Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

[PERSON] (надалі «Позивач») в особі уповноваженого представника\~ звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про зміну розміру\~ аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.11.2021 року по справі №344/11370/21, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з\~ [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , з 2 000 грн. до 10 000 грн., та стягувати їх до досягнення\~ дитиною\~ повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що визначений у 2021 році судом розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини з урахуванням знецінення коштів внаслідлок інфляції, постійного подлорожчання всіх груп товарів для дитини. Представник Позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. 13.03.2025 року через канцелярію суду від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, врахувати його складні сімейні обставини, наявність на утриманні непрацездатних батьків пенсійного віку, у звязку з чим він позбавлений можливості постійно працювати, оскільки доглядає за невиліковно хворим батьком [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в департаменті соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради та отримує 2120 грн. компенсації за надання соціальних\~ послуг. Відповідач\~ в судове засідання не з`явився, про\~ місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.\~ Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві та відзиві на позов пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.\~ [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них\~ народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням\~ Івано-Франківського міського суду від 07.09.2021 року у справі 344/11367/21\~ шлюб між сторонами розірвано.\~ Як зазначено у позовній заяві, після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом із матір?ю. Згідно з рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.11.2021 року у справі №344/11370/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] щомісячно в\~ розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення\~ дитиною\~ повноліття,\~ починаючи з 21 липня\~ 2021 року до досягнення дитиною\~ повноліття. У позовній заяві зазначено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням на територію України, внаслідок загрози життю та здоров?ю дитини, Позивач з неповнолітнім сином\~ виїхала до Чеської Республіки, де перебувають до цього часу, що в свою чергу збільшило витрати на утримання та виховання дитини.\~ Зі свого боку, Позивач вживає заходів щодо фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення, однак самотужки це робити складно. Посилаючись на те, що визначений рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.11.2021 року розмір аліментів з урахуванням\~ знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дитини не є достатнім\~ і не відповідає інтересам\~ та потребам дитини, Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом. \~ Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Посилаючись на зміну свого матеріального становища у зв`язку із виїздом за кордон, подорожчанням\~ цін, [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення\~ розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] \~ на утримання\~ неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , а саме просить стягувати з нього аліменти\~ на утримання дитини у твердій грошовій формі в сумі 10 000 грн. щомісячно на дитину\~ відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Чинне сімейне законодавство України покладає на батьків дитини (в однаковій мірі як на батька, так і на матір) обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, Суд акцентує увагу на тому, що піклування про дитину та її утримання є обов`язком, а не правом батьків, при цьому, закон у виняткових випадках встановлює лише певні обставини, які можуть впливати на обсяг такого обов`язку. Виходячи зі змісту положень закону, принципів справедливості, розумності та моралі, на яких закон ґрунтується, батьки зобов`язані вживати активних дій з метою забезпечення своїй дитині якнайкращого фізичного, духовного та морального розвитку. Зі змісту пояснень сторін випливає, що на даний час неповнолітній\~\~ син [PERSON] , [INFO] \~ проживає разом з матір`ю [PERSON] . Виходячи з наведених вище положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. При цьому, Суд особливо наголошує, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, Суд погоджується з тим, що з часу винесення\~ судового\~ рішення Івано-Франківським міським судом від 04.11.2021 року\~ року у справі №344/11370/21, матеріальний стан Позивача змінився, також\~ змінилася економічна ситуація в державі, дитина виросла і відповідно виросли в сторону збільшення його побутові потреби. Розгляд справ судами має здійснюватися з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України). Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обгрунтованим, а й справедливим за своєю суттю. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц). Враховуючи все вищезазначене в сукупності, Суд вважає, що проявом принципу добросовісності та справедливості у спірних відносинах, виходячи в першу чергу з інтересів дитини [PERSON] ,\~\~ інших встановлених судом обставин, існують підстави для часткового задоволення позовних вимог. Суд наголошує, що в рамках даної справи Суд виходить першочергово з інтересів дитини, збалансовуючи їх з наявністю у батька (платника аліментів) відповідних обставин. Суд вважає, що збільшення розміру аліментів з 2 000 грн. до 3500\~ грн. на місяць на дитину відповідатиме в першу чергу інтересам інтересам дитини. В іншій частині позову слід відмовити. Наведені у відзиві на позов підстави, які [PERSON] просить врахувати як підстави відмови в прозові, не можуть бути повною мірою враховані судом, оскільки наявність у платника аліментів непрацездатних батьків не звільняє його від аліментних зобовязань перед неповнолітньою дитиною. Відповідач є здоровою, працездатною особою, а тому зобовязаний утримувати с вого сина в належнлму розмірі. Зважаючи на особу платника аліментів: працездатний, фізично здорова особа, має у власності майно, та, беручи до уваги вік дитини, 2013 року народження, Суд приходить до висновку, що сума аліментів у розмірі 3500 грн. є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 81\~\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що\~ підлягають задоволенню частково. Відповідно до частин 1-3 статті 131 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1,2 статті 141 ЦПК України). Отже, враховуючи факт часткового задоволення позовних вимог, пропорційним роміром судових витрат, які підлягають стягненню з Відповідача на користь держави є 423,92 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved