Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на свою користь 20920,00 грн. матеріальної шкоди, 20000,00 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 24.08.2024 року близько 00 год. 10 хв. по вул. Зарічна, с. Теліжинці, Білоцерківського району, Київської області, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вилами пошкодив транспортний засіб Hyundai Lantra, реєстраційний номер [NUMBER] , який перебуває у його користуванні, а саме пошкодив задній та передній бампери, пробив вітрове скло, пробив 3 шини, пошкодив лакофарбове покриття. При цьому відповідач ображав його нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. З даного приводу було викликано поліцію, яка встановила факт пошкодження вищезазначеного автомобіля та складено протокол щодо [PERSON] за ст. 173 КУпАП. 05.11.2024 постановою Тетіївського районного суду Київської області у справі про адміністративне правопорушення № 940/1230/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривню. Згідно звіту № 4223 від 02.09.2024 року про незалежну оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу матеріальний збиток спричинений пошкодженням транспортного засобу склав 20920,00 грн. У зв`язку із такими діями відповідача позивач зазнав моральної шкоди, розмір якої він оцінює у 20000,00 гривень. На розмір моральної шкоди вплинули вимушені зміни в його житті, а саме він був обмежений в можливості використовувати транспортний засіб через його пошкодження. Враховуючи, що відповідач своєю протиправною поведінкою спричинив йому матеріальну та моральну шкоду, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20920,00 грн., моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. та витрати за проведення оцінки матеріальної шкоди у розмірі 3500,00 грн. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 14.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 02.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Неживок І.В. підтримали позовні вимоги та просили їх задольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позов, заяв та клопотань не подавав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не прибула, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що точної дати, коли дана подія відбулась вона не пам`ятає, але чула як вночі по [ADDRESS] , [PERSON] металевою арматурою наносив пошкодження транспортному засобу, який належить [PERSON] . Коли вона побачила автомобіль [PERSON] , то у нього були пробиті колеса, побите скло та подерте покриття. Зазначила, що до даної події автомобіль [PERSON] немав пошкоджень. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що постановою Тетіївського районного суду Київської області від 05 листопада 2024 року (справа № 940/1230/24, провадження № 3/940/528/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 173 КУпАП,\~а саме\~за те,\~що він 24.08.2024 року близько 00 год. 10 хв. в [ADDRESS] , вчинив дрібне хуліганство, а саме висловлювався нецензурними словами в адресу громадянина [PERSON] та розмахував до нього вилами, внаслідок чого порушив громадський порядок та спокій громадян. Постанова набрала законної сили 18 листопада 2024 року. В письмових поясненнях долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення [PERSON] визнав, що він 24.08.2024 року на підставі неприязних відносин з громадянином [PERSON] пошкодив його автомобіль марки Hyundai Lantra. Зі змісту рапорту встанолено, що 23.08.2024 року о 23 год. 39 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою [ADDRESS] , сусід [PERSON] [PERSON] , перебуваючи в п`яному вигляді, вчиняв дрібне хуліганство. В зв`язку з цим відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП (протокол ВАД 329703). У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії власником автомобіля марки «Hyundai Lantra,», державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Даний транспортний засіб перебуває у користуванні позивача [PERSON] . Зі звіту № 4223 про незалежну еспертну оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] 27 серпня 2024 року встановлено, що матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля Hyundai Lantra, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його пошкодження складає 20920,00 грн. Вартість робіт проведених ФОП [PERSON] щодо оцінки матеріальної шкоди становить 3500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 4223 від 27.08.2024 року. Відповідно до ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Згідно ч. 6 ст.\~82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку про існування причинного зв`язку між шкодою, завданою позивачу і протиправними діяннями відповідача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст. ст. 1166, 1167\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у завдані технічних пошкоджень автомобілю, внаслідок дрібного хуліганства, позивачем надано звіт про незалежну еспертну оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, з якого слідує, що розмір такої шкоди становить 20920,00 грн. З урахуванням наведеного понесені позивачем витрати підтвердженні належними та допустимим доказами і такий розмір завданої матеріальної шкоди є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в межах заявлених позовних вимог у загальному розмірі 20920,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~23\~ЦПК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як роз`яснено у постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач безсумнівно зазнав душевних страждань, зумовлених діями відповідача, що призвели до пошкодження його майна та необхідністю у зв`язку з цим докладати зусилля для відновлення попередніх життєвих умов через неможливість користуватися автомобілем та необхідністю проведення його ремонту. Разом із тим при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а також характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке полягало, зокрема, у механічному пошкодженні зовнішніх деталей автомобіля, внаслідок дрібного хуліганства. При цьому позивач не надав доказів того, що його звичні життєві устої було суттєво порушено, або ж звичний для нього спосіб життя настільки змінився, що він вимушений був приймати суттєві додаткові міри до організації свого життя. Тому суд вважає, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. є достатньою та справедливою компенсацією позивачу і відповідає принципу розумності та справедливості з огляду на конкретні обставини даної справи. Разом з тим, відповідно до ст.\~264\~ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Оскільки позивач згідно з п. 10 ч. 1 ст. 5 Законом України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позову, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги у розмірі 2422,40 грн. Разом з тим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані із залученням оцінювача для звіту про оцінку у розмірі 3500,00 грн. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial