Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 травня 2025 року позов АТ «Універсал Банк» - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.07.2019 року, що виникла станом на 11.07.2024 року, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом («тілом кредиту») у розмірі 60 364,57 грн., Відмовлено АТ «Універсал Банк» у задоволенні позову до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за наданим кредитом («тілом кредиту») у розмірі 33 228,82 грн. та коштів у повернення сплаченого судового збору. У відзиві на позовну заяву представником відповідача [PERSON] - Ковальчуком О.М. було заявлено про понесення відповідачем витрат на правничу допомогу та орієнтовно оцінено такі витрати у розмірі 25 000,00 грн. При цьому остаточно визначений розрахунок таких витрат з наданням документів стороною відповідача у ході розгляду справи та станом на день ухвалення судом рішення у справі не було надано. 14 травня 2025 року представник відповідача [PERSON] - Ковальчук О.М. у системі «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача АТ «Універсал Банк» на користь відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу без зазначення у прохальній частині розміру таких витрат. Однак у викладі обставин зазначив, що розмір витрат було узгоджено між відповідачем та адвокатом Ковальчук О.М. у розмірі 25 тис. грн., понесених останнім на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 17.12.2024 року, які підлягали б відшкодуванню у розмірі не менше 8877,50 грн. виходячи із пропорційності незадоволених позовних вимог у 35,51%. Заява була подана в межах 5-ти днів після ухвалення судом рішення по справі, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 20 травня 2025 року до суду надійшли письмові заперечення представника позивача АТ «Універсал Банк» Мєшніка К.І. на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі. Представник позивача, із посилання на практику ЄСПЛ у справі «Схід\\Захід Альянс Лімітед проти України», вказав, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Звернув увагу на той факт, що за попередню консультацію, ознайомлення з матеріалами справи та підготовку відзиву заявлено ціну у 25 тис. грн., що на думку банку не є співмірним. Із посиланням на практику Дніпровського апеляційного суду, яка в силу Закону України «Про судоустрій і статус судді», не має для суду переважного значення, адже лише висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду мають враховувати суди під час розгляду справ, просили відмовити взагалі у стягненні витрат на правову допомогу. 21 травня 2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] - Ковальчука О.М. надійшли письмові пояснення на заперечення позивача щодо ухвалення додаткового рішення у справі. Представник відповідач вказав, що вартість години роботи адвоката погоджена сторонами в договорі, кількість наданої допомоги засвідчена в актах. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Жодного доказу на спростування заявлених витрат позивачем не надано. Заявляючи про відмову у стягненні таких витрат, позивач виявляє зневагу до самого інституту адвокатури, що робить її безглуздою та беззмістовною. Просив задовольнити заяву та стягнути з позивача на користь відповідача заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - Ковальчук О.М. підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі та просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Представник позивача АТ «Універсал Банк» та відповідач [PERSON] не прибули з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктами 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Згідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача [PERSON] - Ковальчуком О.М. суду надано: копію витягу з договору про надання правничої допомоги б/н від 17.12.2024 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Ковальчуком О.М., копію Акту № 1 від 14.05.2025 року наданих послуг до договору про надання правничої допомоги б/н від 17.12.2024 року на загальну суму 25 000,00 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру. Із Акту № 1 від 14.05.2025 року наданих послуг до договору про надання правничої допомоги б/н від 17.12.2024 року постає, що адвокатом Ковальчуком О.М. було надано наступні послуги: консультація (попередня) - 5000,00 грн. (1 год. часу), ознайомлення з матеріалами справи - 7500,00 грн. (1,5 год. часу) та підготовка відзиву на позовну заяву - 12 500,00 грн. (2,5 год. часу). Загалом на суму 25 000,00 грн. Позивач заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, зауважував на те, що вони суттєво завищені та не є співмірними справі. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт. У ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом було проаналізовано надані представником відповідача [PERSON] - Ковальчуком О.М. документи, з яких вбачається, що на попередню консультацію клієнта адвокат витратив 1 год. часу, ознайомлення з матеріалами справи 1,5 год. часу та на підготовку відзиву на позовну заяву 2,5 год. часу. При цьому, суд звертає увагу, що обсяг відзиву на позовну заяву складає 5 арк. та в переважній більшості становить цитування норм ЦПК України та судової практики Верховного Суду. Підготовка відзиву на позовну заяву у такій справі для професійного адвоката не може займати 2,5 год. часу, а усна консультація не може тривати 1 год. Крім того, суд також враховує той факт, що відповідач у справі - [PERSON] , якому надавалася правнича допомогу, є також професійним адвокатом зі значним стажем роботи, який не потребував консультування колеги у такій справі, ще й тривалістю в 1 год., враховуючи сталу судову практику щодо розгляду подібних спорів за участі банківських установ у кредитних правовідносинах. Щодо ознайомлення адвоката Ковальчука О.М. із матеріалами справи протягом 1,5 год. часу, суд звертає увагу на те, що справа не містить великий обсяг документів для вивчення на який мав би витрачатися адвокатом такий час, враховуючи повторну подачу позивачем тих самих копій документів після усунення недоліків позовної заяви. З огляду на встановлені та наведені обставини, надані стороною відповідача докази на підтвердження понесених витрат, суд врахував, що дана справа є справою незначної складності, відповідно до ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, які розглядаються у спрощеному позовному провадженні, незначний об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), який участі у розгляді справи не приймав, суд дійшов висновку, що заявлений стороною відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу у 25 000,00 грн. є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову та складністю справи. Тому, наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00 грн., що відповідає критеріям розумності та справедливості, та які підлягають стягненню з позивача. При цьому, суд виходить з того, що дійсно розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися в ці правовідносини, але, оскільки судом вирішується питання про відшкодування відповідачу його витрат на правову допомогу за рахунок позивача, тому саме суд вирішує питання про наявність підстав для такого відшкодування, та саме суд визначає суму, яка підлягає стягненню з позивача і такі дії суду не є втручанням у договір відповідача з адвокатом про надання правничої допомоги. Крім того суд врахував і правові позиції ВС, на які вказував адвокат Ковальчук О.М., а саме висловлених у постанові ВП ВС від 07.07.2021 р. у справі № 910/12876/19, постанові ВС від 19.07.2021 р. у справі № 910/16803/19 та у додатковій постанові КГС у складі ВС від 16.06.2022 р. у справі № 873/244/21. Однак суд врахував вказані у додатковому рішенні правові позиції у системному логічно-правовому значенні, оскільки адвокат Ковальчук О.М. безпідставно не врахував правові позиції, які були наведені судом раніше. За таких обставин суд дійшов висновку, що заяви представників сторін у справі підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial