Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, де зазначає, що відповідач [PERSON] є батьком їх дитини [PERSON] , [INFO] , проте обов`язки щодо утримання та виховання дитини належним чином не виконує, не цікавиться її життям, не вітає зі святами, не спілкується з дитиною, тому просить позбавити його батьківських прав стосовно дочки. Також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Процесуальні дії у справі. 04 грудня 2024 року позовна заява надійшла до суду. 16 грудня 2024\~року отримано\~інформацію про\~зареєстроване місце\~проживання відповідача. 18\~грудня 2024\~року позовна\~заява\~ прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 14 січня 2025 року витребувано докази та задоволено клопотання позивачки про виклик свідків. 18 лютого 2025 року продовжено строк підготовчого провадження. 03 березня 2025 року закрито підготовче провадження; призначено справу до розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позові, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Зазначила, що через місяць після народження дитини відповідач зник, тому вона вирішила розлучитись. Батьківські обов`язки стосовно їх дочки відповідач не виконує. Представник позивачки [PERSON] в ході рогляду справи підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити. Зазначив, що після розірвання шлюбу між сторонами. відповідач жодного разу не проявив інфціативу спілкуватись із дочкою, її доля його не цікавить. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити. Зазначила, що відповідач не приймає участі в житті дитини та матеріально не допомагає. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позицію, викладену у висновку органу опіки про доцільність побавлення відповідача батьківських прав. Порядок виклику відповідача до суду, передбачений ЦПК України, дотримано, однак у судове засідання він не з`явився, про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223\~та ст.280 ЦПК України. Свідок [PERSON] надала суду показання, відповідно до яких вона є сусідкою позивачки. Також вона знайома із відповідачем, якого протягом останніх десяти років вона не бачила. Її дитина товаришує із дочкою позивачки. На її думку, відповідач не виконує свої батьківські обов`язки стосовно дочки [PERSON] , 2013 року народження. Свідок [PERSON] надав суду показання, відповідно до яких він є батьком позивачки. Відповідач є його колишнім зятем, який участі у вихованні своєї дочки [PERSON] , 2013 року народження, не приймає, аліменти не сплачує. Онука не знає свого батька. Перешкод у спілкуванні відповідачу з дитиною ніхто не чинить. В судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] , 2013 року народження, надала пояснення про те, що на даний час проживає з мамой та вітчимом, навчається у школі у 6 класі. Батька вона не пам`ятає та не спілкується. На питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неї відповіді не надала. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони з 29 вересня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26 травня 2014 року розірвано. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони. Станом на 16 вересня 2024 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , 2013 року народження у розмірі 328\~448,81 грн. Позивачка 17 лютого 2021 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та набула прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Як видно із Акту фактичного проживання від 07 листопада 2024 року та характеристики, за адресою: [ADDRESS] з 2023 року позивачка мешкає разом із чоловіком та дітьми: дочкою [PERSON] , 2013 року народження, сином [PERSON] , 2017 року народження та дочкою [PERSON] , 2021 року народження. Обов`язки батька стосовно дітей виконує [PERSON] . Відповідач не з`являвся за вказаною адресою. Як видно із довідки КГ №58 від 01 липня 2024 року [PERSON] є ученицею 6-А класу цього закладу, вихованню дитини приділяють увагу мати та вітчим. Відповідно до довідки КЗСМО «Музична школа №14» КМР від 18 червня 2024 року, [PERSON] відвідує зайняття, приводить на навчання та спостерігає за процесом лише її мати [PERSON] . Зміст спірних правовідносин. Викладеними обставинами відповідають правовідносини з приводу наслідків невиконання батьківських обов`язків. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Висновок суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] будучи батьком [PERSON] , [INFO] , з останньою не проживає, її життям, та навчанням не цікавиться, не піклується про її здоров`я, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, матеріально дочку не утримує, про що свідчить наявність заборгованості по аліментам, демонструє байдуже ставлення до виконання батьківських обов`язків. Згідно зі\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 19 лютого 2025 року за №48 зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . В інтересах дитини є збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною. З огляду на те, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження винна поведінка відповідача щодо невиконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування ними, з метою захисту інтересів дитини, суд вважає позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окремо суд наголошує, що відповідно до ч.3 ст.170 СК України, застосовуваний захід щодо позбавлення батьківських прав не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому\~статтею 169 Сімейного Кодексу України. Щодо розподілу судових витрат. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~211,20 грн. Окрім того, позивачка просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Так, судом встановлено, що 17 червня 2024 року між позивачкою та адвокатом Новіковим М.О. було укладено договір №17/06/24 про надання правової допомоги. Позивачка на підтвердження понесених витрат надала акти здачі-приймання послуг №1 від 18 червня 2024 року та №2 від 20 листопада 2024 року згідно з договором про надання правової допомоги 17 червня 2024 року, а також квитанції про оплату таких послуг на загальну суму 10\~000,00 грн. Суд вважає завищеною вартість наданих послуг з правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Так, на переконання суду, дії щодо правового аналізу документів клієнта, підготовки проекту позовної заяви, клопотань та роздруківка документів не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Отже з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000,00 грн. В стягненні\~іншої частини\~таких витрат\~ позивачці\~необхідно відмовити. З огляду на викладене,

Outcome: approved