Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] до Миколаївської міської ради, тертя особа ФОП « [PERSON] », у якому вона просить визнати незаконним та скасувати пункти 25, 25.4 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25 «Про вилучення, надання передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичними особами, громадянами, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконавчого комітету міської ради до Центрального району м. Миколаєва». Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2016 року відкрито провадження у справі. У період з лютого 2016 року до 17 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання з`явилася позивач, яка позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява з проханням справу розглядати без участі Миколаївської міської ради та врахування під час розгляду справи заяви відповідача від 13 травня 2016 року про визнання позову. Представник третьої особи Предместнікова Д.О. надала суду пояснення, в яких заперечила проти задоволення позову. Просила застосувати строк позовної давності. Заслухавши доводи сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Миколаївською міською радою 12 листопада 2009 року ухвалено рішення №40/5, пунктом 25 якого вирішено «Затвердити проект землеустою щодо земельної ділянки в оренду загальною площею 1174 кв.м. за рахунок земельної ділянки, яка відведена рішенням міської ради від 19 червня 2009 року № 35/50 ПП [PERSON] у тому числі 1174 кв.м. відведені під будівництво, зарахувавши її до земель іншого призначення (відведені під будівництво) для розміщення автозаправного комплексу по [ADDRESS] » за пропозицією депутата міської ради [PERSON] викладено в такій редакції: «25. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 1174 кв.м. за рахунок земельної ділянки, яка відведена рішенням міської ради від 19 червня 2009 року № 35/50 ПП [PERSON] у тому числі 1174 кв.м. відведені під будівництво, зарахувавши її до земель іншого призначення (відведені під будівництво на період будівництва) та до земель комерційного призначення після введення обєкта в екплуатацію, для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по [ADDRESS] ». Земельна ділянка має обмеження у використанні згідно КООВЗД: 01.01.2088 «охоронна зона навколо інженерної комунікації», на частину земельної ділянки площею 548 кв.м. Пунктом 25.4 цього рішення вирішено: «Передати фізичній особі-підтприємцю [PERSON] в оренду строком на 2 роки земельну ділянку площею 1174,4 кв.м. для розміщення автозаправного комплексу по [ADDRESS] , за умови проведення громадських слухань» за пропозицією депутата міської ради Копійки І.М. викладено в такі редакції: 25.4 Передати фізичній особі підприємцю [PERSON] в оренду строком на 10 років (з низ 2 роки для будівництва, після введення в експлуатацію 8 років для обслуговування) земельну ділянку площею 1174 кв.м. для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по [ADDRESS] за умови проведення громадських слухань». Пункт 25 розглянуто на засіданні постійної комісії міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин від 09 листопада 2009 року, протокол №46, на якому рекомендовано погодити та внести це питання на розгляд сесії міської ради (Пункт 25 включено на пленарному засіданні міської ради від 12 листопада 2009 року). … Зобов`язати землекористувачів: -замовити виготовлення технічної документації по винесенню меж на місцевість та задати її до управління земельних ресурсів; -укласти договір оренди земельної ділянки в управлінні земельних ресурсів; -укласти угоду до договору оренди землі в управлінні земельних ресурсів; -у місячний термін здати в управління земельних ресурсів розірваний договір оренди землі; -у місячний термін здати державний акт на землю постійного користування землею в управління земельних ресурсів для внесення змін; -у місячний термін здати погашений державний акт на право постійного користування землею в управління земельних ресурсів; -отримати містобудівні умови та обмеження на проектування в управлінні містобудування та архітектури виконкому Миколаївської міської ради; -звернутися до інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області для одержання на будівництво, монтаж, установлення будівель та споруд, а після закінчення будівельно-монтажних робіт звернутися до виконкому міської ради з проханням про створення державної комісії для прийняття обєкта до експлуатації; -після закінчення будівництва або реконструкції та введення обєкта в експлуатацію виконати інвентаризацію земельної ділянки згідно з генпланом та звернутися до міської ради з клопотанням про надання земельної ділянки в користування для обслуговування обєкта; -звертатися до комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» для внесення змін до адресної документації на споруди; -забезпечити вільний доступ для прокладання нових, ремонту та експлуатації існуючих інженерних мереж і споруд у межах земельної ділянки; -виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України; -у разі необхідності проведення реконструкції чи будівництва нового об`єкта, який відповідає цільовому використанню земельної ділянки, питання оформлення дозвільної та проектно-кошторисної документації вирішувати в порядку, визначеному законом. Після завершення реконструкції або будівництва введення обєкта до експлуатації та реєстрацію прав власності у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовити та здати до управління земельних ресурсів технічну документацію по земельно-кадастровій інвентаризації земельної ділянки; -у разі передачі частини приміщень в оренду за іншим цільовим призначенням подати до державної податкової інспекції витяг із технічної документації по визначенню нормативної грошової оцінки землі з урахуванням функціонального використання комерція та розрахунок частки земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування орендних приміщень, погоджений з управлінням земельних ресурсів міської ради… Надалі 14 серпня 2009 року між Миколаївською міською радою, в особі Сайки В.Д. та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі № 6815, строк дії якого три роки з 25 квітня 2009 року. Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 14 серпня 2009 року ця земельна ділянка була передана третій особі у справі. Рішенням Миколаївської міської ради від 01 жовтня 2009 року № 38/27 надано дозвіл ФОП [PERSON] на складання проектів землеустрою щодо відведеної земельної ділянки. Рішенням Миколаївської міської ради від 11 жовтня 2012 року № 21/32 призупинено дію пункту 25.4 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25 «Про вилучення, надання, передачу за фактичним землекористуванням, продовження строку користування земельними ділянками юридичним особам, громадянам, зміну цільового призначення земельної ділянки та внесення змін до рішень міської ради та виконкому міської ради по Центральному району м. Миколаєва». Рішенням Миколаївської міської ради від 06 березня 2013 року № 26/2 скасовано п. 25.4 та п.26.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25. Ці рішення були предметом спору у справі № 915/1019/13 та були визнані недійсними (рішення Господарського суду Миколаївської області від 26 липня 2013 року та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 03 жовтня 2013 року). Позивач [PERSON] у серпні 2013 року зверталася до суду з позовом про скасування пунктів 25, 25.4 розділу І рішення Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25 до суду в порядку адміністративного судочинства, однак провадження у справі було закрито та роз`яснено право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2016 року). Із цим позовом [PERSON] в порядку цивільного судочинства звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва 19 лютого 2016 року. З наявних у справі матеріалів, судом встановлено, що пунктами 25, 25.4 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 12 листопада 2009 року № 40/25 на засіданні Миколаївської міської ради (за пропозицією депутата, «з голосу») вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1174 кв.м. за рахунок земельної ділянки, яка виділена рішенням міської ради від 19 червня 2009 року № 35/50 ПП [PERSON] у тому числі 1174 кв.м. відведені під будівництва та зараховано її до земель іншого призначення (відведені під будівництво на період будівництва) та до земель комерційного призначення після введення в експлуатацію, для розміщення та обслуговування автозаправного комплексу по [ADDRESS] . Відповідно до приписів частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~частини другої\~статті 16\~ЦК України\~способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: 1)\~визнання права; 2)\~визнання правочину\~недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку\~в натурі; 6)\~зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8)\~відшкодування збитків\~та інші\~способи відшкодування\~майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Як слідує із матеріалів справи позову у цій справі позивачем подано 19 лютого 2016 року. На той час строк на який надано земельну ділянку ФОП [PERSON] ще не сплив (строк у10 років сплинув 12 листопада 2019 року). З огляду на зазначене та враховуючи можливість продовження такого строку за відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, суд вважає, що заявлені у цій справі позовні вимоги є належним способу захисту права позивача. Щодо строку позовної давності, то суд зазначає, що позивач [PERSON] у 2013 році звернулася до суду з такими ж позовними вимогами у порядку адміністративного судочинства. Однак провадження у справі було закрито постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року. Надалі 19 лютого 2016 року позивач звернулася до суду із цими позовними вимогами у порядку цивільного судочинства. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~цього Кодексу (стаття 260 ЦК України). Частина перша статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частина третя статті 267 ЦК України визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до\~частини першої\~статті 26\~ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України). За такого, заявити клопотання про застосування строку позовної давності мають право позивач та відповідач. Третя особа є учасником справи, однак не є стороною справи. Відтак, третя особа ФОП [PERSON] не наділений правом заявляти клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Таких же висновків дійшов у Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №509/3589/16-ц. Як слідує із матеріалів справи представник відповідача Миколаївська міська рада із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності до суду не звертався, натоміть подав заяву про визнання позову у повному обсязі. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для задоволення позову, суд зазначає таке. Відповідно до статті 50 Конституції України кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування на момент спірних правовідносин визначалися Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 280/97-ВР). Відповідно до статті 1 Закону № 280/97-ВР територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 280/97-ВР громадяни України реалізують своє право на участь у місцевому самоврядуванні за належністю до відповідних територіальних громад. Відповідно до\~статті 5\~Закону №\~280/97-ВР\~система місцевого\~самоврядування включає: територіальну\~громаду; сільську,\~селищну,\~міську раду; сільського,\~селищного,\~міського голову; виконавчі\~органи сільської,\~ селищної,\~ міської\~ради; районні\~та \~обласні \~ради,\~ що\~представляють спільні\~інтереси територіальних\~громад сіл,\~селищ,\~міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до статті 13 Закону № 280/97-ВР територіальна громада має право проводити громадські слухання - зустрічатися з депутатами відповідної ради та посадовими особами місцевого самоврядування, під час яких члени територіальної громади можуть заслуховувати їх, порушувати питання та вносити пропозиції щодо питань місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування. Пропозиції,\~які вносяться\~за результатами\~громадських слухань,\~підлягають обов`язковому\~розгляду органами\~місцевого самоврядування. Порядок організації громадських слухань визначається статутом територіальної громади (частина третя, четверта статті 13 Закону № 280/97-ВР). Процедуру залучення громадськості, її представників (представника) до обговорення питань щодо прийняття рішень у сфері охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів, виконання яких може спричинити негативні наслідки для довкілля (далі - рішення) визначено Порядком залучення громадськості до обговорення питань щодо прийняття рішень, які можуть впливати на довкілля затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 2011 року №771. Пунктом 4\~цього Порядку\~визначено,\~що громадське\~обговорення передбачає: інформування громадськості про початок розгляду проекту рішення та можливість узяти в ньому участь; забезпечення доступу громадськості до проекту рішення, документів, на підставі яких приймається таке рішення, та іншої необхідної інформації; надання можливості громадськості подавати пропозиції (зауваження) для врахування під час прийняття рішення (далі - пропозиції (зауваження), брати участь у громадських слуханнях та інших формах громадського обговорення; розгляд поданих пропозицій (зауважень); інформування громадськості про врахування чи відхилення поданих пропозицій (зауважень) із зазначенням підстави; забезпечення ознайомлення громадськості з прийнятим рішенням. Організатором громадського обговорення може бути орган виконавчої влади, який приймає рішення, орган місцевого самоврядування або замовник проекту такого рішення. Врахування пропозицій (зауважень) громадськості забезпечує орган, який приймає рішення(пункт 5 Порядку). Відповідно до пункту 7 Порядку основними формами громадського обговорення є підготовка та подання пропозицій (зауважень), громадські слухання. Під час підготовки до проведення громадського обговорення його організатор інформує громадськість про: замовника проекту рішення; орган, який приймає рішення; зміст проекту рішення та електронну адресу, за якою можна ознайомитися з повним текстом проекту рішення та документами, на підставі яких приймається рішення, і додатковою інформацією; процедуру прийняття рішення, зокрема час і місце проведення громадських слухань (якщо такі проводяться), уповноважену особу та електронну адресу, за якою можуть надсилатися пропозиції (зауваження), строки їх подання (пункт 8 Порядку. Відповідно до пункту 9 Порядку повідомлення про громадське обговорення розміщується періодично до його завершення в засобах масової інформації або оприлюднюється у спосіб, що забезпечує його доведення до жителів відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Повідомлення про громадське обговорення та повний текст проекту рішення розміщуються на офіційному веб-сайті органу, який приймає рішення, на період до завершення громадського обговорення. Пункту 11 Порядку визначає, що під час громадського обговорення можуть проводитися громадські слухання. Відповідно до пункту 12 Порядку місце та час проведення громадських слухань визначаються з урахуванням виду рішень та документації, що виноситься на обговорення, а також необхідності забезпечення можливості для участі всіх потенційних учасників. Організатор громадського обговорення призначає дату та місце проведення громадських слухань і забезпечує інформування громадськості шляхом оприлюднення не пізніше ніж за 15 днів до дня їх проведення відповідного повідомлення (оголошення) у друкованих засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті органу, який приймає рішення. Додатково повідомлення (оголошення) про проведення громадських слухань може надсилатися потенційним учасникам слухань з використанням засобів поштового та електронного зв`язку, розміщуватися у громадських місцях, інформаційних центрах та поширюватися через представницькі, консультативні та дорадчі органи. Організатор громадського обговорення забезпечує інформування громадськості про: замовника проекту рішення; короткий зміст проекту рішення; найменування органу,\~який приймає\~рішення,\~із зазначенням\~електронної адреси,\~за якою\~можна ознайомитися\~з повним\~текстом проекту\~рішення та\~документами,\~на підставі\~яких приймається\~рішення,\~і додатковою\~інформацією; час і місце проведення громадських слухань (пункт 13 Порядку). Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача слідує, що його пунктами 25, 25.4 вирішено надати земельну ділянку в оренду ФОП [PERSON] на десять років для будівництва АЗС на розі вул Новоодеська та просп. Героїв України. Зберігання нафтопродуктів на території АЗС безумовно може вплинути на довкілля, та життєдіяльність людини, тому під час ухвалення таких рішень мають бути проведені громадські слухання стосовно цього питання, результатами яких мали бути враховані під час ухвалення Миколаївською міською радою відповідного рішення. Як свідчать матеріали справи, та не заперечуються сторонами та третьою особою, до ухвалення оскаржуваного рішення відповідача громадські слухання з означеного питання не проводилися. Суд відхиляє посилання третьої особи про те, що громадські слухання відбулися після винесення оскаржуваного рішення (а саме майже через два роки після винесення оскаржуваного рішення), оскільки результати таких громадських слухань апріорі не могли бути враховані під час винесення оскаржуваного рішення. Крім того, позивач під час розгляду зазначила, що і до громадських слухань, проведених у 2011 році, ані вона, ані мешканці житлового будинку, розташованого у безпосередній близькості до місця можливого будівництва АЗС, запрошені не були та були позбавлені можливості висловити свої пропозиції щодо цього питання. Також суд бере до уваги, що питання, викладені у пунктах 25, 25.4 оскаржуваного рішення внесені на засідання за пропозицією депутата міської ради [PERSON] , з «голосу», доказів включення цього питання до порядку денного засідання Миколаївської міської ради суду не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що під час ухвалення оскаржуваного рішення в частині пунктів 25, 25.4 відповідач Миколаївська міська рада діяла не у спосіб визначений законодавством, що мало наслідком порушення права позивача як члена територіальної громади м. Миколаєва на участь у місцевому самоврядуванні та на захист свого права на безпечне довкілля. Такі дії відповідача не відповідають приписам статті 19 Конституції України. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на це суд приймає визнання відповідачем позову. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до приписів частини першої статті 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 275 грн 60 коп. та повернути з державного бюджету на користь позивача 275 грн 60 коп.

Outcome: approved