Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому (з урахуванням уточнень) просила: Визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: - у користування [PERSON] виділити житлову кімнату площею 20,8 кв. м. , позначену на плані 2-1; - у користування [PERSON] залишити житлову кімнату, площею 17,9 кв.м, позначену на плані 2-2; - в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] залишити: кухня 8,1 кв.м., позначена на плані 2- 3; коридор 2,6 кв.м., позначений на плані 2-4. В загальному користуванні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залишити : погріб літ. «Г», душова літ. «З», сарай-котельня літ. «Б». Визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок під номером [ADDRESS] , виділивши [PERSON] в користування 1/8 частину земельної ділянки від загальної площі всієї земельної ділянки, на якій розташована належна [PERSON] 1/8 частина житлового будинку, а також частина земельної ділянки, вільна від забудов. Зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкод та надати дозвіл на реконструкцію, ремонт (поточний, капітальний), добудову, перебудову, надбудову, прибудову, перепланування, переобладнання тощо (інші види будівельномонтажних робіт), належній [PERSON] кімнати (житлова кімната 20,8 кв.м., позначена на плані 2-1) за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надати дозвіл на приватизацію (оформлення права власності чи користування, інший спосіб та вид користування та розпорядження земельною ділянкою) та отримання документу на право власності (іншого правовстановлюючого документа, що підтверджуватиме право власності або користування земельною ділянкою згідно з чинним законодавством України) належної [PERSON] 1/8 частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати орган самоорганізації населення комітет мікрорайону (ОСНКМ) «БЛИЖНІ МЛИНИ» в місті Одесі (код 26471547) розділити особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] з укладенням окремих договорів, зокрема, але не виключно, найму жилих приміщень, на централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до встановленого порядку користування квартирою у співвідношенні 1/2 частина всіх витрат по комунально-житловим та іншим послугам на [PERSON] та 1/2 частина всіх витрат по комунально-житловим та іншими послугам на [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні 1/8 частиною виділеного у користування житлового будинку та земельної ділянки. Вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є співвласницею житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На праві спільної часткової власності їй належить 1/8 частина житлового будинку з надвірними спорудами. Право власності підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 18.05.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іващенко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 294, спадкова справа №5/2011. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.05.2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 61955851101. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.05.2013 року, Р.№ 294 видане на частку спадкового майна [PERSON] , який помер [INFO] та після смерті якого відкрилася спадщина. Спадщина, на яку в указаній частці видано це Свідоцтво, складається з 1/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами. Крім позивачки, частку спадкового майна [PERSON] отримала [PERSON] , надалі, яка є співвласницею 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами. Згідно з даними, вказаними у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 19.04.2012 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» іншими співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] , з часткою у праві власності 1/4 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину, Р.№ 3-c-1411 від 29.08.1980 року, виданого П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою, дублікат якого виданий 19.01.2012 року Одеським державним нотаріальним архівом, Р.№ 2-04; [PERSON] , з часткою у праві власності 1/4 частини на підставі Свідоцтва про право на спадщину, Р.№ 1-2678 від 07.08.2000 року, виданого Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою. У червні 2014 року [PERSON] помер., після його смерті спадщину прийняв, його син [PERSON] , [PERSON] , з часткою у праві власності 1/4 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, Р.№ 1-2678 від 07.08.2000 року, виданого Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою, який помер, спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] . В цілому зазначений будинок складається з одного черепашникового житлового будинку під літерою «А», загальною площею 175,8 кв.м., в тому числі житловою площею 125,0 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - сарай-котельня, №1-2- огорожа. Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці загальною площею 1607 кв.м. та перебуває у фактичному користуванні співвласників будинку. В цілому житловий будинок має три окремі входи до квартир [ADDRESS] , що підтверджується [PERSON] з технічного паспорту. Так, за життя [PERSON] склався наступний порядок користування житловим приміщенням: у користуванні [PERSON] знаходилася квартира, позначена у Журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень у технічному паспорті за №2. До складу цієї квартири [ADDRESS] входить: житлова кімната площею 20,8 кв.м., позначена на Плані 2-1; житлова кімната площею 17,9 кв.м., позначена на Плані 2-2; кухня площею 8,1 кв.м. позначена на Плані 2-3; та коридор площею 2,6 кв.м., позначений на Плані 2-4. Після оформлення спадщини на 1/4 частину будинку після смерті [PERSON] , як зазначалося, спадкоємцями є нові два співвласника, тому наразі виникла необхідність, у зв`язку зі збільшенням власників квартири [ADDRESS] визначити порядок користування такою квартирою для належного та правомірного здійснення прав власника згідно з чинним законодавством України. Крім того, земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинок та вільна від забудов не була поділена між співвласниками в порядку, передбаченому чинним законодавством України, а також між цими особами не був встановлений порядок користування нею. До того ж, з метою належного виконання обов`язків власника майна та попередження непорозумінь при сплаті комунальних послуг, виникла необхідність у розподілі особових рахунків. У зв`язку з чим позивачка звернулася до суду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та сувоєчасно. Від представника надійшла заява про слухання справи у їх відсутності, на задоволені позовних вимог наполягали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Надала заяву про слухання справи у її відсутност, заперечувала протии задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Надала заяву про розгляд справи за наявними доказами у матеріалах справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач в порядку спадкування з 2013 року є співвласником 1/8 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю домовленості з іншими співвласниками щодо володіння та користування спільним майном, визначити порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою не можливо. В цілому зазначений будинок складається з одного черепашникового житлового будинку під літерою «А», загальною площею 175,8 кв.м., в тому числі житловою площею 125,0 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - сарай-котельня, №1-2- огорожа. Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці загальною площею 1607 кв.м. та перебуває у фактичному користуванні співвласників будинку. В цілому житловий будинок має три окремі входи до квартир [ADDRESS] , що підтверджується [PERSON] з технічного паспорту. Відповідно дго матеріалів справи, за життя [PERSON] , склався наступний порядок користування житловим приміщенням: у користуванні [PERSON] знаходилася квартира, позначена у Журналі внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень у технічному паспорті за №2. До складу цієї квартири [ADDRESS] входить: житлова кімната площею 20,8 кв.м., позначена на Плані 2-1; житлова кімната площею 17,9 кв.м., позначена на Плані 2-2; кухня площею 8,1 кв.м. позначена на Плані 2-3; та коридор площею 2,6 кв.м., позначений на Плані 2-4. Відповідно до висновку експерта [PERSON] №6786 судової будівельно технічної еспертизи виділити в натурі 1/8 частину будинку з надвірними спорудами за адесою: [ADDRESS] , відповідно до вимог нормативно правових актів в галузі будівництва неможливо. Однак, запропоновано варіанти порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою. Відповідно до ст.ст. 356, 358 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділення в натурі частки із спільного майна, а у разі неможливості такого виділу на визначення порядку користування спільним майном. Згідно зі ст.ст. 120, 125 Земельного кодексу України власники житлового будинку є співвласниками та користувачами земельної ділянки, на якій розташований будинок. Визначення порядку користування земельною ділянкою є способом захисту порушених прав співвласників. Чинним законодавством (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 19, 41 Конституції України) передбачено право громадян на приватизацію та оформлення правовстановлюючих документів на житло і землю. Крім того, на підставі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі мають право на укладення індивідуальних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті\~263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини\~першої\~статті\~2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частинах\~першій\~та\~другій\~статті\~4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею\~5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею\~10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті\~47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частин першої, другої статті\~319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина\~перша\~статті\~321 ЦК України). Відповідно до статті\~358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Аналіз положень статті\~358 ЦК України\~свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 та постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21), від 06 лютого 2023 року у справі № 607/22941/21 (провадження № 61-12444св22), від 18 грудня 2024 року у справі № 203/5356/23 (провадження № 61-13543св24). Відповідно до частини\~четвертої\~статті\~263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23) зауважував, що приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності. У частині\~третій\~статті\~12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною\~першою\~статті\~76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини\~перша\~та\~друга\~статті\~77 ЦПК України). Відповідно до частини\~другої\~статті\~78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею\~80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною\~першою\~статті\~89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, заявлені вимоги в частині визначення порядку користування квартирою, визначення порядку користування земельною ділянкою є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Що стосується інших позовних вимог, то в порядку цивільного судочинства підлягають захисту лише порушені права, тому суд не повинен вирішувати вимоги на майбутнє, а отже права позивачки в цій частині не порушені, такі вимоги є передчасними, і задоволенню не підлягають.

Outcome: partial