Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове за заповітом до суду звернулись [PERSON] , [PERSON] до Кіптівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 86. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯБ № 406159 від 06 листопада 2006 року, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіптівської сільської ради, Чернігівського району,Чернігівської області, загальною площею 4,1999 га, з яких рілля площею 2,6236 га, кадастровий номер: 7422084200:03:004:0247, сіножать площею 1,5763 га, кадастровий номер: 7422084200:03:005:0247; земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯБ № 411253 від 06 листопада 2006 року, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіптівської сільської ради, Чернігівського району,Чернігівської області, сіножать площею 0,3349 га, кадастровий номер: 7422085900:06:001:0247. Для позивачів у справі померла є матір`ю. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 07 вересня 2012 року секретарем Красилівської сільської ради, яким належне на день смерті майно вона заповідала позивачам у справі, [PERSON] та [PERSON] . Оригінал заповіту долучена до матеріалів спадкової справи. В силу вимог ст.1269 ЦК України, як спадкоємці за заповітом, після смерті матері позивачі у справі прийняли спадщину, звернулися з заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, однак, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а також через неправильність написання прізвища спадкодавця у документі, позивачі не можуть оформити спадкових прав не інакше як звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Доказом втрати Державного актів на право на земельну ділянку є довідка зі столу знахідок, а доказом неправильності написання прізвища є копія Державних акту на право власності на землю, оскільки в графі відомості про власника зазначено прізвище як « [PERSON] », з написанням через апостроф, а свідоцтво про смерть видано з написанням прізвища « [PERSON] », без апострофу. Згідно експертного висновку №056/1938-m від 29 листопада 2024 року, визначено, що з урахуванням зазначеного прізвища [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку, відомості про право власності та [PERSON] (свідоцтво про смерть, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, записи [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Однак, внести відомості на підставі наявного висновку до правовстановлюючого документу не можливо, в зв`язку з що Козелецький районний відділ земельних ресурсів розформований, а оригінали Державних актів на право власності на землю втрачено. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його втрату, позивачі змушені звернутись до суду. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просять не стягувати. Представник відповідача Кіптівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 86. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯБ № 406159 від 06 листопада 2006 року, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіптівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, загальною площею 4,1999 га, з яких рілля площею 2,6236 га, кадастровий номер: 7422084200:03:004:0247, сіножать площею 1,5763 га, кадастровий номер: 7422084200:03:005:0247; земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯБ № 411253 від 06 листопада 2006 року, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кіптівської сільської ради, Чернігівського району,Чернігівської області, сіножать площею 0,3349 га, кадастровий номер: 7422085900:06:001:0247. Для позивачів у справі померла є матір`ю. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 07 вересня 2012 року секретарем Красилівської сільської ради, яким належне на день смерті майно вона заповідала позивачам у справі, [PERSON] та [PERSON] . Оригінал заповіту долучена до матеріалів спадкової справи. В силу вимог ст.1269 ЦК України, як спадкоємці за заповітом, після смерті матері позивачі у справі прийняли спадщину, звернулися з заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, однак, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а також через неправильність написання прізвища спадкодавця у документі, позивачі не можуть оформити спадкових прав не інакше як звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Доказом втрати Державного актів на право на земельну ділянку є довідка зі столу знахідок, а доказом неправильності написання прізвища є копія Державних акту на право власності на землю, оскільки в графі відомості про власника зазначено прізвище як « [PERSON] », з написанням через апостроф, а свідоцтво про смерть видано з написанням прізвища « [PERSON] », без апострофу. Згідно експертного висновку №056/1938-m від 29 листопада 2024 року, визначено, що з урахуванням зазначеного прізвища [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку, відомості про право власності та [PERSON] (свідоцтво про смерть, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, записи [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Однак, внести відомості на підставі наявного висновку до правовстановлюючого документу не можливо, в зв`язку з що Козелецький районний відділ земельних ресурсів розформований, а оригінали Державних актів на право власності на землю втрачено. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність та втрату, позивачі змушені звернутись до суду. Підстава звернення до суду за захистом права захист права шляхом його визнання в зв`язку з неможливістю надати оригінал правовстановлюючого документу для оформлення спадкових прав відповідно пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5. Лист роз`яснення нотаріуса. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч.2 ст. 77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, нормами ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст.79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. Беззаперечною є обставина, що спадкодавець [PERSON] мала у власності земельні ділянки , її право посвідчено Державними актами на право власності на земельну ділянку які видані у законний спосіб. Вказаний доказ є належним, він містить інформацію щодо предмету доказування належного спадкового права на земельну ділянку, як предмет доказування в даній справі є право на спадкування за заповітом, позивачам у справі, пропорційно, кожному на частину. Позивачі у справі є єдиними спадкоємцями за заповітом дану спадщину після смерті матері [PERSON] , що підтверджується довідкою з місця проживання, матеріалами спадкової справи, інших спадкоємців не має. Щодо врегулювання спору у позасудовий порядок: такі дії проводилися через сукупність норм, якими позивачам надано право захистити свої права у судовому порядку через неможливість реалізувати свої права у позасудовий спосіб, це виключає можливість оформити належне мені право у нотаріальному порядку, та не інакше як звернутися до суду, і це полягає у наступному: п.1 ч.4 КПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відповідно до пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністрерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п 3.1 Листа № 24/753/0/4-13 ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. На підставі наведенного та

Outcome: approved