Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-19 00:00:00

У липні\~2024\~року позивач\~звернувся до\~суду із\~вищезазначеним позовом,\~в обґрунтування\~якого посилався\~на те,\~що з\~09\~травня 1992\~року вона\~перебувала у\~зареєстрованому шлюбу\~з відповідачем.\~Рішенням Новомосковського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~від 17\~березня 2015\~року розірвано\~шлюб,\~укладений між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~зареєстрований 09\~травня 1992\~року у\~виконкомі Керносівської\~Ради народних\~депутатів Новомосковського\~району за\~актовим записом\~№ 3. Прізвище [PERSON] , після розірвання шлюбу, залишено без змін. За період шлюбу, а саме 06 травня 2005 року було укладено договір купівлі-продажу будинку Серія ВСВ № 588331, відповідно до якого [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкав на [ADDRESS] , як продавець з одного боку, та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкав в с. Орілька Новомосковського району Дніпропетровської області, як покупець з іншого боку, уклали вищевказаний договір купівлі-продажу житлового будинку А, цегла, під номером 3 з надвірними побудовами: літня кухня Б, сарай В, убиральня Г, вх. у погріб Г, колодязь К, спорудження № 1-3, житловою площею 52,3 кв.м., загальною площею 79,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці місцевої сільської ради, який посвідчено державним нотаріусом Новомосковської районної державної нормальної контори Крутько Л. П., та зареєстровано в реєстрі за № 2-1777. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7375037, власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу ВСВ N? 588331 р. № 2-1777. Посилаючись на неможливість мирного вирішення питання про поділ спільного майна подружжя, позивач звертається з цим позовом до суду і просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину зазначеного вище домогосподарства. Ухвалою судді від 02 серпня 2024 року позовну заяву позивача залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків його позовної заяви, що було зроблено позивачем 30 серпня 2024 року та зазначені матеріли передані судді 25 вересня 2024 року. 30 вересня 2024 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка передана судді 01 жовтня 2024 року. Ухвалою судді від 01 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представником подано заяву, у якій просив про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого. Судом установлено, що сторони з 09 травня 1992 року до 30 травня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 13, 20). 06 травня 2005 року за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: ВСВ 588331, зареєстровано право власності на будинок А, цегла, під номером 3 з надвірними побудовами: літня кухня Б, сарай В, убиральня Г, вх. у погріб Г, колодязь К, спорудження № 1-3, житловою площею 52,3 кв.м., загальною площею 79,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці місцевої сільської ради, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2-1777 (а.с. 14). Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7375037 від 30 травня 2005 року, будинок за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності, з часткою 1/1 належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ВСВ № 588331 р. 2-1777 від 06 травня 2005 року (а.с. 16). Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення законодавства щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального розподілу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З урахуванням того, що спірне майно є неподільними речами, приймаючи до уваги, що позивачем заявлені вимоги про поділ майна шляхом визначення ідеальних часток, проти чого відповідач не надав своїх письмових заперечень, ураховуючи, що наявність будь-якої домовленості або шлюбного договору між сторонами судом не установлено, суд приходить до висновку, що частки сторін в цьому майні слід визнати рівними і кожному з них належить по 1/2 частці майна, набутого в шлюбі. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved