Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-28 00:00:00

ТОВ " ФК "ПРОЦЕНТ", в інтересах якого діє представник Руденко Костянтин Васильович звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 762-653-1 від 10.10.2023 року. В обгрунтування доводів позовної заяви вказує, що 10.10.2023 року між ТОВ "ФІНАНСОВАКОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 762-653-1, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 3600 грн. 00 коп. строком на 365 днів (до 09.10.2024 року), шляхом переказу на її платіжну картку, емітовану АТ "КБ "ПРИВАТБАНК зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом у розмірі 3,5 %. від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Вимоги мотивує тим, що позивач зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит відповідно до умов Кредитного договору. Відповідач підтвердила виникнення зобов`язань, відповідно до умов Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця. Вимоги мотивує тим, що відповідач порушила умови вказаного кредитного договору, кредит не повернула, грошові зобов`язання перед кредитодавцем за договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 23.12.2024 року становить 41339,5 грн. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором, а саме: 41339,50 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та 10000 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.12.2024 року - справу №303/10198/24 за позовом ТОВ "ФК "ПРОЦЕНТ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 762-653-1 від 10.10.2023 року передано за територіальною підсудінстю до Свалявського районного суду Закарпатської області. Справа надійшла до Свалявського районного суду Закарпатської області 23.01.2025 року та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями така передана для розгляду судді Свалявського районного суду Закарпатської області Жиганській Н.М. Суд своєю ухвалою від 28.01.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначив судовий розгляд справи. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. 08 квітня 2025 року судом за клопотанням представника позивача витребувано від АТ КБ "ПРИВАТ БАНК": інформацію щодо підтвердженя факту належності платіжної карти № [NUMBER] [PERSON] ; виписку з карткового рахунку (про рух грошових коштів) відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 10.10.2023 року по 15.10.2023 рік з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 10.10.2023 року по 15.10.2023 рік; інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетних даних [PERSON] . Ухвалу надіслано для виконання уповановаженим особам АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" (адреса: м.Київ, вул. Грушевського, буд.1 Д). Розгляд справи призначено на 11:00 годину 29.05.2025 року. Представник позивача Руденко Костянтин Васильович, який діє в інтересах ТОВ "ФК "ПРОЦЕНТ" (довіреність від 03.06.2024 року) заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (вх.№ 3009) Просить суд задовольнити позов, з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№532). Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подала. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою "адресат відсутній" (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України - днем вручення судового повідомлення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним»). Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження" від 28.01.2025 року по справі №303/10198/24 надіслано одержувачу [PERSON] на її електронну адресу: [INFO] (довідка про доставку електронного листа, а.с. 116). Документ "Ухвала про витребування доказів" від 08.04.2025 року по справі №303/10198/24 надіслано одержувачу [PERSON] на її електронну адресу: [INFO] (довідка про доставку електронного листа, а.с. 128-129). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання нею відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи призначено на 11:30 годину 08.04.2025 року. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; ч. 1 ст.634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору; ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (договір позики - вид зобов`язання, спрямований на передачу майна, тобто взаємна угода сторін, у якому містяться окремі положення, умови, визначені права та обовязки сторін. Сукупність погоджених сторонами умов і становить зміст договору. За таких обставин, виконання сторонами своїх договірних обов`язків, як позикодавця, так і позичальника, є обов`язковим). Суд встановив, що 10 жовтня 2023 року між ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 762-653-1, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3600 грн. 00 коп. строком на 365 днів (до 09.10.2024 року), шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ "КБ "ПРИВАТБАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5%). Вказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" - електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписання Кредитного договору 762-653-1 від 10.10.2023 року, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 137147 є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ "ФК"Процент", викладені для загального доступу в мережі Інтернет насайті https://procent.com.ua/uk/about_us. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 3600 грн.; строк кредитування - 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1; процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожний день ( річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредитом; періодичність платежівзі сплати процентів кожні 29 днів. ТОВ "ФК "ПРОЦЕНТ" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надало [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору №762-653-1 від 10.10.2023 року, що стверджується копією квитанції про перерахування суми кредиту. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею: ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно наданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформації на ухвалу суду про витребування доказів (вх.№3105 від 01.015.2025 року) судом встановлено, що на ім`я [PERSON] (відповідача) в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та досліджено у судовому засіданні виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 10.10.2023 року по 15.10.2023 року. Суд встановив, що станом на 23.12.2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором №762-653-1 від 10.10.2023 складає 41339,50 грн. з яких: 3569 грн. заборгованість за кредитом; 37770,50 грн.- заборгованість за нарахованими процентами за період з 10.10.2023 року по 09.10.2024 року. Між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та, в цих правовідносинах, відповідач порушив право позивача на отримання грошових коштів згідно умов укладеного між ними договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору; ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики; ст. 1049 ЦПК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознакам; ст. 1056 ЦК України - розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України - якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. Суд при розгляді справи встановив, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, а саме повернення кредитних коштів та погашення виниклої заборгованості. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №762-653-1 від 10.10.2023 року знайшли своє підтвердження при розгляді справи, поскільки фактично отримані та використані відповідачем грошові кошти в добровільному порядк не повернуті, зобов`язання за вказаним договором належним чином відповідач не виконала. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, враховуючи, що сума в розмірі 41339,50 грн. на користь ТОВ "ФК "ПРОЦЕНТ" відповідачем не відшкодована, що відповідач заявлені проти нього позовні вимоги не оспорювала, доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не подала (у відповідності ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій), суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФК "ПРОЦЕНТ" необхідно задовольнити у повному обсязі. В частині вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Судовий збір сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до квитанції №1459 від 23.12.2024 року (виписка про зарахування судового збору). Суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені ТОВ "ФК ПРОЦЕНТ" у розмірі 2422,40 грн. (у відповідності до ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" - при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав (пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; ч.4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір). Вартість наданих послуг адвокатом визначена у розмірі 10000 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу суду додано: витяг з реєстру №1 до акту приймання передачі наданих послуг №5 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 року, опис робіт виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у зв`язку із розглядом справи № 306/3052/23. У витягу з реєстру №1 до акту приймання передачі наданих послуг №5 до договору №03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 року зазначено загальну вартість наданих послуг у розмірі 10 000 грн., з яких: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №762-653-1 від 10.10.2023 року та клопотання про витребування доказів - 9000 грн., складання адвокатського запиту про витребовування доказів по боржнику з [PERSON] за кредитним договором №762-653-1 від 10.10.2023 року - 1000 грн. Доказом оплати позивачем вартості послуг адвокатського об`єднання є договір №03.06.2024 про надання юридичних послуг, про що зазначено у п.3.4 даного договору. Суд вважає, що позивачем доведено факт надання правової допомоги по захисту інтересів ТОВ "Фінансова компанія "ПРОЦЕНТ" на суму 10000 грн., а тому доходить висновку, що в цій частині позовну вимогу необхідно задовольнити повністю. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved