місяців, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 2,70% від суми кредиту (а.с. 8-10). 16.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 19-26). Згідно з наданим банком розрахунком, за вказаним кредитним договором станом на 11.03.2024 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 100 664,76 грн. та складається з наступного: 38 348,74 грн. - тіло кредиту (в тому числі прострочене); 4,19 грн. - заборгованість по річним процентам(в тому числі прострочені), заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі простроченій) - 62 311,83 грн (а.с. 49). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved