Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

В травні 2024 року ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , в якій просить солідарно стягнути з відповідачів інфляційні витрати і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які становлять 870697, 57 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» 19.06.2008 року укладено кредитний договір №839397/ФЛ на підставі якого [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 151170,80 доларів США. Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено договір поруки №839397/ФЛ, відповідно до умов якого [PERSON] в разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед ВАТ КБ «Надра» всім своїм майном. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання по кредитному договору ВАТ КБ «Надра» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про солідарне стягнення на свою користь з обох відповідачів суми боргу. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва №2-9680/10 стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у сумі 1412887,98 грн. Згідно договору №GL48N718070_І_З про відступлення права вимоги від 17.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №509, право вимоги за кредитним договором №839397/ФЛ від 19.06.2008 року перейшло до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп». Новий кредитор набув право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів. Відповідачі так і не вчинили жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості. В наслідок невиконання боржниками грошового зобов`язання у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, які за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року складають 870697,57 грн., з яких 666428,81 грн. - інфляційне збільшення, 204268,76 грн. - 3% річних., які він просить стягнути на свою користь з відповідачів в солідарному порядку, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 31.05.2024 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання. 31.05.2024 року до суду надійшов відзив [PERSON] (а.с.41-57) в якому він просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Так, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва №761/3091/20 від 18.11.2020 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у заміні стягувача у виконавчому листі №2-9680/10, у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання та видачі дубліката виконавчого листа з виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2010 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, було відмовлено оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не довело перехід до нього права вимоги за вказаним кредитним договором. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/4321/23, визнано таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис від 24.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 1286, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 4\~773\~922,49 грн. за договором іпотеки № 839397/ФЛ-З, посвідченим 19.06.2008 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І., укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] в забезпечення за кредитним договором № 839397/ФЛ. 05.08.2024 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення (а.с.91). Ухвалою суду від 08.08.2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. 29.08.2024 року від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат (а.с.98-114). 29.10.2024 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про застосування строків давності (а.с.137-144). Представник позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» Скребець О.С.(а.с.8, 31, 32) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.86, 87, 196, 197). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала (а.с.88, 134, 154, 158, 171, 183, 200). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Віватенко М.І. (а.с.94, 95) в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з підстав, викладених в письмових заявах по суті справи. Суд на підставі ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд встановив наступне. Відповідно до умов кредитного договору №839397/ФЛ від 19.06.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра», позичальнику було надано кредит на суму 151170,80 доларі США (а.с.14-17). З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору того ж дня, між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки №839397/ФЛ, відповідно до умов якого остання в разі невиконання [PERSON] умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед ВАТ КБ «Надра» всім своїм майном (а.с.18). Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва №2-9680/10, яке набрало законної сили 14.02.2011 року, стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у сумі 1412887,98 грн. та видано виконавчі лити (а.с.29-30). 17.07.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір №GL48N718070_І_З, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №509, про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №839397/ФЛ від 19.06.2008 до [PERSON] та [PERSON] перейшло до позивача по справі (а.с.19-22). Рішення суду про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] станом на дату подачі даного позову не виконано. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва №761/3091/20 від 18.11.2020 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у заміні стягувача у виконавчому листі №2-9680/10, у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання та видачі дубліката виконавчого листа з виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2010 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено (а.с.68-71). Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/4321/23, визнано таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис від 24.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 1286, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 4\~773\~922,49 грн. за договором іпотеки № 839397/ФЛ-З, посвідченим 19.06.2008 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І., укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] в забезпечення за кредитним договором № 839397/ФЛ (а.с.58-67). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст.15 ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.8 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Тлумачення ч.1 ст.509, ч.1 ст.267, ст.625 ЦК України свідчить, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча й існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Конструкція ст.625 ЦК України, щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Отже, кредитор у натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18), постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року, у справі № 715/1452/19 (провадження № 61-8415св20). Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику зі спливом позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22). Аналогічні правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2023 року у справі № 753/369/21 (провадження № 61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст.625 ЦК України у натуральному зобов`язанні. Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідачів 666428,81 грн. інфляційного збільшення та 204268,76 грн. 3% річних від суми простроченої заборгованості з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року. Хоча ПАТ КБ «Надра» протягом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не скористались своїм правом щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання. Як зазначалося вище, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва №761/3091/20 від 18.11.2020 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у заміні стягувача у виконавчому листі №2-9680/10, у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання та видачі дубліката виконавчого листа з виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2010 року у справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено (а.с.68-71). А рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області №398/4321/23, визнано таким, що не підлягає до виконання виконавчий напис від 24.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 1286, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 4\~773\~922,49 грн. за договором іпотеки № 839397/ФЛ-З, посвідченим 19.06.2008 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дейнего С.І., укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] в забезпечення за кредитним договором № 839397/ФЛ (а.с.58-67). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли натуральні зобов`язання, до яких положення ст.625 ЦК України не застосовуються, адже вимога не може бути захищена в судовому (примусовому порядку), а тому у задоволенні позову слід відмовити. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується. Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони. Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц. Оскільки суд розглянувши заявлені позовні вимоги по суті дійшов висновку щодо їх необґрунтованості, заявавідповідача\~про застосування\~строку позовної\~давності не розглядається. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, сплачений позивачем судовий збір за подання даного позову до суду, суд відносить на його рахунок.

Outcome: dismissed