Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

ТзОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2019 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №95808906000, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20260 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на строк до 07.11.2021 включно. Відповідно до п. 3.8 Кредитного договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 77 % річних. Пунктом 3.9 кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 84 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Вказує, що банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 20260 грн. 14.12.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Васета» укладено Договір факторингу № 192, за яким товариство набуло права грошової вимоги до відповідача. 15.12.2020 року згідно з договором №04/15/12/2020/1 право вимоги до боржника перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». У свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року вказане право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №95808906000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 07.11.2019 за кредитним договором перейшло до позивача ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань. Станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] становить 67125,89 грн, з яких 18114,17 грн заборгованість за тілом кредиту, 33955,62 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 15056,10 заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором (з моменту відступлення права вимог до дату виготовлення розрахунку заборгованості), що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також суму понесених судових витрат, зорема3028 грн судового збору та 17000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у відсутності представника. Позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача - адвокат Жук Ю.Б. подав до суду заяву, про визнання позову. Одночасно зазначає, що позовні вимоги за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття рахунку №95808906000 від 07.11.2019 року визнає частково в розмірі 40 233,56 грн. При цьому зазначив, що 27 680, 44 грн заборгованість, яка існувала у відповідача перед первинним Кредитором (ПАТ «УкрСибБанк») станом на 14.12.2020 року дату передачі права вимоги ТОВ «ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», відповідно до Договору факторингу №192 від 14.12.2020 року. 12 553,12 грн. заборгованість за відсотками, нарахована на тіло кредиту (18 114,17 грн) за період з 14.12.2020 року по 08.11.2021 року (кінцеву дату строку Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття рахунку №95808906000 від 07.11.2019 року) за процентною ставкою 77% річних, з наступного розрахунку 18 114,17 грн. х 0,21% (денна ставка) х 330 днів (кількість днів з 14.12.2020 року по 08.11.2021 року) : 100% = 12 553,12 грн. В іншій частині позовні вимоги не визнає, пояснив, що 07.11.2019 року між Відповідачем та первісним Кредитором було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття рахунку №95808906000 20 260,00 грн., на строк 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 77% річних. Дана обставина визнається стороною відповідача та підтверджується матеріалами справи, зокрема Додатку №1 до Договору №95808906000 від 07 листопада 2019 року, Паспорту споживача кредиту-інформаційного листа, Анкети-заявки на надання споживчого кредиту від 06.11.2019 року, в яких містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови, довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, анкети-заяви на надання споживчого кредиту у розмірі 20260,00 грн строком на 48 місяців. Стверджує, що в подальшому Договір не пролонгувався, інші кредитні кошти не отримувалися. Відповідач зазначає, що позивач у позові посилається на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, і просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором у розмірі 67 125, 89 грн., зокрема, заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 18 114,17 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 9 566,27 грн., та відсотки за користування кредитом за період з 15.12.2020 року по 08.02.2024 року (77% річних) в сумі 39 445,45 грн. Відповідач вважає вимогу позивача такою, яка не ґрунтується ні на законі, ні на Договорі, при цьому посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, а саме, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. На думку відповідача, після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. Посилання позивача на те, що п. 3.9 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін з встановленням процентної ставки в розмірі 84% річних, як підставу нарахування відсотків після 07.11.2021 року, вважає незаконним. Наголошує, що розрахунок відсотків за користування кредитними коштами після 07.11.2021 зроблено позивачем з розрахунку 77% річних, а не з 84 %, як передбачено п.3.9. Кредитного договору, а тому такий розрахунок відмсотків після закінчення дії договору, вважає неправильним. Також зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 17000 грн., на підтвердження яких, долучає до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТзОВ «Колект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; платіжну інструкцію № 413000006 від 09.02.2024 року; заявку про надання юридичної допомоги № 195 від 07.02.2024 року до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів 3000 грн. (2 години вартістю по 1500 грн.),ціна підготовки пропозицій 4000 грн. (2 години вартістю по 2000 грн.), ціна складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 10 000 грн. (5 годин по 2000 грн.); витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 17000 грн. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, вважає, що розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідає сумі 5000 грн. При цьому наголошує, що такий розмір не можна вважати узгодженим, враховуючи, що акт №3 про надання юридичної допомоги у даній справі датований 08.01.2024 року, а заявка про надання юридичної допомоги № 195 до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року по даній справі датована пізніше - 07.02.2024 року. Також зазначає, що судові витрати Відповідача по справі становлять орієнтовно 7 000 грн. витрат на правову допомогу 7 000 грн., та відповідно до п.8 ст.141 ЦПК України, докази щодо розміру витрат, які відповідач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, про що стороною відповідача зроблено відповідну заяву. Крім того, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір, пропорційної задоволеним вимогам. Просить позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття рахунку №95808906000 від 07.11.2019 року задовольнити частково в розмірі 40233,56 грн, та стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір пропорційно до задоволених вимог, в стягненні витрат на правничу допомогу відмовити. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07.11.2019 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №95808906000, за умовами якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 20260 грн., на строк до 07.11.2021 року включно, процентна ставка 77 % річних, а за користування кредитом понад встановлений термін - 84 % річних(а.с. 5,6).. Пунктом 3.5. Договору встановлено, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтентних платежів відповідно до Графіка, що викладений у Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 07.11.2021 року. Згідно додатку №1 до договору та графіку платежів, виписки за кредитним договором про рух коштів (а.с.7,11-15), відповідачу було відкрито картку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 20260,00 грн. Також, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с. 8). Із матеріалів справи вбачається, що 14.12.2020 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було укладено договір факторингу № 192, відповідно до якого, до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за Договором № 95808906000 який укладено з [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 192 від 14.12.2020 року, ТОВ «ФК «Веста» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27680,44 грн, з яких18114,17 грн заборгованість за основним боргом, 9566,27 грн заборгованість за відсотками.(а.с.19-21). 15.12.2020 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 04/15/12/2020/1, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників, зокрема за Договором № 95808906000 який укладено з [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 04/15/12/2020/1 від 15.12.2020 року, ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27680,44 грн. (а.с.23-25). 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТзОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики № 95808906000 який укладено з [PERSON] та ПАТ «Укрсиббанк». Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТзОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 52069,79 грн. (а.с.28-32,33). Із розрахунку заборгованості (а.с.16-17) вбачається, що позивачем з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості, тобто за період з 10.01.2023-08.02.2024 (за 394 дні) нараховані відсотки в розмірі 15056,10 грн. У вказаному розрахунку зазначено, що за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість перед ТзОВ «Коллект Центр» у розмірі 67125,89 грн. з яких: 18114,17 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 49011,72 грн. - заборгованість по відсотках (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ «УкрСиббанк» з анкетою-заявкою на надання споживчого кредиту (а.с.21) Згідно з умовами договору сума кредиту становить 20260 грн., кредит надається строком до 07.11.2021 року. Процентна ставка за договором 77% річних. Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит, заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 08.11.2021 року в розмірі 40246,81 грн. з яких: 20260 грн. - кредит, 19986,81 грн. - проценти (а.с.7 зворот). Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, до спірних правовідносин суд застосовує вимоги статті 516 ЦК України, де зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, інформацію, яка є важливою для їх здійснення. У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Після спливу, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Отже, за умовами договору про надання споживчого кредиту №95808906000 від 07.11.2019 сторони погодили строк його дії до 08.11.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, банк відповідно до п.3.9 Кредитного договору мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами після 07.11.2021 з процентної ставки в розмірі 84%, а розрахунок зроблено позивачем після 08.11.2021 з розрахунку 77% річних, що суперечить п.3.9. Кредитного договору, а тому такий розрахунок відмсотків після закінчення дії договору, суд вважає неправильним. Із додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №95808906000 від 07.11.2019 (а.с.7) вбачається графік платежів, де вказана сукупна вартість кредиту в сумі 40246,81грн, де 20260 грн основна сума кредиту, 19986,81 грн проценти за користування кредитом. 27 680, 44 грн. заборгованість, з яких 9566,27 грн заборгованість за відсотками, яка існувала у відповідача перед первинним Кредитором (ПАТ «УкрСибБанк») станом на 14.12.2020 року дату передачі права вимоги ТОВ «ФК ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», відповідно до Договору факторингу №192 від 14.12.2020 року (а.с.22). 12 553,12 грн. заборгованість за відсотками, нарахована на тіло кредиту (18 114,17 грн) за період з 14.12.2020 року по 08.11.2021 року (кінцеву дату строку Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття рахунку №95808906000 від 07.11.2019 року) за процентною ставкою 77% річних, з наступного розрахунку Документ сформований в системі «Електронний суд» 13.04.2025 1 18 114,17 грн. х 0,21% (денна ставка) х 330 днів (кількість днів з 14.12.2020 року по 08.11.2021 року) : 100% = 12 553,12 грн. На підставі вищенаведеного, нарахування позивачем за кредитним договором відсотків у розмірі 77 % післязакінчення строку дії договору є неправильним, а тому до стягнення підлягають відсотки в межах дії строку договору на суму 22119,39 грн, із розрахунку 9566,27 грн +12553,12 грн = 22119,39 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь позивача слід стягнути неповернутий кредит та проценти за користування кредитом у межах строку кредитування в загальному розмірі 40233,56 грн, в тому числі: 18114,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22119,39 грн - проценти за користування кредитом. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем ТзОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги задоволено на 59,94% (40233,56 грн х 100% : 67125,89 грн =59,94%). Таким чином, з 3028 грн *59,94 % =1814,98 грн. За ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником відповідача\~Жуком Ю.Б.\~у заяві\~про часткове\~визнання позову\~(а.с.97-100) зазначив, що судові витрати відповідача по справі становлять орієнтовно 7 000 грн. витрат на правову допомогу, та вказав, що відповідно до п.8 ст.141 ЦПК України, докази щодо розмір витрат, які відповідач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. про що зробив відповідну заяву. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 цієї статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем до позову додано: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТзОВ «Коллект Центр» (а.с.44,45); прайс - лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с.46); заявку про надання юридичної допомоги № 195 від 07.02.2024 року (а.с.48), відповідно до якої ціна роботи: за надання усної консультації з вивчення документів - 3 000 грн (2 години вартістю по 1 500 грн ), підготовка пропозицій 4000 (2 години вартістю по 2000 грн), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 10 000 грн (5 годин по 2 000 грн.); витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 17 000 грн (а.с.49); платіжну інструкцію №413000006 від 09.02.2024 (а.с.47). У заяві представник відповідача Жук Ю.Б. посилається на ту обставину, що розмір правової допомоги не можна вважати узгодженим, оскільки акт №3 про надання юридичної допомоги у даній справі датований 08.01.2024 року, а заявка про надання юридичної допомоги № 195 до договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року по даній справі датована пізніше - 07.02.2024 року. У клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу представник позивача Ткаченко М. пояснила, що попередньо було надіслано копію витягу із акту №3 про надання правничої допомоги від 08.02.2024, так як із позовною заявою було випадково долучено такий акт із зазначенням описки в даті його складання та зазначено дату 08.01.2024 замість правильної 08.02.2024. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Ґрунтуючись на вказаному вище принципі, при дослідженні та оцінці наданих сторонами доказів, суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 000 грн не є співмірним із складністю справи; виконаними Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» роботами (наданими послугами; часом, витраченим Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» послуг та виконаних робіт. Спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, дана категорія справ не становить надмірної складності, не потребує значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення документів та збору додатків до них. У своїй заяві представник відповідача Жук Ю.Б. (а.с. 100) вважає, що з врахуванням основоположних засад справедливості, обґрунтованими та об`єктивними, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню відповідає сумі 5000 гривень. Однак із врахуванням , що уданій справі на підтвердження таких витрат позивачем подані документи з розбіжностями у датах, просить у стягненні витрат на правничу допомогу відмовити. Крім того, послуги надані адвокатським об`єднанням є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. З огляду на обставини справи, позицію сторони відповідача, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціни на ринку адвокатських послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для їх зменшення, з врахуванням часткового задоволення позову, до 7000 грн. Таким чином, враховуючи відсоток задоволеного позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial