Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

16 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (надалі також - позивач, ТОВ «Діджи Фінанс») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10002934667 від 09 січня 2021 року в розмірі 27777 грн 18 коп. Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської областіна запит суду про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , (а.с. 66), суд своєю ухвалою 21 квітня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 67). Ухвалою суду від 08 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 75). Ухвалою суду від 29 травня 2025 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 09 січня 2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та рівня відповідальності, на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» (надалі також - ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») [PERSON] подав заявку на отримання кредиту № 10002934667. Відповідачем одноразовим ідентифікатором накладено електронний підпис на заяві. ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» вказано, що при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила запит. Відповідачем підтверджено прийняття умов договору про надання споживчого кредиту № 10002934667 від 09 січня 2021 року. Відповідач уклав договір про надання споживчого кредиту № 10002934667 від 09 січня 2021 року з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та за реквізитами платіжної картки йому були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 8100 грн. ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. У подальшому, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги на користь ТОВ «Діджи Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 10002934667 від 09 січня 2021 року. Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Відповідно до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року новий кредитор набув право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 10002934667 від 09 січня 2021 року в сумі 27777 грн 18 коп., із яких: 8100 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19677 грн 18 коп. - заборгованість за відсотками. Позивачем зазначено, що відповідно до наказу № 15-04-2024-1 від 15 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» змінено найменування на - ТОВ «Компані Інвест Фінанс». Також зазначено, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги на адресу відповідача з вимогою про погашення боргу за кредитним договором № 10002934667 від 09 січня 2021 року. На даний час, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 66). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 21 квітня 2025 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, направлялась на зареєстровану адресу відповідача, однак разом із судовою повісткою, повернулись до суду із відміткою поштового відділення - «адресат відсутній за вказаною адресою» 30 квітня 2025 року (а.с. 70-73). Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, зазначена ухвала вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 80-82). У прохальній частині позовної заяви позивач просив провести розгляд справи без його участі, зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 8). Також, у наданій до суду 19 травня 2025 року заяві позивач просив судові засідання проводити за відсутності представника позивача та на підставі наявних у справі доказів задовольнити заяву у повному обсязі. Щодо проведення заочного розгляду справи позивач не заперечував (а.с. 78). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 29 травня 2025 року, яка направлялась на зареєстровану адресу відповідача повернулась до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» 24 травня 2025 року (а.с. 83-85). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд дійшов висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 09 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] шляхом підписання заяви про прийняття оферти (акцепт) (а.с. 47-48) було укладено договір № 10002934667 про надання споживчого кредиту (надалі також - Договір) (а.с. 22-26). Відповідно до пункту 1.1. Договору, Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Згідно з пунктами 1.2.-1.3. Договору, сума кредиту становить 8100 грн, строк надання кредиту 30 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених цим Договором. Відповідно до пункту 1.4. Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за Процентною ставкою. Зазначена Процентна ставка нараховується: - в межах строку кредиту, передбаченого п.1.3. цього Договору; - в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю Сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього Договору із урахуванням Програми лояльності. Якщо за ініціативою Позичальника у межах строку, визначеного в п.1.3. Договору, або протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку, відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, то Позичальник як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на процентну ставку на новий строк кредиту. При цьому Позичальник розуміє та надає згоду Товариству, що застосування іншої процентної ставки залежить від того чи отримає Позичальник індивідуальну знижку від Товариства на процентну ставку, та у випадку такого отримання Позичальник погоджується, що застосування іншої процентної ставки є наперед обумовленим та не може вважатися односторонньою зміною умов цього Договору, оскільки, умови про застосування різних процентних ставок за цим Договором чітко визначені домовленістю Сторін. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.3. цього Договору, без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, особливі умови, встановлені для Позичальника промокодом за Програмою лояльності, втрачають силу, застосовується Базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за Базовою процентною ставкою. При цьому, Позичальник розуміє та погоджується, що застосування процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Позичальника, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах процентної ставки, передбаченої цим Договором, а можливість отримання знижки забезпечена для Позичальника лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Згідно з пунктом 1.6. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає за ставкою 416.1% річних. Відповідно до пункту 1.7. Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає за ставкою 10870.2 грн. Відповідно до пункту 3.1. Договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з пунктом 3.2. Договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку розрахунків, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3. цього Договору, відбулася пролонгація строку кредиту, відповідно до п. 4.2. цього Договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку розрахунків. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Згідно з пунктом 4.1. Договору, строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою Позичальника на кількість днів, зазначену в п. 1.3. цього Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2. цього Договору. Пунктом 4.2. Договору визначено порядок продовження строку кредиту за ініціативою Позичальника (далі- пролонгація): 4.2.1. пропозиція (оферта) Позичальника щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Позичальником. Якщо Позичальник здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Позичальник зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства info@cashberry.com.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті) повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Позичальником платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Позичальника щодо продовження строку користування кредитом. 4.2.3. у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Позичальника про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Позичальником дій, зазначених в пп. 4.2.1. цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Також, позивачем до позовної заяви додано заяву позичальника № 10002934667 від 09 січня 2021 року, відповідно до якої вбачається, що 09 січня 2021 року відповідач подав заяву на отримання кредиту у сумі 8100 грн 00 коп. із процентною ставкою за користування / день - 1,14, на строк до 08 лютого 2021 року (а.с. 42-43). ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за допомогою платіжного сервісу «Platon» надало відповідачу кредит шляхом перерахування коштів в сумі 8100 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , емітованої АТ КБ «ПриватБанк», виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі, що підтверджується довідкою (а.с. 40). Таким чином, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. 08 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено додаткову угоду про зміну умов договору № 10002934667 від 09 січня 2021 року, відповідно до якої змінено п. 1.2 , п. 1.3 договору, зокрема: змінено строк надання кредиту до 22 лютого 2021 року, але в будь якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (а.с. 35). 22 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено додаткову угоду про зміну умов договору № 10002934667 від 09 січня 2021 року, відповідно до якої змінено п. 1.2 , п. 1.3 договору, зокрема: змінено строк надання кредиту до 22 лютого 2021 року , але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (а.с. 36). 08 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено додаткову угоду про зміну умов договору № 10002934667 від 09 січня 2021 року, відповідно до якої змінено п. 1.2 , п. 1.3 договору, зокрема: змінено строк надання кредиту до 08 березня 2021 року , але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (а.с. 37). 22 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено додаткову угоду про зміну умов договору № 10002934667 від 09 січня 2021 року, відповідно до якої змінено п. 1.2 , п. 1.3 договору, зокрема: змінено строк надання кредиту до 22 березня 2021 року , але в будь якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (а.с. 38). З матеріалів справи встановлено, що відбувалась неоднократна пролонгація кредитного договору. Відповідно до виписки, загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за вказаним кредитним договором складала 27777 грн 18 коп. (а.с. 18-19). Судом встановлено, що 05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» таТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 556/ФК-22, предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, зокрема, і до [PERSON] за договором № 10002934667 про надання споживчого кредиту від 09 січня 2021 року (а.с. 30-33). Відповідно до умов пункту 2.1 Договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Прави Вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором. Згідно з пунктом 4.1. Договору, право вимоги переходить до Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги прав вимог у формі наведеної в Додатку №1 до цього Договору. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року до ТОВ «Діджи Фінанс» до перейшло право вимоги за кредитним договором № 10002934667 від 09 січня 2021 року - боржник [PERSON] у розмірі 27777 грн 18 коп. із них: сума заборгованості за тілом - 8100 грн 00 коп., сума заборгованості за відсотками - 19677 грн 18 коп. (а.с. 13). Згідно з платіжними інструкціями ТОВ «Діджи Фінанс» здійснило оплату ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за договором факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року (а.с.49). 30 жовтня 2023 року за вих № 3303909555-АВ складено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. Надано термін для добровільного врегулювання відповідачем зобов`язання (а.с. 41). Відповідно до наказу № 15-04-2024-1 від 15 квітня 2024 року, зазначено, що у зв`язку із зміною найменування та скороченого найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» на нове - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Інвест Фінанс» (а.с. 45). З матеріалів справи вбачається, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору № 10002934667 про надання споживчого кредиту від 09 січня 2021 року виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № 10002934667 про надання споживчого кредиту від 09 січня 2021 року, за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 27777 грн 18 коп., із яких: 8100 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19677 грн 18 коп. - заборгованість за відсотками. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] 09 січня 2021 рокувідповідно до заявки на отримання кредиту, укладений договір про надання споживчого кредиту № 10002934667 від 09 січня 2021 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 8100 грн 00 коп. строком на 30 календарних днів, із 09 січня 2021 року по 08 лютого 2021 року. ТОВ «ФК «Інвест Фінанс»за допомогою платіжного сервісу «Platon» надало відповідачу кредит шляхом перерахування коштів в сумі 8100 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , емітованої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 40). З матеріалів справи встановлено, що відбувалась неоднократна пролонгація кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 10002934667 від 09 січня 2021 року у розмірі 8100 грн, не сплатив заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги в сумі 19677 грн 18 коп. Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачем не надано. ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року набуло статус нового кредитора за договором № 10002934667 про надання споживчого кредиту від 09 січня 2021 року, отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року до ТОВ «Діджи Фінанс» до перейшло право вимоги за договором № 10002934667 про надання споживчого кредиту від 09 січня 2021 року- боржник [PERSON] у розмірі 27777 грн 18 коп. із них: сума заборгованості за тілом - 8100 грн 00 коп., сума заборгованості за відсотками - 19677 грн 18 коп. (а.с. 13). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого перейшло право вимоги, відповідачем не повернуті, а також, що відповідачем добровільно не сплачені проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за договором № 10002934667 про надання споживчого кредиту від 09 січня 2021 року, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8100 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 19677 грн 18 коп. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованостіза договором № 10002934667 про надання споживчого кредиту від 09 січня 2021 року, у загальному розмірі 27777 грн 18 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8100 грн 00 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 19677 грн 18 коп. Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляв, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надав, власний розрахунок не надав. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (а.с. 9). Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача по справі [PERSON] у розмірі 2422 грн 40 коп. на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс». Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) з описом робіт, виконаних адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем від 02 квітня 2025 року (а.с. 11), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с. 20), договір № 42649746 про надання правничої допомоги від 01 січня 2025 року (а.с. 27-29), додаткову угоду № 10002934667 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року (а.с. 39). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved