Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

09 грудня 2024 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що заявниця народилася [INFO] , актовий запис 1996 від 22.10.1968. 07 лютого 1987 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.1994. 01.10.2013 заявниця отримала паспорт громадянки України серії [NUMBER] , в якому її прізвище, ім`я, по батькові зазначено двома мовами - українською і російською. Українською мовою зазначено, що паспорт видано - [PERSON] , [INFO] , а російською мовою зазначено, що паспорт видано - [PERSON] , [INFO] . 20 листопада 2024 року [PERSON] звернулась до Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з проханням видати свідоцтво про розірвання шлюбу на підставі рішення суду, однак їй було відмовлено з огляду на те, що свідоцтво було видано її колишньому чоловіку, і в ньому було зазначено, що шлюб розірвано з [PERSON] , що не відповідає по батькові зазначеному в її паспорті - [PERSON] . В той же день заявниця дізналася, що в актовому записі про її народження № 1996 від 22.10.1968 вказано, що вона народилася [INFO] . В отриманні повторного свідоцтва про народження заявниці було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо врегулювання розбіжностей в документах. Посилаючись на вищевказані обставини заявниця просила суд встановити факт неправильності запису в актовому записі про її народження, зобов`язати внести зміни у вказаний актовий запис, та встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є однією особою. Заявниця у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Представниця заінтересованої особи Швуім Я. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, заперечень немає, покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що в паспорті громадянина України ім`я заявниці - [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). У свідоцтві про народження, виданого російською мовою Жовтневим РАЦС м. Кривого Рогу 22 жовтня 1968 року, ім`я заявниці зазначено: « [PERSON] », [INFO] (а.с.10). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого на російській мові, « [PERSON] » уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.1994, розірваною шлюб між заявницею та її чоловіком, ім`я заявниці зазначено на російській мові - « [PERSON] » (а.с.11). Листом Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.12.2024 заявниці повідомлено, що у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян знайдено актовий запис про народження на [PERSON] , [INFO] , тобто актовий запис про народження містить дату народження дитини відмінну від дати народження зазначеної у паспорті (а.с.12). У записі акта про народження № 1996 від 22 жовтня 1968 року, складеного російською мовою Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зазначено відомості про народження дитини: « [PERSON] », [INFO] (а.с.29). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона матір заявниці, її донька народилася [INFO] , як і зазначено у свідоцтві про народження дитини, чому інша дата про народження вказана в актовому записі про народження їй невідомо. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Таким чином, встановлення факту неправильності запису в актовому записі заявниці має для неї юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні дати її народження позбавляє можливості реалізувати її немайнові права, а відтак суд вважає заяву в цій частині доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога заявниці щодо факту тотожності особи, а саме: що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є однією і тією ж особою, суперечить вимогам статті 315 ЦПК України, оскільки в судовому порядку не встановлюється тотожність особи. На підставінаведеного та

Outcome: partial