Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

16 грудня 2024 року позивач ТОВ «ФК «Пінг-Понг» звернулося до суду із даним позовом до відповідача [PERSON] , в якій прохає стягнути із нього заборгованість за Кредитним договором № 1489826 від 03 березня 2020 року у розмірі 21240 гривень (а. с. 1-7). В обґрунтування позовних вимог вказано, що 03 березня 2020року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відповідач подав Заявку на отримання кредиту № 1489826. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1489826 від 03 березня 2020 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 1489826 від 03 березня 2020 року з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення останньому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6600 гривень. 09 жовтня 2020 року згідно умов Договору факторингу №03/10 ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1489826 від 03 березня 2020 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит № 1489826 від 03 березня 2020 року. Сума боргу відповідачки перед ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» становить 21240 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6600 гривень; заборгованості за відсотками 13320 гривень; заборгованості за комісією - 1320 гривень яку останній прохає стягнути з відповідача разом із судовим збором у сумі 2422 гривні 40 копійок та 6000 гривень на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 07 березня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а. с. 76), копія якої надіслана учасникам справи за вихідним № 6012/25-вих/2/204/1061/25 від 07 березня 2025 року (а. с. 77). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві з поміж іншого прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 7), проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місця, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 111), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 03 березня 2020 року [PERSON] подав Заявку на отримання кредиту № 1489826 (а. с. 10). 03 березня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1489826 (а. с. 26), відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 22 дні з 03 березня 2020 року надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 6600 гривень, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію у сумі 1320 гривень за надання кредиту та проценти за користування кредитом у сумі 3630 гривень до 25 березня 2020 року та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Згідно з п. п. 1.5.2., 1.6. Договору, проценти за користування кредитом 3630 гривень які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до пунктів 6.1., 6.3. вказаного Договору, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому. 03 березня 2020 року сторони узгодили графік платежів, що є додатком № 1 до № 1489826 від 03 березня 2020 року (а. с. 29), відповідно до якого, 25 березня 2020 року до повернення підлягає сума 11550 гривень, що складається з: тіла кредиту 6600 гривень; комісії за надання кредиту 1320 гривень та процентів 36302 гривень (а. с. 29). Відповідно до п. 2.2.3 договору, якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти з дня наступного за днем визначеним п.1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. Платіжним дорученням № 16067596 від 03 березня 2020 року підтверджується, що ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на рахунок відповідача 6600 гривень відповідно до Договору № 1489826 (а. с. 35). З наданої позивачем відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором № 1489826 (а. с. 14 та на звороті) убачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково здійснював платежі на погашення заборгованості за кредитним договором, а тому загальна заборгованість відповідача становить 21240 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6600 гривень; заборгованості за відсотками 13320 гривень; заборгованості за комісією - 1320 гривень. 09 жовтня 2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» був укладений Договір факторингу № 03/10 (а. с. 19-22), відповідно до п. 2.1. зазначеного договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 4.1 Договору факторингу № 03/10 передбачено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання цього Договору. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 03/10 від 09 жовтня 2020 року заборгованості відповідача за кредитним договором № 1489826 від 03 березня 2020 року на момент відступлення права вимоги становить 21240 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6600 гривень; заборгованості за відсотками 13320 гривень; заборгованості за комісією - 1320 гривень (а. с. 13). 24 січня 2022 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» був укладений Договір факторингу № 1/15 (а. с. 30-32), відповідно до п. п. 11.1., 1.3. зазначеного Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до Фактора останній стає кредитором по відношенню до Боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку Фактора або Клієнта або підписання будь-яких документів. Відповідно до витягу з Додатку до Договору про відступлення права вимоги № 1/15 від 24 січня 2022 року заборгованості відповідача за кредитним договором № 1489826 від 03 березня 2020 року на момент відступлення права вимоги становить 21240 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6600 гривень; заборгованості за відсотками 13320 гривень; заборгованості за комісією - 1320 гривень (а. с. 12). 02 вересня 2024 року адвокатом Білецьким Б.М., що діє в інтересах ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», було направлено на адресу відповідача досудову вимогу № 1489826-АВ, в якій останній був повідомлений про відступлення права вимоги до позивача за його кредитним договором, а також був проінформований про загальну заборгованість за кредитним договором яка станом на 02 вересня 2024 року становить 21240 гривень та підлягає сплаті (а. с. 37 та на звороті). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.\~2\~ст. 207\~ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Приписами ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику у\~строк та\~в порядку,\~що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514\~ЦК України та ст. 442 ЦПК України,\~заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підтвердження переходу права вимоги за Кредитним договором № 1489826 від 03 березня 2020 року (а. с. 26-28) позивачем надано суду Договір факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року з додатками (а. с. 30-32); відповідно до умов п. 1.3 якого, права грошової вимоги вважаються відступленими Фактору в день підписання відповідного реєстру. Після переходу прав вимоги до Фактора останній стає кредитором по відношенню до Боржника та набуває відповідні права вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, такий реєстр підписаний сторонами 24 січня 2022 року (а. с. 32 на звороті). Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. З огляду на викладене, враховуючи те, що між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір, умови якого відповідачем не виконано, через що, за останнім утворилася заборгованість та, право вимоги за якими перейшло позивачу, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, підтвердженими належними, достатніми та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 1489826 від 03 березня 2020 року в сумі 21240 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6600 гривень; заборгованості за відсотками 13320 гривень; заборгованості за комісією - 1320 гривень. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133\~ЦПК\~України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК\~України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~правову допомогу\~ТОВ «ФК\~«ПІНГ-ПОНГ» у даній справі на підставі договору про надання правової допомоги № 43657029 від 07 серпня 2024 року надавав адвокат Білецький Богдан Михайлович (а. с. 16-18) (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія № 5618/10 від 17 березня 2016 року (а. с. 47)) та на підставі додаткової угоди від 11 листопада 2024 року № 1489826 до договору № 43657029 про надання правової допомоги від 07 серпня 2024 року (а. с. 34). Верховний суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 ЦПК України). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження наданих послуг адвокатом надано Акт про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 11 листопада 2024 року (а. с. 9) та детальний опис наданих послуг адвокатом Білецьким Б.М. необхідний для надання правової допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» щодо стягнення кредитної заборгованості (а. с. 15), відповідно до яких адвокатом надано позивачу вид та обсяг правничої допомоги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ», витрачений час - 1,5 години, вартість за надану послугу за годину 1500 гривень, загальна вартість наданої послуги 2250 гривень; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрачений час - 3 години, вартість за надану послугу за годину 1000 гривень, загальна вартість наданої послуги 3000 гривень; формування додатків до позовної заяви, витрачений час - 1 година, вартість за надану послугу за годину 750 гривень, загальна вартість наданої послуги 750 гривень. Разом складає вартість наданих послуг 6000 гривень. Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Верховний Суд у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19 зазначив, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути\~спів розмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати\~критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на\~розумну необхідність судових витрат\~для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих юридичних послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, тому суд доходить висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 2000 гривень. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 1489826 від 03 березня 2020 року у сумі 21240 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6600 гривень; заборгованості за відсотками 13320 гривень; заборгованості за комісією - 1320 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved