Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позову вказано, що відповідно до укладеного договору № 4723594 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.06.2024 року (далі кредитний договір) між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» (торгова марка «Credit7» (далі первісний кредитор) та [PERSON] (далі відповідач, позичальник), відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування (547,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора (далі по тексту ІТС). Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами кредитування, з якими вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила кредитування від 08.04.2024 року (далі Правила), викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сайті https://credit7.ua/pro-nas/. У відповідності до порядку, визначеного статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач зареєструвалася на ІТС, для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту та умовами кредитного договору, Правилами, здійснила акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач відповідно до умов кредитного договору, п. 6.1.16, 6.1.17, 6.1.18 Правил в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти кредитний договір та підписала кредитний договір 10.06.2024 року о 11:15:51 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 67505, надісланим на номер телефону, що наданий відповідачем. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 10.06.2024 року на платіжну картку [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 24.12.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (далі по тексту Фактор, Позивач) укладено договір факторингу № 24/12/24 від 24.12.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №4723594 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.06.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС». Відповідач не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки на для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 26.08.2024 (дата переходу права вимоги до позивача) становить 67050,00 гривень, яка складається з: - 15000,00 грн. заборгованість за кредитом; - 44550,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4. кредитного договору за ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом (547,5% річних) за період з 10.06.2024 по 26.08.2024 року (включно); - 7500,00 грн. заборгованість за штрафом відповідно до кредитного договору, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву, заяв та клопотань від останньої до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, з урахуванням письмової згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 10.06.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] укладено договір №4723594 про надання коштів на умовах споживчого кредиту згідно умов якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 15\~000,00 гривень. Строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є додатком № 1 цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку, вказаного в п.1.3 цього Договору. Згідно п.1.1. укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІКС товариства. Згідно п.2.1., 2.2. товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту: 10.06.2024 або 11.06.2024. Зазначені обставини підтверджуються паперовими копіями договору №4723594 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.06.2024 та паспорту споживчого кредиту, які підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» через партнера ТОВ «ПЕЙТЕК» з яким укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття №03012024-1 від 03.01.2024, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті та договорі, що підтверджується копією довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» вих. № 20241227-1491 від 27.12.2024. Факт отримання відповідачем коштів на виконання умов кредитного договору на належну їй платіжну картку також підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28.04.2025 № 20.1.0.0.0/7-250428/94344-БТ. У зв`язку з порушенням відповідачем вищезазначених умов договору станом на 24.12.2025 розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» становив 67 050,00 грн., в тому числі: - 15 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; - 44 550,00 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 7500,00 грн. штрафні санкції, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №4723594 від 10.06.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.12.2024, позичальник: [PERSON] . 24.12.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/12/24, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступає (передає) ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» Права Вимоги, а ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» набуває Права вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та сплачує ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Таким чином, ТОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема і до [PERSON] за договором № 4723594 від 10.06.2024 р. в сумі 67050,00 грн., із яких: - заборгованість за сумою кредиту 15000,00 грн.; - заборгованість по нарахованим процентам 44550,00 грн.; - штрафні санкції 7500,00 грн., що підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/12/24 від 24.12.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 статті 512 ЦК України передбаченого, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд вважає, що позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору та погодження всіх його істотних умов відповідно до вимог ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», а також факту надання кредиту. Разом з тим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія» УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» про стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню на підставі положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Так, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 14 березня 2022 року № 7168, Указом Президента України від 19 квітня 2022 оку № 7300, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX та подальшими є продовженим до цього часу. Відповідно, підстави для стягнення штрафних санкцій в сумі 7500,00 грн за невиконання умов договору відсутні, оскільки діє пряма заборона закону на їх нарахування. Посилання позивача на виключення положень п. 6 розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" суд вважає такими, що не скасовують передбачене п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільнення позичальників від відповідальності за порушення зобов`язань. Крім того, розрахунок заборгованості за відсотками виконано позивачем за період з 10.06.2024 по 24.12.2024 виходячи із встановленої договором денної відсоткової ставки 1,5%, що не відповідає вимогам закону. Так, 22.11.2023 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Оскільки договір про споживчий кредит було укладено 10.06.2024, то на нього розповсюджується дія Закону № 3498-ІХ, відповідно, нарахування заборгованості за відсотками з 21.08.2024 виходячи із денної відсоткової ставки в розмірі 1,5% не відповідає вимогам Закону. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, суд дійшов висновку про те, що умови кредитного договору про нарахування відсотків за користування кредитними коштами з використанням процентної ставки в розмірі 1,5 % за день з 21.08.2024 є нікчемними, оскільки ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає максимальну денну процентну ставку в розмірі 1 %, яку слід застосувати для нарахування процентів за користування відповідачем кредитними коштами. Посилання позивача на ту обставину, що зміни до кредитного договору не вносилися не вказаний висновок суду не впливають. Враховуючи, що зобов`язання за основною сумою боргу за кредитним договором складає 15000,00 грн., а позивачем нарахування відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування здійснювалось за період з 21.08.2024 по 24.12.2024 (126 днів) за ставкою 1,5%, що не відповідає вимогам Закону, розрахунок відсотків має бути такий: - за період з 10.06.2024 по 20.08.2024 (72 дні) - 16200,00 грн. (15000*1,5*72=16200); - за період з 21.08.2024 по 24.12.2024 (126 днів) - 18900,00 грн. (15000*1*126=18900). Всього відсотків, обчислених відповідно до умов договору та з урахуванням вимог Закону № 3498-ІХ - 35100,00 грн. (16200+18900=35100). Таким чином, стягненню підлягає тіло кредиту - 15000,00 грн. та відсотки обчислені відповідно до умов договору та з урахуванням вимог Закону № 3498-ІХ - 35100,00 грн., всього - 50100,00 грн. В стягненні штрафу та відсотків, що перевищують граничний розмір суд відмовляє. Тому позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1810,03 грн. (пропорційно до суми задоволених позовних вимог 74,7%). Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 10000,00 грн. суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до\~положень статті\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать,\~зокрема,\~витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем надано докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копії договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, акту приймання-передачі наданих послуг № 44 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 44 до договору №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1989 від 06.02.2025. Стягненню на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 7470,00 грн. (пропорційно до суми задоволених позовних вимог 74,71%). На підставі викладеного та

Outcome: partial