Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-21 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 14 800 грн. 00 коп. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн. У судове засідання представник позивача Пилипчук А.С. не з`явилася, однак в прохальній частині позову просить проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином судовою повісткою з рекомендованим повідомленням за місцем реєстрації. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавала, відзив на позов не надходив.Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 16.07.2024-100002439 (надалі по тексту кредитний договір) шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору кредит надається на наступних умовах - сума кредиту: 5000 грн., строк на який надається кредит: 98 днів; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, проценти розраховуються шляхом множення кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 250 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; неустойка 50 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного иконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання. Відповідно до Договору від 16.07.2024 та довідки про перерахунок коштів успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта у розмірі 5 000 грн. Таким чином, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, за ним утворилась заборгованість у розмірі 14800 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн., по процентам в розмірі 6300 грн., комісії 1000 грн., неустойки 2500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктами 3.1., 3.2. Договору кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1. Договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) кредитної лінії, та Заявка кредитного договору № 16.07.2024-100002439, яка є частиною кредитного договору підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е184. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21) від 01 листопада 2021 року та в справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей правочин вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вищевикладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 5 000,00 грн. Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 16.07.2024-100002439 від 16.07.2024 за відповідачем наявна заборгованість у сумі 14 800 грн. 00 грн., в тому числі 5 000,00 грн. основний борг; 6 300,00 грн. проценти; комісія 1 000,00 грн., 2 500,00 грн. неустойка. Правильність наданих товариством розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідач будь-яких доказів не надав. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем. При цьому, ТОВ «Споживчий центр» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором. Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомлений з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача за договором № 16.07.2024-100002439 від 16.07.2024 стягненню\~підлягає заборгованість\~частково на\~загальну суму11 300 грн. 00 коп.,\~а саме:\~5000,00\~грн.\~основний борг\~та \~6300,00 грн. проценти. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) ВП ВС зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Також згідно з Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved