Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: 22 квітня 2025 року адвокат Коцкович Р.М. від імені [PERSON] подав до суду вказану вище позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на користь його довірительки аліменти на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/4 частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення нею повноліття. Стягнути з відповідача на її користь усі судові витрати та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони проживали в незареєстрованому шлюбі, в якому в них народилася [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач покинув сім`ю, не піклується та не цікавиться нею, матеріально не допомагає. Дитина залишилась тільки на матеріальному забезпеченні матері, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник - адвокат Коцкович Р.М. подав клопотання, в якому просив розгляд даної справи проводити без його присутності та без присутності його довірительки, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 23). Відповідач у судовому засіданні позов визнав, зазначивши, що згідний на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу). При цьому просив урахувати, що він тимчасово не працює, навчається, нерухомого майна не має. Інших осіб на його утриманні не має. Стан його здоров`я задовільний. Він бере участь у виховання та утриманні своєї дочки: забирає її на вихідних, купляє все необхідне: продукти, одяг, ліки, іграшки. При цьому позивачка покладає на нього тільки обов`язки щодо утримання дитини, в реалізації ж його прав перешкоджає: на зв`язок не виходить, коли він мав намір додатково обстежити дитину щодо наявного у неї дерматиту, також не надала йому дані лікаря та медичні документи, хоча всі необхідні ліки купляє саме він. Щодо витрат на правничу допомогу, то вважає такі неспівмірними, оскільки він позов визнає, консультація адвоката в нашому районі з приводу спірного питання вартує не більше 200 грн, а також безпіставно заявлені до стягнення витрати на участь адвоката при розгляді справи та за звернення рішення до виконання. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 22 квітня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Згідно з ухвалою від 23.04.2025, суд відкрив провадження у даній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21 травня 2025 року представник позивачки - адвокат Коцкович Р.М. - подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установлено з матеріалів справи та підтверджується даними зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.08.2021, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України, запис про батька [PERSON] , [INFO] , здійснений відповідно до ст. 126 СК України (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] зареєстрвоані за однією адресою: [ADDRESS] , на що вказує паспорт громадянина України першої та довідка № 6510 про реєстрацію місця проживаня особи другої (а.с. 3-4, 8). [PERSON] працює на ТОВ ТВК "Львівхолод" з 16.08.2024, займає посаду касира торговельного залу та отримує стабільний дохід, про що свідчить довідка про заробітну плату та інші прибутки за 2024 рік (а.с. 9). Між сторонами виник спір щодо виконання батьком свого обов`язку по утриманню дитини. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: вислухавши відповідача, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані позивачкою письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд уважає доведеними доводи позивачки про те, що їхня спільна донька проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дитини. Вказаного відповідач не заперечив, як і не заперечив щодо стягнення з нього аліментів. Враховуючи викладене вище, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на доньку [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, відсутність інших документально підтверджених утриманців у відповідача, відсутність офіційного місця роботи, задовільний стан здоров`я його та дитини, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: беручи до уваги, що, згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір у розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, стороною позивачки додано: ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Коцковичем Р.М. (а.с. 12), свідоцтво про право на заняття адвокатською дільністю № 541 Коцковича Р.М. (а.с. 13), акт виконаних робіт від 07.02.2025, згідно з яким [PERSON] прийняла такі юридичні послуги: надання консультаці і роз`яснень щодо спору - 1000 грн, підготовка і подача в суд позовної заяви - 4000 грн, участь в судовому засіданні - 4000 грн, отримання судових рішень, виконавчих листів, підготовка заяв і пред`явлення їх у органи ДВС - 3000 грн, на загальну суму 12000 грн (а.с. 11); квитанція на суму 12000 грн (а.с. 10). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В судовому засіданні відповідач заявив про неспівмірність заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що дана категорія справи є незначною, витрати на правничу допомогу за неї є явно завищені, а деякі з послуг (участь в судовому засіданні) не надані. Надаючи оцінку понесеним стороною витратам на професійну правничу допомогу з обсягом наданих ним послуг і виконаних робіт, судом з`ясовується, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, суд враховує не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. У контексті вирішення питання про розподіл судових витрат зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому суд не втручається у договірні відносини, що склалися між адвокатом і його клієнтом, які безперечно повинні виконуватись сторонами цього договору відповідно до погоджених ними умов, у тому числі і щодо сплати погодженого розміру гонорару адвоката. Враховуючи викладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є надмірним. Зважаючи на надані позивачкою докази на понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що [PERSON] реально понесла у зв`язку з розглядом справи витрати за надання консультацій щодо спору та підготовку і подачу позовної заяви, які сторони визначили у розмірі 5000 грн. Однак, враховуючи конкретні обставини цієї справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, ціну позову, витрачений адвокатом час, обсяг наданих представником позивача послуг з професійної правничої допомоги, суд дійшов висновку, що витрати за вказані послуги у розмірі 5000 грн не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Додатково судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно з яким стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Щодо участі адвоката в розгляді справи, за що обумовлена сплата в розмірі 4000 грн, то суд зазначає, що останній подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 23), тобто він участі в судовому засданні не брав, а відтак фактично такий вид послуги реально наданий не був. Щодо отримання судових рішень, виконавчих листів, підготовка заяв і пред`явлення їх в органи ДВС (3000 грн), то такі витрати не пов`язані безпосередньо з розглядом справи, а матимуть місце під час звернення рішення суду до виконання, крім того не доведено, що надання таких послуг обумовлено договром, тому підстав для їх стягнення не встановлено. В підсумку, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, що відповідає критерію реальності, дійсності та необхідності адвокатських витрат та розумності їх розміру і ця сума є співмірною з виконаною адвокатом роботою. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 142, 206, 430 ЦПК України,

Outcome: approved