Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем [PERSON] 24.04.2024 було укладено кредитний договір (оферта) шляхом підписання заявки кредитного договору № 24.04.2024-100000463 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн строком на 210 днів зі строком повернення 17.11.2024. [PERSON] 24.04.2024 отримала кредитні кошти у розмірі 4 500 грн, що підтверджується квитанцією LIQPAY. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 13378 грн 50 коп, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту 4 500 грн, заборгованості по відсоткам 5953,50 грн, заборгованості по комісії 675 грн, неустойки - 2250 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 24.04.2024-100000463 від 24.04.2024 у розмірі 13378 грн 50 коп, а також просить стягнути суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. У судове засідання представник позивача Мохир Я. В. не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належно була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. 15 квітня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову повністю у зв`язку із недоведеністю оформлення та укладення між сторонами договору про надання банківських послуг, видачі кредиту, законністю наведеного позивачем розрахунку заборгованості за процентами, комісією та неустойкою. Також [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. 22\~квітня 2025\~року від\~представника позивача\~-\~ [PERSON] \~надійшла відповідь\~на відзив,\~в якому\~він зазначив\~що між\~ТОВ "Споживчий\~центр"\~та відповідачем\~ [PERSON] \~було укладено\~договір шляхом\~отримання/ознайомлення\~відповідача з\~Пропозицією про\~укладення кредитного\~договору (оферта)\~від 24.04.2024,\~подано відповідну\~заяву №\~24.04.2024-100000463\~від 24.04.2024\~та надіслано\~відповідь позичальника\~про прийняття\~пропозиції (акцепт)\~кредитного договору\~№ 24.04.2024-100000463\~від 24.04.2024.\~Даний договір\~був підписаний\~ [PERSON] \~за допомогою\~одноразового ідентифікатора\~"Е799",\~який надсилався\~у смс-повідомленні\~на номер,\~вказаний останньою\~як фінансовий\~-\~0668578385.\~Кошти були\~перераховані на\~рахунок відповідача\~вказаний в\~Договорі,\~а саме:\~5168-74ХХ-ХХХХ-4501,\~тобто позивач\~виконав свої\~зобов`язання\~за кредитним\~договором.\~Щодо процентів,\~представник позивача\~у відзиві\~зазначив,\~що жодних\~нарахувань поза\~межами строку\~кредитування не\~здійснювалось. Комісія, пов`язана з наданням кредиту, як умова договору була зазначена у заявці кредитного договору №24.04.2024-100000463, відповідач своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі з порядком і строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії, неустойки. До відповіді на відзив, представник позивача додав картку субконто Контрагенти за період 24.04.2024-17.04.2025 як детальний розрахунок заборгованості. На підставі вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити. 06 травня 2025 року від представника відповідача - адвоката Зачепіло З. Я. надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому вона не погодилась із нарахуванням пені, що значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Вказала, що позивачем не надано належного розрахунку, за яким можна перевірити правильність нарахування відсотків. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного доказами розміру всієї суми непогашеного кредиту, тому просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Як зазначає позивач у позовній заяві, між ТОВ «Споживчий центр» (надалі товариство) та [PERSON] (надалі позичальник) 24.04.2024 укладено кредитний договір (оферти) № 24.04.2024-100000463 (далі - Договір № 24.04.2024-100000463, Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.04.2024, строком на 210 днів. Однак копія Договору № 24.04.2024-100000463 у матеріалах справи відсутня. Як доказ перерахування кредитних коштів [PERSON] позивач надає квитанцію платіжної системи Liqpay ID платежу № 2453706131, дата платежу 2024.04.24, призначення: видача за договором №24.04.2024-100000463, рахунок отримувача 516874*08 (а. с. 13). ТОВ «Споживчий центр» також надано копію публічної пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявку до неї з найменуванням «Заявка до кредитного договору №22.04.2024-100002097 (Кредитної лінії) від 22.04.2024 (а. с.14-16). У змісті цієї Заявки, номер якої не відповідає номеру вказаного позивачем у позовній заяві до [PERSON] , зазначено позичальником [PERSON] , сума кредиту 15 000 грн та інші істотні умови договору. У паспорті споживчого кредиту викладені умови кредитного договору, які були погоджені із [PERSON] , що підтверджується її підписом (а.с.зворот 15-17). Правовідносини, які виникають на підставі укладеного між сторонами кредитного договору, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію». За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Положенням статті 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша стаття 627 ЦК України). За змістом статті 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до положень статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку. визначеному законодавством. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі статтею 3 якого електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Даний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції шляхом отримання заявки позичальника на сайті позикодавця. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження виникнення кредитного зобов`язання за Договором №24.04.2024-100000463 у [PERSON] позивач надав: 1) квитанцію платіжної системи Liqpay ID платежу 2453706131, дата платежу 2024.04.24, призначення: видача за Договором №24.04.2024-100000463, рахунок отримувача 516874*08; 2) картку субконто Контрагенти, Договори за 24.04.2024 17.05.2025, підписаною керівником управління по роботі зі зверненнями ТОВ «Споживчий центр» - Н. Морозовою. Суд вважає вказані документи неналежними доказами з огляду на те, що з їх змісту неможливо достовірно встановити факт перерахування коштів саме [PERSON] за Договором №24.04.2024-100000463 на її банківський рахунок, оскільки у квитанції платіжної системи зазначено рахунок отримувача 516874*08, при цьому особу володільця вказаного рахунку неможливо встановити з наданих суду матеріалів. ТОВ «Споживчий центр» у справі не заявляв клопотань щодо витребування інформації з банку на підтвердження належності карткового рахунку за № [NUMBER] [PERSON] та факту перерахування коштів відповідачу у сумі 4 500 грн. Картка субконто Контрагенти, Договори за 24.04.2024 17.05.2025 не є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України «Про платіжні послуги», що може засвідчувати факт належності кредитної картки відповідачу та зарахування коштів на її банківський рахунок у сумі 4500 грн. Окрім того, представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що кошти були перераховані на картковий рахунок, вказаний позичальником у заявці кредитного договору, а саме: 5168-74ХХ-ХХХХ-4501. Зі змісту копії Заявки кредитного договору № 22.04.2024 100002097 випливає, що вказаний вище картковий рахунок належить [PERSON] , зазначений нею при укладенні кредитного договору №22.04.2024-100002097. З огляду на наведене, ТОВ «Споживчий центр» не надав суду належних, допустимих, достовірних та у своїй сукупності достатніх доказів на підтвердження виникнення кредитних правовідносин на підставі Договору №24.04.2024-100000463 від 24.04.2024, перерахування кредитних коштів [PERSON] , а як наслідок, законності нарахування відсотків за користування кредитними коштами, комісії та неустойки. Отже, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за Договором №24.04.2024-100000463 від 24.04.2024 є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, то судові витрати слід покласти на позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed