Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

18.03.2025 року представник позивача, адвокат Дмітрішина О.В. звернулася до суду з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 29.12.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №176. Спільних дітей вони не мають. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що між подружжям відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Враховуючи проживання позивача в іншій країні, відсутня можливість звернення для розірвання шлюбу до Південноукраїнського цивільного стану Південного міського відділу державної реєстрації актів міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач вважає, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні. Позивач зазначає, що примирення між подружжям не можливе, а тому просить не надавати строк для примирення. Просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак, представник позивача надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, на примирення позивач з відповідачем не згодна та просять розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] також не з`явився у судове засідання, але надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден, просить розглянути справу без його участі. На підставі ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі з 29.12.2020 року, зареєстрованому Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за актовим записом №176 (а.с. 7). Представник позивача зазначає, що від спільного шлюбу сторони не мають дітей. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що шлюбне життя подружжя не склалося, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, сторони втратили почуття любові, виникли різні погляди на сімейне життя, спільне господарства не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим, на примирення сторони не згодні. Позивач просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи позиції сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.12.2020 року, за актовим записом №176, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 7). Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем - « [PERSON] », що зазначила у позовній заяві. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не ставиться питання про відшкодування судового збору, то судовий збір сплачений нею при зверненні до суду в сумі 1211,20 грн. (а.с. 3), відшкодуванню на її користь не підлягає.

Outcome: approved