Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що із 07.09.2019 вони перебувають у зареєстрованому Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивачка зазначає, що з перших днів подружнього життя їх сім`я була дружньою, заснована почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом стосунки зіпсувалися, сторони неодноразово намагалися зберегти родину, однак це не вдалося, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у січні 2025 року. [PERSON] , посилаючись на те, що вона із відповідачем не бажають проживати однією сім`єю, не підтримують сімейні відносини як подружжя, стверджує, що подальше спільне життя із збереженням шлюбу суперечитиме інтересам кожного із них. Постановленою 08.05.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою відкрите провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду і призначений її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. У поданій 27.05.2025 до суду заяві, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 09.05.2025 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ураховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2019 сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 07.09.2019 Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено актовий запис № 51 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією долученого до позову свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Про наявність спору щодо спільного майна подружжя ніхто із сторін не заявляв. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог ст.110 цього Кодексу. Частиною 1 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що згоди позивачки на продовження шлюбу із відповідачем немає, вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами не заперечує. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивачки і відповідача та збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам, як подружжя, за відсутності згоди обох із них на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у поданій до суду заяві просила не змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої у судовому засіданні квитанції №0134-7667-1589-4345 від 25.02.2025 (а.с. 4) судом встановлено, що позивачкою понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягали стягненню з відповідача на користь позивачки. Проте, оскільки позивачка, у п. 3 прохальної частини позовної заяви від 06.03.2025, просила суд судові витрати залишити за нею, тому суд, реалізовуючи волю сторони позивача, що не суперечить чинному законодавству, не вбачає правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивачки, розміру судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved