Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

10.03.2025 позивач ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф", через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 04.01.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено\~Договір про\~споживчий кредит\~№104392.\~Відповідно до\~умов кредитного\~договору [PERSON] надано кредит у розмірі 6667,00 грн., який надано в наступному порядку: у розмірі 5000,25 грн. на №рахунку/картки позичальника № [NUMBER] (картка № [NUMBER] ), у національній валюті, у АТ КБ «ПриватБанк»; у розмірі 1666,75 грн. шляхом погашення заборгованості Позивальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення не пізніше 29.03.2023. Процентна ставка за користування коштами кредиту становить 550,00 % річних, тип процентної ставки фіксована. Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить 7380,87 грн. Загальна вартість кредиту становить 14047,87 грн. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти обумовлені договором. Однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, жодного платежу відповідно до графіку повернення кредитних коштів не здійснив, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за Кредитним договором. 28.06.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статус Кредитора та отримало права грошової вимоги до осіб, які являються боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», зокрема і до [PERSON] . Таким чином, ураховуючи те, що позичальник належним чином не виконував узяті на себе за договором зобов`язання, станом на 25.02.2025 утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 12876,12 грн., з яких: 6667,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5708,12 грн. - заборгованість за відсотками; 501,00 грн. - заборгованості за комісією; 0,00 грн. - заборгованості за штрафами та/або пенею. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 13.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 04.01.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №104392 (а. с. 6-8). Згідно з п. 2.2.1 кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6667,0 грн., надається не пізніше наступного дня після укладання Договору в наступному порядку: у розмірі 5000,25 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] (картка № [NUMBER] ), у національній валюті; у розмірі 1666,75 грн. шляхом погашення заборгованості Позивальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п.2.3 договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 550,0% річних. Тип процентної ставки фіксована. Згідно з п.2.6 загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 дні з 04.01.2023 по 29.03.2023. За змістом п.п. 2.7, 2.9 Договору, загальні витрати Позивальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позивальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 7380,87 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 14047,87 грн. Згідно з графіком платежів за кредитним договором №104392 від 04.01.2023, [PERSON] зобов`язувався один раз на два тижні, починаючи з 18.01.2023 по 29.03.2023, сплачувати загальний розмір кредиту, включаючи тіло кредиту та проценти, в розмірі по 2063,52 грн. (а.с.9) Відповідно до платіжної інструкції №CRD 414930 від 05.01.2023 грошові кошти у сумі 5000,25 грн. було перераховано ТОВ «ФК «Кредіплюс» на рахунок відповідача (а.с.14). 28.06.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу №28/06/2023-01, за яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (а.с. 18-24), в тому числі кредитного договору, укладеного з відповідачем, що підтверджується Витягом з реєстру боржників (а.с. 26). Як вбачається з повідомлення про відступлення права вимоги за Договором про споживчий кредит №104392, [PERSON] було направлено відомості про відступлення прав вимоги його заборгованості на користь ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» (а.с. 28). Згідно з розрахунком заборгованості (виписки з особового рахунку) станом на 25.02.2025 заборгованість [PERSON] за договором споживчого кредиту №104392 від 04.01.2023 становить 12\~876,12 грн., з яких: 6667,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5708,12 грн. - заборгованість за відсотками; 501,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. заборгованості за штрафами та/або пенею - 0,00 грн. (а.с. 27). 03.01.2025 відповідачу [PERSON] була надіслана досудова вимога, однак сума заборгованості відповідачем погашена так і не була (а.с. 29). Частиною першою та третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. З огляду на вищезазначене, враховуючи, що відповідач має заборгованість за Договором про споживчий кредит №104392 від 04.01.2023 у розмірі 12876,12 грн., однак добровільно борг не сплачує, то з метою захисту прав позивача, з [PERSON] необхідно стягнути вказані кошти в примусовому порядку. Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що при пред`явленні даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., в підтвердження чого додано платіжна інструкція №1160 від 27.02.2025 (а.с. 1). Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, отож витрати у вигляді сплати судового збору підлягають присудженню із відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 20.02.2025 було укладено Договір про надання правової допомоги №20250220-11К між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» та адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах визначених цим договором, де у п. 4.2 узгоджено, що у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 грн. (а.с. 31-32). Втім докази на підтвердження фактичного понесення цих витрат позивачем у матеріалах справи відсутні. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції ВС/КГС викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі №922/15944/17. Таким чином, вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, складності справи, кількості судових засідань, усталеної практики з вирішення кредитних спорів, вважає, що заявлені представником позивача витрати у сумі 7000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, а тому витрати на правову допомогу необхідно задовольнити частково в сумі 2000,00 грн. На підставі ст. ст. 16, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved