Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

02.04.2024 до суду надійшла позовна заява виконавчого комітету Чернівецької міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , треті особи на стороні позивача: [PERSON] та [PERSON] , Чернівецький міський центр соціальних служб Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якій позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , у зв`язку із неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків. Також позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей, враховуючи інфляційні показники. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що малолітні діти наразі перебувають на вихованні та утриманні в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] та [PERSON] та проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що ще з 2021 року розпочалася робота із родиною [PERSON] , адже 19.03.2021 дітей було доставлено працівниками служби у справах дітей спільно із працівниками поліції до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» адже була наявна загроза їх життю і здоров`ю. Пізніше дітей було повернуто матері та проведено із нею профілактичну бесіду, однак 09.07.2021 дітей повторно було доставлено у зв`язку із загрозою їх життю і здоров`ю до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня». Після проведеного соціального супроводу, за заявою матері 09.02.2022 дітей було повернуто їй на виховання. Знову ж 01.10.2024 дітей було доставлено до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» адже була наявна загроза їх життю і здоров`ю та на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради 25.10.2024 прийнято рішення про недоцільність повернення дітей до матері на виховання. З посиланням на систематичне невиконання батьківських обов`язків [PERSON] щодо малолітніх дітей, а також те, що вона і надалі не виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про дітей, систематично вживає алкогольні напої, що негативно впливає на розвиток дітей, оскільки надано висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав просить задовольнити позов. Крім того, враховуючи, що батьки не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини, також просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу). Від відповідачки [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Позовна заява подана до Садгірського районного суду м. Чернівці поштою та отримана 02.04.2025 і в цей же день, згідно із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 07.04.2025, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.04.2025, про що повідомлено сторони. В подальшому судове засідання у справі відкладено на 16.05.2025. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Представник позивача скерувала заяву у якій просила розгляд справи провести за її відсутності. Не заперечила проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Позовні вимоги, а також наданий висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав підтримала в повному обсязі. Також просила вирішити питання щодо стягнення аліментів на утримання дітей. Треті особи [PERSON] та [PERSON] також скерували заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Від представника третьої особи Чернівецького міського центру соціальних служб Чернівецької міської ради також надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, за адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Жодних клопотань від неї не надходило, як і відзиву на позов. Таким чином, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов, як обґрунтований, підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції 13 лютого 2025 року, [PERSON] народився [INFO] у м. Чернівці, про що 20.01.2012 складено актовий запис № 130, а його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно із даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 16.07.2021 № 00031676138 щодо [PERSON] відомості про батька записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, однак батько дитини - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 17.05.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис № 1249, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 травня 2022 року. Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції 13 лютого 2025 року, [PERSON] народилася [INFO] у м. Чернівці, про що 21.02.2017 складено актовий запис № 431, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 16.07.2021 № 00031676675 щодо [PERSON] відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції 13 лютого 2025 року, [PERSON] народилася [INFO] у м. Чернівці, про що 21.01.2020 складено актовий запис № 130, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 16.07.2021 № 00031676482 щодо [PERSON] відомості про батька записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до даних листа КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» №141/01-21 від 22.03.2021, КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» повідомляє, що 19.03.2021 о 15:30 у супроводі працівників поліції та служби у справах дітей доставлені діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із актами проведення оцінки рівня безпеки дитини від 19.03.2021 та діти знаходилися в педіатричному відділенні № 1 на обстеженні та лікуванні. Згідно із даними Висновку служби у справах дітей про доцільність повернення дітей у сім`ю № 1/692 від 28.04.2021 за час перебування дітей у лікарні мати [PERSON] постійно цікавилася станом їх здоров`я, виконувала рекомендації лікарів, а також надала письмову заяву для повернення малолітніх дітей у сію та згоду на проживання в центрі. Таким чином із [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання нею батьківських обов`язків та дітей було повернуто матері на виховання. Даними листа Чернівецького міського центру соціальних служб №586/01-17 від 30.06.2021 встановлено, що під соціальним супроводом міського Центру перебуває родина [PERSON] . Роботу з родиною було розпочато у зв`язку із насильством в родині з боку співмешканця [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] було госпіталізовано зі струсом мозку. 24.06.2021 працівниками міського центру соціальних служб спільно з працівниками служби у справах дітей та працівниками поліції було здійснено виїзд за адресою проживання родини [PERSON] та встановлено наступне. Санітарно-гігієнічні норми у помешканні, де проживали діти - незадовільні, на стінах грибок, розкидані речі та сміття, відсутні продукти харчування для дітей, діти не доглянуті, постільна білизна брудна. Зі слів сусідів, мати та її співмешканець ведуть аморальний спосіб життя, неналежно виконують батьківські обов`язки, державну соціальну допомогу на дітей використовують не за призначенням. Згідно із інформацією викладеною у листі КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» №326/01-21 від 12.07.2021, КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» повідомляє, що 09.07.2021 о 17:20 у супроводі працівників поліції та служби у справах дітей доставлені діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із актами проведення оцінки рівня безпеки дитини. Діти знаходилися в педіатричному відділенні № 1 на обстеженні та лікуванні. Відповідно до Наказу служби у справах дітей Чернівецької міської ради № 2/85 від 12.07.2021 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взято на облік, як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з неналежним виконанням батьками своїх батьківських обов`язків. За інформацією Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області від 22.12.2021 громадянку [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також матеріалами справи підтверджено і те, що 09.02.2022 до служби у справах дітей Чернівецької міської ради звернулась [PERSON] із заявою про повернення дітей на виховання. Крім цього, в заяві громадянка [PERSON] зобов`язалась створити належні умови для виховання та проживання дітей, а також належним чином виконувати батьківські обов`язки. Проти соціального супроводу не заперечувала та повідомила про те, що розуміє, що в разі систематичного зловживання алкогольними напоями та неналежного виконання батьківських обов`язків її може бути позбавлено батьківських прав. Відповідно до Висновку служби у справах дітей про доцільність повернення дітей у сім`ю № 1/145 від 09.02.2022 дітей було повернуто матері на виховання, оскільки [PERSON] зібрано та подано всі необхідні документи для повернення дітей в сім`ю, надана письмова заява від 09.02.2022. За інформацією Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області від 04.09.2023 до Чернівецького районного управління поліції 01.09.2023 звернулась громадянка [PERSON] із заявою про те, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство відносно дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після виїзду на місце події працівників поліції було встановлено, що в будинку [PERSON] антисанітарний стан, брудно, у дітей відсутній одяг по сезону та продукти харчування. Щодо [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Заочним рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 20.10.2022 у справі № 726/1384/22 позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що вона самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини. Рішення набрало законної сили 18.11.2022. 28.09.2023 службою у справах дітей роз`яснена [PERSON] її обов`язки щодо належного виховання та розвитку дітей та попереджено про те, що у разі ухилення від їх виконання її може бути притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності. За інформацією Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області від 15.10.2024 встановлено, що в ході відвідування сім`ї яка опинилася у складних життєвих обставинах 01.10.2024 працівниками служби у справах дітей Чернівецької міської ради спільно з працівниками поліції було виявлено громадянку [PERSON] , яка зареєстрована та фактично проживає за адресою [ADDRESS] , в безпорадному стані внаслідок вживання алкогольних напоїв, у будинку була антисанітарія, розкидані речі та відсутні продукти харчування для малолітніх дітей. Як наслідок, щодо [PERSON] складено протокол за частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Дітей було вилучено та поміщено до КНП МДКЛ м. Чернівці. Згідно із інформацією викладеною у листі КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» № 634/01-21 від 02.10.2024, КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» повідомляє, що 01.10.2024 о 17:45 у супроводі працівників поліції та служби у справах дітей доставлені діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із актами проведення оцінки рівня безпеки дитини від 01.10.2024. Діти знаходилися в педіатричному відділенні № 2 на обстеженні та лікуванні. Відповідно до даних Висновку служби у справах дітей про недоцільність повернення дітей у сім`ю на виховання № 1/2503 від 25.10.2024 прийнято рішення про недоцільність повернення дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] до матері [PERSON] на виховання. Даними листа Чернівецького міського центру соціальних служб №1829/02-04 від 30.10.2024 встановлено, що у зв`язку із невиконанням договору про співпрацю у виході із складної життєвої ситуації, надання послуги соціального супроводу родину [PERSON] припинено з негативним результатом. Відповідно до даних Наказу начальника служби у справах дітей Чернівецької міської ради Кондрат Галини № 2/12 від 21.01.2025 тимчасово влаштовано дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 24.01.2025 до 24.04.2025 в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] і [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] та покладено на останніх відповідальність за виховання та матеріальне утримання дітей на час перебування в сім`ї. Відповідно до даних Рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 67/4 від 11.02.2025, вирішено надати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] - матері малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків. Крім того суду надано Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради згідно із яким розглянуто документи подані службою у справах дітей та з метою соціального захисту інтересів малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, з метою соціального захисту інтересів дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11 вищезазначеного Закону). Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке відповідно мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Так, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року (із змінами), позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; відсутність або недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав (постанова Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 203/3505/19). Як встановлено в судовому засіданні мати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тривалий час неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо дітей. Діти неодноразово у зв`язку із загрозою їх життю і здоров`ю вилучалися та доставлялися до лікарні на лікування. Також матеріалами справи підтверджено те, що мати дітей веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, внаслідок чого діти залишилися без виховання та утримання, фактично покинуті на самостійне виживання. Нерідко догляд за дітьми здійснює старший брат - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим не може відвідувати школу. Крім того, відповідачка не забезпечує належних умов для проживання дітей, оскільки неодноразово працівниками соціальних служб було встановлено відсутність продуктів харчування, окремо облаштованого місця для дітей, задовільних умов проживання у будинку. Також [PERSON] було роз`яснено про необхідність змінити свою поведінку щодо дітей та роз`яснено батьківські обов`язки, які вона має дотримуватися щодо своїх дітей. Крім того, остання попереджалася про негативні наслідки у випадку відсутності змін у поведінці щодо дітей. Однак доказів зміни поведінки відповідачкою та створення належних умов для життя дітей суду не надано. У зв`язку із невиконанням умов договору щодо здійснення соціального супроводу його надання родині було припинено. Також не надано доказів того, що з моменту відібрання дітей останнього разу мати цікавився їх життям, намагалася змінити свою поведінку щодо малолітніх дітей, чи усунула причини, які перешкоджали їй належному вихованню дітей. Таким чином судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , як мати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дітей, а саме: не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не допомагає матеріально, не цікавиться здоров`ям, навчанням та вихованням дітей, а отже таким чином самоусунулася від виховання дітей та виконання своїх батьківських обов`язків. Обставини справи свідчать про відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір матері вчинити активні та цілеспрямовані дії на повернення дітей чи забезпечення їх належного виховання. Також не встановлено будь-яких ґрунтовних обставин, які б унеможливлювали виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків на належному рівні. Відсутні перешкоди у реалізації останньою батьківських обов`язків, а тому остання фактично самоусунулася від виконання таких за власним бажанням. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. За таких обставин, за встановленого нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси малолітніх дітей, які неодноразово перебували у складних життєвих обставинах викликаних загрозою їх життю і здоров`ю, внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, беручи до уваги дані отриманого висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку про підтвердження факту неналежного виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] та необхідність позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей. У спірній ситуації суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дітей, а тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дітей настануть позитивні наслідки. Таке втручання для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів дітей для їх подальшого гармонійного розвитку. При цьому, суд роз`яснює відповідачці [PERSON] , що у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд виходить із такого. Відповідно до ст.180 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ст.183 СК України). Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання. Таким чином, врахувавши вимоги СК України та інші обставини, що мають істотне значення, беручи до уваги, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину, враховуючи встановлені по справі фактичні обставини, суд вважає, що з відповідачки [PERSON] слід стягувати аліменти, на користь [PERSON] та [PERSON] , на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у заявленому позивачем розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду (тобто з 01.04.2025) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Підстав для індексації розміру аліментів у частці від доходу не передбачено. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягає до задоволення. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав та в розмірі 1 211, 20 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved