Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної дитини, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доход) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття; стягнути із відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи із дня звернення із позовом до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 27 листопада 2021 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Сторони перебувають в процесі розлучення. Дитина перебуває на повному утриманні позивача. Крім того, позивач фактично не може працювати та отримувати дохід, оскільки займається доглядом за дитиною, якій менше трьох років. Також позивач\~звертає увагу\~суду на\~те,\~що між\~нею та\~відповідачем не\~досягнуто згоди\~з приводу\~матеріального утримання\~та виховання\~дитини.Оскільки відповідач є здоровим та перебуває в лавах Збройних Сил України, отримує стабільне грошове забезпечення, а тому має змогу сплачувати аліменти її утримання та утримання їхньої малолітньої дитини. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 07 лютого 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 07 лютого 2025 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 11 лютого 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням №\~ 0610228202013. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не подав У зв`язку з наведеним суд відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 27 листопада 2021 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстрований шлюб, актовий запис № 2062 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] ). Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Зі змісту свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 07 липня 2023 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач із донькою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (Витяг з реєстру територіальної громади, виданий Бишівською територіальною громадою від 26 липня 2023 року). Як вказала позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити, станом на день звернення до суду із позовом сторони разом не проживають та відповідач не бере участі в утриманні спільної дитини. Утриманням дитини займається лише позивач. Обов`язок батьків утримувати дитини до досягнення нею повноліття закріплений у статті 51 Конституції України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного Кодексу України). За приписами статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частина друга статті 141 Сімейного кодексу України). Приписами статті 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. За змістом статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, суд за наявних доказів, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також вважає, що відповідач має змогу утримати свою дружину з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки будь-яких тверджень щодо неможливості такого утримання відповідач до суду не подав. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved