Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-25 00:00:00

Заявник [PERSON] (в особі свого представника - адвоката Карандюк Ю.О.) через «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду м.Києва із заявою, заінтересована особа: Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про його народження №2 від 08.02.1965 року та внесення змін до актового запису. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що [PERSON] народився на території України в українській сім`ї. В дитинстві батьки переїхали жити до Автономної Республіки Крим, а потім до російської федерації. Проживаючи на території російської федерації [PERSON] отримав громадянство російської федерації. Однак згодом вирішив повернутися до України та постійно проживати на території України. З 29.09.2022 року має Посвідку на постійне проживання серія [NUMBER] . Для отримання Посвідки на постійне проживання Заявнику необхідно було зробити переклад паспорту. Державною міграційною службою України при видачі Посвідки на постійне проживання було взято до уваги нотаріально завірений переклад паспорту, а не свідоцтво про народження. На прохання Заявника надати Посвідку на постійне проживання згідно прізвища зазначеного в Свідоцтві про народження, а саме « [PERSON] », йому було відмовлено, посилаючись на те, що в Свідоцтві про народження не вірно здійснений переклад з російської мови на українську, допущена помилка, яку потрібно виправляти. Заявник звернувся до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про внесення змін до актового запису про народження з проханням виправити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище матері дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », прізвище батька дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 19.03.2025 року отримав відмову під номером 497/33.3-63 (копія відмови додається) у зв`язку з тим, що згідно актового запису про народження Заявника №2 від 08.02.1965 рок, складеного Виконавчим комітетом Миронівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено прізвище дитини, батька, матері - « [PERSON] » та відповідно до актового запису про шлюб батьків Заявника №10 від 15.10.1951 року, складеного Виконавчим комітетом Миронівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, за яким визначено походження дитини зазначено прізвище нареченого до та після реєстрації шлюбу - « [PERSON] », прізвище нареченої після реєстрації шлюбу зазначено - « [PERSON] ». Заявнику необхідно встановлення факту про неправильність актового запису та виправлення помилки оскільки це дозволяє йому реалізувати свої цивільні права згідно із законодавством України, та отримати свідоцтво з вірно вказаним прізвищем українською мовою, а без відповідного рішення суду це неможливо. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 року справу передано судді - Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися подали до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, просили вимоги заяви задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних для розгляду справи у відсутність заявника та представника заінтересованої особи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 08 лютого 1965 року виданого Миронівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, « [PERSON] » народився [INFO] в с.Миронівка, Кагарлицького району, Київської області, актовий запис №2 від 08 березня 1965 року. В подальшому заявник разом із батьками переїхали жити до Автономної Республіки Крим, а потім до російської федерації. Проживаючи на території російської федерації [PERSON] отримав громадянство російської федерації, що підтверджується паспортом громадянина Росії [NUMBER] від 14.06.2024 року. З 29.09.2011 року має Посвідку на постійне проживання на території України серія [NUMBER] . Згодом 27.02.2024 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.02.2024 року, актовий запис №282. Заявник використав позасудове вирішення питання про внесення змін до акту цивільного стану шляхом звернення до Деснянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) проте 19.03.2025 року отримав відмову під номером 497/33.3-63 у зв`язку з тим, що згідно актового запису про народження Заявника №2 від 08.01.1965 року, складеного Виконавчим комітетом Миронівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено прізвище дитини, батька, матері - « [PERSON] » та відповідно до актового запису про шлюб батьків Заявника №10 від 15.10.1951 року, складеного Виконавчим комітетом Миронівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, за яким визначено походження дитини зазначено прізвище нареченого до та після реєстрації шлюбу - « [PERSON] », прізвище нареченої після реєстрації шлюбу зазначено - « [PERSON] ». Відповідно до п. 2 постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення неправильності записів при реєстрації в державних органах актів народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміна прізвища, імені та по батькові громадянина в тому разі, коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено заявникові у внесенні змін до записів у актах громадянського стану або коли з цього приводу є спір між заінтересованими особами (між заявником і особами, інтереси яких може зачепити зміна запису, оскільки в них, у зв`язку з цим, виникнуть певні обов`язки). За змістом пункту 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правил), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, в тому числі про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином, неправильність в актовому записі цивільного стану може бути встановлено рішенням суду. Із урахуванням того, що заявник вправі обрати спосіб захисту своїх прав та інтересів, дана заява підлягає розгляду за правилами окремого провадження в порядку цивільного судочинства, що відповідає положенням вищевказаних правових норм. Отже, єдиним шляхом встановлення факту, про який просить заявник, є встановлення факту неправильності в актовому запису про народження у судовому порядку, та саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про народження вносяться зміни. Враховуючи, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника, то даний юридичний факт має бути встановлений в судовому порядку. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених дослідженими судом доказами. Встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження заявнику необхідно для реалізації його права на отриманняЗаявником свідоцтва з вірно вказаним прізвищем українською мовою. Таким чином, аналіз приведених вище доказів, які суд вважає допустимими, достатніми та достовірними, в сукупності, вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту неправильності запису в актовому запису цивільного стану та внесення змін до актового запису про народження. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved