Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

28 квітня 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що 22 лютого 2024 року з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 23. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину доньку: [PERSON] , [INFO] . Спочатку їхнє сімейне життя склалося добре. Однак згодом їхні сімейні відносини погіршилися, між ними постійно виникали суперечки і непорозуміння, у неї з відповідачем різні погляди на життя, а тому подальше спільне проживання стало не можливе. Спільне проживання припинили ще до народження дитини. Вважає, що шлюб фактично припинив своє існування, тому наполягає на його розірванні. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання, яке призначене на 22 травня 2025 року сторони не з`явилися. Позивачка 22 травня 2025 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 30 квітня 2025 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає просить шлюб розірвати. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 22 лютого 2024 року, який зареєстрований Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 22.02.2024 року, яке міститься в матеріалах цивільної справи. Від даного шлюбу є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , від 13 грудня 2024 року, копія якого міститься в матеріалах справи). Причиною для розірвання шлюбу стало те, що між ними постійно виникали суперечки і непорозуміння, у них з відповідачем різні погляди на життя, а тому подальше спільне проживання стало не можливе. Спільне проживання припинили ще до народження дитини. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивачка з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони не просять надавати терміну для примирення, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідача позову до початку розгляду справи по суті позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved