Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви 23.09.2024р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бурмістрова Наталія Вікторівна) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала покійному на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 16.12.2019р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лашиною Н.Г. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивачка та її мати [PERSON] . В зв`язку з тим, що в Україні був оголошений воєнний стан, з урахуванням п. 3 положень постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022р. «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», позивачка у встановлений шестимісячний термін та додатково визначені чотири місяці на прийняття спадщини, вчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що в країні почалася війна позивачка змушена залишити м. Маріуполь та переїхати в інше безпечніше місце проживання. Окрім того, у період дії правового режиму воєнного стану встановлено обмеження руху транспортних засобів та введено комендантську годину, що також вплинуло на об`єктивні причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмістрової Н.В. від 31.10.2023р. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . У вищевказаній постанові вказано, що позивачкою пропущений строк на прийняття спадщини, що у встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, просила визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , що помер [INFO] , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Заяви учасників процесу по суті справи. Правом на подачу відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачка не скористалася. Рух справи. Ухвалою судді Наумової О.С. від 15.10.2024р. вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 30). Ухвалою судді Наумової О.С. від 12.12.2024р. витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмістрової Н.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 23). Підготовче засідання у справі закрите 25.03.2025р. та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 58). Позивачка у судове засідання не з`явилася, 05.03.2025р. надала заяву щодо стану розгляду справи, з якої вбачається, що позивачка зацікавлена у результаті її розгляду (а.с. 54, 55), заяв про відкладення розгляду справи, про залишення позову без розряду на надала, тому суд з метою дотримання розумних строків, вважає розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Інші сторони в судові засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.10.2003р. (а.с. 10). [INFO] батько позивачки [PERSON] помер, про що 31.01.2023р. Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 65 (а.с. 11). На виконання ухвали суду в частині витребування доказів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бурмістровою Н.В. була направлена до суду завірена належним чином копія спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , яка надійшла до суду 10.04.2025р. (а.с. 61 - 82). Із матеріалів спадкової справи встановлено, що 28.10.2023р. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмістрової Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у якій зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Маріуполь. Донецька область, останнє місце реєстрації якого було: [ADDRESS] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з: квартири [ADDRESS] . Майно, зазначене у цій заяві, є особистим майном спадкодавця, оскільки було ним успадковане. Крім неї, спадкоємцем першої черги є дружина померлого [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка спадщину свідомо не прийняла і приймати не бажає, до суду з питання встановленні їй додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Інших спадкоємців, передбачених законом або заповітом, в тому числі спадкоємців, які вважаються такими, що прийняли спадщину, спадкоємців які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні - немає. При житті спадкодавець заповіт не складав. Стверджує, що раніше не подавала ніяких заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини до нотаріуса, спадкова справа щодо майна не заводилась за місцем смерті або на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України (а.с. 62 63). Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмістрової Н.В. від 31.10.2023р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини, адже спадкоємцем не було подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк після смерті спадкодавця (а.с. 18-19, 77-78). Позивачка оскаржила постанову нотаріуса. Рішенням Святошинського районного суду віл 23.04.2024 у справі № 759/697/24 у задоволення позову відмовлено (а.с. 79 82). [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з м. Маріуполя з 20.06.2022р., проживає у м. Києві, що підтверджується довідкою від 20.06.2022 (а.с. 76). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.12.2019р. визначено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 16). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі\~ст.\~1261\~ЦК\~України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 315/386/19, в якій акцентував увагу на тому, що за загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У Постанові Верховного Суду від 19 грудня 2024 року у справі № 553/6658/22, Верховний Суд звернув увагу на те, що 28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанова № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі - постанова від 28 лютого 2022 року № 164), яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469 пункт 3 виключено із постанови від 28 лютого 2022 року № 164. Після отримання від приватного нотаріуса постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.10.2023 у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, позивачка оскаржувала постанову до суду. Враховуючи обставини цієї конкретної справи, а саме введення у країні воєнного стану, пов`язаного із військовою агресією російської федерації проти України, активні бойові дії та бомбардування м. Маріуполя Донецької області, реальне існування загрози життю позивача, неодноразова зміна законодавства щодо прийняття спадщини у період дії воєнного стану, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини, суд доходить висновку про наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини на підставі частини третьої статті 1272 ЦК України. Отже, на переконання суду, за встановленого передбачений законом строк на прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами (введення воєнного стану на території України та інші обставини, що випливають з цього). Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17.10.2018р. вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.12.2019р. визначено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з м. Маріуполя з 20.06.2022р., проживає у м. Києві, що підтверджується довідкою від 20.06.2022 (а.с. 76). Таким чином, передбачений законом строк на прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин, оскільки останні були пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є поважними і об`єктивними, що підтверджується матеріалами справи, а тому вважає доцільним для позивачки визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, терміном у три місяці з моменту набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved