Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» обґрунтовує тим, що 22.05.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №4195002. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у сумі 5900,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів за реквізитами платіжної картки позичальника. Стандартна процентна ставка становить 1,9% в день та застосовується у межах строку кредиту, у т.ч. пролонгації та авто пролонгації, також сторони погодили інші умови. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 24.01.2022 року було укладено договір № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Ведикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4195002. 10.03.2023 року було укладено договір № 10-03/2023, відповідно до якого ТОВ «Ведикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Колект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4195002. Загальний розмір заборгованості за користування кредитом за Договором №4195002 від 22.05.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви становить 19461,43 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5900,00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13452,00 грн.; - інфляційні збитки 94,40 грн. - нараховані 3% річних 15,03 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 4195002 від 22.05.2021 року у розмірі 19461,43 грн., судові витрати у розмірі 2422,40грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00грн. Ухвалою суду від 31.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 27.02.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд позовні вимоги задовольнити частково, зменшивши розмір нарахованих відсотків до розміру 75% від суми заборгованості за кредитом(тілом кредиту- 5900 грн.), що складає 4425 грн., а разом з основним зобов`язанням(тілом кредиту) загалом буде складати 10325 грн. (4425+5900=10325грн.), а також відмовити у стягненні на користь позивача 9000 грн. витрат начебто понесених на правову допомогу, оскільки дані витрати сильно завищені. Заперечення обґрунтовано тим, що згідно з умовами Кредитного договору, факт укладення якого нею не заперечується, реальна річна номінальна відсоткова ставка за користування кредитом становить 24079,41% річних, що на її переконання є непомірним тягарем для неї, як споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження становлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно не порційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України. Також просить суд звернути увагу суду на те, що кредитний договір було укладено 22.05.2021 року терміном на 30 днів, тобто до 22.06.2021 року і навіть з умовою авто пролонгації на 90 днів, нарахування відсотків можливе лише по 22.09.2021 року включно. Але позивач продовжив нараховувати відсотки поза межами дії договору до 17.10.2021 року включно,штучно збільшивши заборгованість на 2802,50грн.(19352грн.-16549,50грн.=2802,50 грн.). 11 березня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій останній не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Пунктом 1\~частини 3\~статті\~223\~ЦПК України\~передбачено,\~що якщо\~учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1\~ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно договору №4195002 про надання споживчого кредиту від 22.05.2021 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту становить 5900,00 грн. (п. 1.3), строк кредиту: 30 днів з кінцевим терміном повернення згідно Графіку платежу, та який може бути продовжено. (п. 1.4), стандартна процентна ставка: 1,90% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, пролонгації та авто пролонгації (п. 1.5), знижена процентна ставка: 0,57% (згідно вказаних у п. 1.5.2 умов). Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 24079,41% річних за стандартною та 582,51% річних за зниженою процентними ставками (п. 1.7). Орієнтовна загальна вартість кредиту: 9263,00 грн. за стандартною ставкою та 6908,90 грн. за зниженою ставкою (п. 1.8). Згідно положень п. 2.1 Договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної катки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Розділом 4 Договору визначено порядок пролонгації строку кредиту. Так, згідно положень п. 4.2.1 Договору споживач у випадку, якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. може ініціювати продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.2.2 Договору. Відповідно до положень п. 4.2.2 Договору пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій. Згідно положень п. 4.3.1 Договору у випадку, якщо споживач на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку,коли в цей день повинна відбутись пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. На підставі п. 5.4 Договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Згідно п. 6.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно з кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Додатком № 1 до вказаного договору є Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №4195002 від 22.05.2021 року, відповідно до якого кількість платежів\~один/одноразово, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів: 21.06.2021 року, сума кредиту: 5900,00 грн., сума нарахованих процентів: 1008,90 грн., разом до сплати 6908,90 грн. Вказаний договір підписано споживачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М886062 22.05.2021 11:44:14. Згідно паспорту споживчого кредиту сума кредиту: 5900,0 грн., строк кредитування: 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, стандартна процентна ставка 693,50% річних, знижена процентна ставка 208,05% річних. Загальні витрати за кредитом: 3363,00 грн. за стандартною процентною ставкою та 1008,90 грн. за зниженою процентною ставкою, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом: 9263,00 за стандартною ставкою та 6908,90 грн. за зниженою ставкою. Згідно повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» вих. №7/6302 від 07.11.2024 року, адресованого ТОВ «Авентус Україна», відповідно до договору ВП№087/20-П від 08.07.2020 року за дорученням ТОВ «Авентус Україна» було здійснено успішні перекази коштів на картки клієнтів, де вказано: 22.05.2021 на суму 5900 грн., картка № [NUMBER] , номер замовлення 18912723, номер транзакції 946982076. Згідно повідомлення ТОВ «Авентус Україна» №11536/24-Е від 12.11.2024 року, адресованого ТОВ «Вердикт Капітал» з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу платіжної карти клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яким було передано ТОВ «Вердикт Капітал» згідно договорів відступлення прав вимоги за №59 вказано таку інформацію: номер договору - 4195002, Transaction codе - 946982076, ІПН клієнта-3236719840, ПІБ клієнта [PERSON] . Згідно картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) договір № 4195002 від 22.05.2021, ПІБ позичальника [PERSON] (3236719840), цей розрахунок проведено за період з 22.05.2021 по 23.01.2022. Сума основного боргу є сталою та становить 5900,00 грн. У період з 22.05.2021 по 19.06.2021 нараховувались відсотки за зниженою процентною ставкою у розмірі 33,63. У період з 20.06.2021 по 17.10.2021 проценти нараховувались за стандартною ставкою у розмірі 112,10. У період з 18.10.2021 по 23.01.2022 проценти не нараховувались. Станом на 23.01.2022 всього нараховано процентів за зниженою ставкою 975,27, за стандартною ставкою 13452,00, загальна заборгованість 19352,00, платежів всього 975,27, з яких оплата процентів 975,27. Таким чином, у розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, тому твердження відповідача зазначені у відзиві на позов щодо неправомірності нарахованих відсотків в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Відповідно до договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор), за цим договором клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між клієнтом і банком. Згідно платіжного доручення №323110003 від 24.01.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало кошти ТОВ «Авентус Україна» в сумі 1164954,68 грн. з призначенням платежу: оплата лота згідно договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 року, без ПДВ. Згідно Актів приймання передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників електронному вигляді на флеш-носії, кількість боржників 1333, загальна сума заборгованості складає 43020921,51 грн. Згідно реєстру боржників до договору факторингу № №24-01/2022 від 24.01.2022 року та витягу з реєстру боржників до даного договору за №546 значиться [PERSON] , номер договору 4195002, дата укладення договору 22.05.2021, дата закінчення договору 19.07.2021, сума виданого кредиту 5900,00 грн., заборгованість по тілу кредиту 5900,00 грн., заборгованість по процентам 13452,00 грн., загальна заборгованість: 19352,00 грн. Відповідно до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор), первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати зобов`язання боржників за договорами позики з урахуванням усіх змін доповнень і додатків до них. Згідно положень Додатку № 4 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307, після чого від первісного кредитора переходять до нового кредитора права вимоги заборгованості до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно копії Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» зарахували зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, зокрема, за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року. Згідно реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року та витягу з Додатку № 3 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року, за №65093 значиться [PERSON] , номер договору 4195002, загальна сума заборгованості становить 19461,43 грн., з яких 5900,00 заборгованість по основній сумі кредиту та 13452,00 грн. - заборгованість за відсотками, 109,43 грн.\~відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625\~ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» станом на 27.01.2025 року, боржник [PERSON] , номер договору 4195002, дата надання кредиту 22.05.2021. Загальна заборгованість за договором складає 19461,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5900,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13452,00 грн.; інфляційні збитки 94,40 грн.; нараховані 3% річних 15,03 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення договору про надання споживчого кредиту а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1\~ст. 625 ЦК України\~зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Вказаним Договором про надання споживчого кредиту позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування. Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно положень ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанняним грошового зобов`язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. [PERSON] усунулась від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти у повній мірі не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №4195002 від 22.05.2021 року у розмірі - 19461,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5900,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13452,00 грн.; інфляційні збитки 94,40 грн.; нараховані 3% річних 15,03 грн. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками судом не встановлено, як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, тому заперечення відповідача щодо нарахованої суми заборгованості, які викладені у відзиві на позов, суд не бере до уваги як доказ по даній справі. Згідно п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. На підставі викладеного, суд погоджується з твердженням сторони позивача про правомірність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості по кредитному договору №4195002 від 22.05.2021 року у розмірі 19461,43 грн. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Згідно положень\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено повністю то відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2422,40 грн. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 9000 грн. суд виходить з такого.\~ За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 02-09/2024 від 02.09.2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №6 від 02.12.2024 року, витяг з акту про надання юридичної допомоги №4 від 27.12.2024 року, тарифи на послуги адвоката Муравської Ольги Миколаївни. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також - розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial