Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-14 00:00:00

29.05.2024 року представник позивача Мостовенко О.І., який діє як самопредставник, звернувся до Приморського районного суду м.Одеси\~ із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача кредитну заборгованість за кредитним договором №1349441 від 29.06.2021 року у розмірі 23 775,72 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. і витрати понесені на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.06.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Кредитодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, був укладений Кредитний договір №1349441, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10\~000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених пунктами 1.6.-1.8. Кредитного договору. 27.08.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №27/08-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами, у т.ч. за вищевказаним кредитним договором №1349441 від 29.06.2021 року, укладеним з відповідачем. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Коллект центр» згідно договору про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 № 10-01/2023. Станом на день звернення із позовом до суду, заборгованість відповідача становить 23\~775,72 грн., з яких: 10 000,00 грн.- заборгованість за кредитом; 12\~970,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 148,76 грн. - нараховані 3% річних; 656,96 грн. - втрати від інфляції. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Справа надійшла за підсудністю до Болградського районного суду Одеської області 31 липня 2024 року. Ухвалою судді від 06.08.2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. 11.09.2024 року представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21 серпня 2024 року (а.с.64) через систему «Електронний суд» надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. Відзив обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, тощо на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів. З наданих позивачем ТОВ «Коллект центр» додатків до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Крім того, позивачем нараховано проценти поза межами строку кредитування. Посилається на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Так, згідно з п.1.4 кредитного договору кредит видається строком на 30 днів до 29.07.2021 року, процентна ставка складає 1,99% в день, тому, якщо підтвердиться факт видачі кредиту, сума процентів за користування кредитом складала б 5\~970,00 грн., а ні 12\~970,00 грн. Крім того вважає необґрунтованою вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 9000,00 грн., тому у зв`язку з недотриманням вимог ч.4 ст.137 ЦПК України просить відмовити в задоволенні цієї вимоги (а.с.59-63). 02.10.2024 року представник позивача [PERSON] надала суду письмові пояснення, в яких посилається на укладення договору між сторонами на веб-сайті, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Кредитодавця, при цьому ідентифікація відповідача здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача були використані для укладення договору від його імені, відповідачем не надані. Наполягає на тому, що між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Щодо видачі кредитних коштів, то враховуючи, що ТОВ «Бі ел Джи Мікрофінанс» не є банком або відповідно фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «ФК «Елаєнс» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Звертає увагу суду, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Щодо строку нарахування процентів, зазначає, що п.1.12 договору передбачено, що строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року. Таким чином, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Підписанням договору відповідач погодився на зазначені умови. Окрім цього представник вважає цілком співмірною заявлену суму в розмірі 9\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 15.10.2024 року задоволено клопотання представника позивача Ткаченка М.М. про витребування доказів, а саме інформації стосовно видачі [PERSON] кредитної картки та зарахування на неї суми наданого кредиту (а.с.81-82). Витребувана судом інформація надійшла до суду 03.12.2024 року (а.с.86-88). Представник позивача Гнатенко О.М. в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Сікорська І.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на надання правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, судом вирішено питання, щодо можливості розгляду справи без його участі та за участю його представника. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши думку представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.06.2021 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1349441 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем кредитодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 10 000,00 грн, зі сплатою процентів, строком на 30 днів, термін повернення 29.07.2021 року (а.с.5-7). Пунктом 1.6 договору кредиту передбачено, що з 1-го по 30-й день позичальник сплачує проценти (плату за користування грошовими коштами) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 1,9900%. Відповідно до п. 1.8 сторони домовилися, що строк надання кредиту може бути продовжений та змінена дата повернення кредиту (п.1.5, або з урахування пролонгації згідно п.1.7 у разі виконання певних дій Позичальником, а саме: продовження строку надання кредиту строку А здійснюються шляхом погашення Позичальником всіх нарахованих процентів на дату такого погашення. У такому разі термін надання кредиту вважається подовженим на кількість днів, за які погашені нараховані проценти, на умовах, передбачених п.1.6 Договору, а вказана в п.1.5 Договору дата повернення кредиту подовжується на відповідну кількість днів; подовження суми нарахованих процентів протягом строку А та строку Б. У такому разі термін надання кредиту вважається подовженим на 30 днів на умовах, передбачених п.1.6 Договору, а вказана в п.1.5 (або з урахування пролонгації згідно п.1.7 Договору дата повернення кредиту подовжується на відповідну кількість днів. Пунктом 1.12 договору передбачено, що строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань але не більше 1 (одного) календарного року. Згідно п. 1.13. на дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 29653,85%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 15970,00 грн. У випадку настання умов, передбачених у п.1.7 договору, орієнтовна ефективна річна процентна ставка складатиме 819,43%, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 23 470,00 грн. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Укладення вищезазначеного договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту №1349441 від 29.06.2021 року та підписання електронної форми договору [PERSON] одноразовим ідентифікатором В-587921 (а.с.6 на звороті). Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується довідкою ТОВ ФК«Елаєнс» від 30.12.2021 р., відповідно до якої це товариство на підставі договору №37615055-1_21/08/18 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційнологічну взаємодію та приймання платежів, здійснено переказ грошових коштів відповідачу у розмірі 10\~000,00 грн. на номер карти 5375 -41хх-хххх-1956, призначення платежу кредитний договір 1349441 від 29.06.2021 р., номер в системі FONDY 419936437, номер операції: 5cleac52-6289-4afc-9546-ae52c39ad146_637605992200418634 (а.с.9 на звороті). Видача кредитної картки №5375-4141-2139-1956 Акціонерним товариством «Універсал банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) підтверджується листом операційного директора АТ «Універсал банк» Примаченко Т. №БТ/7217 від 18.11.2024 року, який наданий на запит суду (а.с.86). Також на запит суду АТ "Універсал банк" надано інформацію про рух коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] за період з 29.06.2021 по 20.07.2021 року, з якої видно, що 29.06.2021 на рахунок [PERSON] перераховано 10\~000,00 грн. (а.с.87-88). Тобто позивачем доведено факт укладення кредитного договору з [PERSON] та перерахування на його рахунок кредитних коштів в розмірі 10\~000,00 грн. 27.08.2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінас» в особі директора Новікової О.В. та ТОВ «Вердикт Капітал» в особі Генерального директора Бурченка О.Б. було укладено договір відступлення прав вимоги №27/08-1, відповідно до умов якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінас» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №1349441 від 29.06.2021 року, що уклали ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінас» та боржник [PERSON] (а.с.13-14). Відповідно до п.п.6.2.3 Договору право вимоги переходить до Нового Кредитора з моменту повної сплати Новим Кредитором компенсації за придбання (відступлення) прав Вимоги, встановлені в п.7.1 цього Договору, яка складає 1\~256\~761,91 грн. Оплату було здійснено 27 серпня 2021 року, що підтверджено платіжним дорученням №279710001 (а.с.15 на звороті). Акт приймання-передавання Реєстру Боржників був підписаний сторонами 27 серпня 2021 року (а.с.15). Як вбачається з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №27/08-1 від 27.08.2021 під номером 586 рахується [PERSON] , номер кредитного договору 1349441, загальний розмір заборгованості 22\~970,00 грн., з яких 10\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 12\~970,00 грн. заборгованість по процентам (а.с.18). В подальшому 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ "Коллект Центр" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Коллект Центр" приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №1349441 від 29.06.2021 (а.с.19-21). Згідно з п.п.5.2 цього договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Акт прийому-передачі Реєстру Боржників був підписаний в той самий день (а.с.21 на звороті). Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 під номером 56363 рахується [PERSON] номер кредитного договору 1349441 від 29.06.2021, при цьому загальна сума заборгованості збільшилася до 23\~775,72 грн., збільшення в розмірі -805,72 грн. відбулося за рахунок нарахування пені (штрафів) передбачених за відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 грн. ЦК України (а.с.24). Щодо розрахунку заборгованості суд зазначає наступне. Як вже було встановлено судом у п.1.8 Договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжений та змінена дата повернення кредиту у разі виконання певних дій позичальника, а в п.1.12 Договору визначено, що строк дії договору: до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року. Таким чином, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості в межах строку дії договору. Відповідачем було укладено Кредитний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, Відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, Відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з\~ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором. Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за період з 29.06.2021 р. по 27.08.2021 (день укладення договору відступлення) вона складається з: заборгованості за тілом кредиту 10\~000,00 грн. та заборгованості за нарахованими за цей період відсотками 12\~970,00 грн. (а.с.10). Також ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 23.02.2022 р. (включно) складено розрахунок, за яким сума заборгованості за тілом кредиту та процентам залишилася не зміною, а також нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст.625 ЦК України в розмірі 148,76 грн. та інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст.625 ЦК України - 656,96 грн. З наданих позивачем розрахунків також слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)... Отже, до ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором про надання фінансових послуг за №1349441 від 29.06.2021 року у розмірі 23\~775,72 грн. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 2 - 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У пунктах 47 та 48 постанови Пленуму «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з ч.1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 Закону). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-ІV, який набрав чинності з 01 січня 2012 року, розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановлених законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року, який залишився незмінним станом на 1 січня 2025 року та становить 3 028,00 грн., а 40% від цієї суми складає 1 211,20 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані наступні документи: - Договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги, укладений 02.03.2023 року між ТОВ «Коллект центр» в особі директора Мостовенком О.І. та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» (а.с.35-а.с.36); - прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с.37); - заявку на надання юридичної допомоги №351 від 26 квітня 2024 року з розрахунком в 9000,00 грн. (а.с.39) - витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року, відповідно до якого надання усної консультації зайняло 2 години 3 000,00 грн. та складання позовної заяви зайняло 2 години 6 000,00 грн., загальна сума 9 000,00 грн. (а.с.40); - платіжну інструкцію №0433390000 від 10 травня 2024 року про сплату 65\~000,00 грн. згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 (а.с.38). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved