Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

\~\~ [PERSON] через представника адвоката Лесь Ірину Олександрівну звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі з 09 червня 2012 року. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 19. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, спільних інтересів, різних поглядів на сімейне життя, шлюбні відносини фактично припинилися. Подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, строк на примирення не надавати. У зв`язку з тим, що відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, стан його здоров`я задовільний, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3000 грн на кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2025 року і до досягнення ними повноліття. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 червня 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] \~\~ відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб за актовим записом № 19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 18). В даному шлюбі у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 19) та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 20). Сімейне життя між сторонами не склалося, фактично шлюбні відносини між ними припинено. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Теплицькою селищною радою № 2070 від 20.12.2024 року (а.с. 21), діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю та батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Частиною 1\~ст. 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 51 Конституції України\~гарантовано, а\~ст. 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вищевикладене, те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та стягненні аліментів, а відповідач не заперечує, являється особою працездатного віку, а також враховуючи вік дітей, виходячи з їх мінімальних потреб для належного забезпечення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 19; після розірвання шлюбу позивачу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн щомісячно на кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.04.2025 року і до їх повноліття. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Адвокатом Лесь І.О., яка здійснює представництво інтересів позивача [PERSON] у даній справі на підставі Договору про надання правової допомоги від 05.04.2025 року, суду надано вказаний договір, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок послуг адвоката, зроблений у позовній заяві (а.с. 5, 8-10). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження), невеликий обсяг досліджуваних доказів, виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, розгляду справи за одне судове засідання без фіксації процесуальної дії у зв`язку з неявкою сторін, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 2 000 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved