Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 04.05.2024 о 14 год. 10 хв., водій [PERSON] , керуючи на законних підставах належним автомобілем «SKODA SUPERB», реєстраційний номер [NUMBER] , починаючи рух, не впевнився в безпеці свого руху та не надав перевагу автомобілю «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попутно справа. В результаті ДТП, автомобіль «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2024 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Автомобіль «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 15.09.2022. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SKODA SUPERB», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної події була застрахована полісом № 0233966, страхової компанії ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», що діяв на дату ДТП - 04.05.2024, розмір франшизи за яким складає 3200,00 грн. Позивач звернувся з повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування до страхової компанії та надав усі необхідні для виплати документи, але до сьогоднішнього дня остання ігнорує виконання своїх зобов`язань щодо страхового відшкодування потерпілому страхових сум в межах ліміту. Відповідно до висновку судового експерта Дегтяр В.О. № 107 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження за замовленням [PERSON] від 17.05.2024, вартість відновлювальних робіт автомобіля «OPEL ANTARA», д.н.з [NUMBER] , складає: 55 189,96 грн. Вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяних власнику автомобіля «OPEL ANTARA», д.н.з [NUMBER] , на момент проведення дослідження, становить 30 772,02 грн. Вартість послуг експерта: виготовлення експертного висновку - складає 7 000,00 грн. Таким чином, відповідач ПрАТ СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» повинен сплатити позивачу страхове відшкодування в межах лімітів страхової відповідальності, та не перекладати відповідальність щодо страхового відшкодування на водія забезпеченого транспортного засобу, в розмірі, визначеному експертним дослідженням, а саме 30\~772,02 грн., з урахуванням розміру франшизи, яка складає 3\~200,00 грн., тобто 27 572,02 гривень. Відповідно, з винуватця ДТП [PERSON] підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням (з урахуванням зносу) та загальною вартістю відновлювального ремонту (з урахуванням розміру франшизи), тобто 27 617,94 грн. (55 189,96 грн. 27 572,02 грн.). Разом з матеріальною шкодою позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки тривалий час він був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем у гарному зовнішньому вигляді за призначенням, для потреб родини, чим був дуже пригнічений. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на його користь суму матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 27\~572, 02 грн., а з відповідача [PERSON] - суму матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , що є різницею між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, у розмірі в розмірі 27\~617,94 грн., а також моральну шкоду в розмірі 15\~000,00 грн. Також, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06.11.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні представник позивача адвокат Майоров С.В. підтримав позовну заяву та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Крім того, зазначив, що перешкод в огляду пошкодженого автомобіля у страхової компанії не було з боку позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кундіус Г.В. у судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву та зазначила, що відповідач частково визнає позов. Останній погоджується з висновком експерта №107 від 17.05.2024. Пошкоджений автомобіль був доступний для огляду страховій компанії. Стосовно заявленої позовної вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 15\~000,00 грн., то дану вимогу відповідач не визнає в повному обсязі, оскільки дана сума не обґрунтована належними доказами. Також, представник відповідача просила відмовити у стягненні судових витрат по справі, оскільки витрати є завищеними. Представник відповідачаПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за відсутності їх представника. У поданому\~05.12.2024\~відзиві на\~позовну заяву\~зазначив,\~що відповідач\~ПрАТ «СК\~«ЄВРОІНС УКРАЇНА»\~позовні вимоги\~не визнає\~в повному\~обсязі,\~оскільки відповідач\~не мав\~змоги здійснити\~огляд пошкодженого\~транспортного засобу\~із виявленими\~пошкодженнями.\~Позивач унеможливив\~реалізувати страховій\~компанії права\~щодо огляду\~транспортного засобу,\~визначення обсягу\~пошкоджень та\~розміру матеріального\~збитку.\~Також представник\~відповідача звернув\~увагу на\~неспівмірність заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 04.05.2024 о 14 год. 10 хв., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «SKODA SUPERB», реєстраційний номер [NUMBER] , при початку руху не впевнився в безпеці свого руху та не надав перевагу автомобілю «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який завершив виїзд на проїзджу частину. В результаті ДТП, автомобіль «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.06.2024 по справі №235/3670/24 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.07.2024 по справі №235/5070/24 у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SKODA SUPERB», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної події була застрахована полісом № СА 0233966 страхової компанії ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА». Позивач [PERSON] звернувся із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА». Відповідно до висновку судового експерта Дегтяр В.О. № 107 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження за замовленням [PERSON] від 17.05.2024, вартість відновлювальних робіт автомобіля «OPEL ANTARA», д.н.з [NUMBER] , складає: 55 189,96 грн. Вартість матеріальних збитків (з технічної точки зору), заподіяних власнику автомобіля «OPEL ANTARA», д.н.з [NUMBER] , на момент проведення дослідження, становить 30 772,02 грн. Згідно статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів. За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Водночас, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності що передбачено статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначена правова позиція закріплена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20. Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.10.2019 у справі № 753/19288/14-ц, зазначено, що системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Згідно п.\~36.6\~ст.\~36\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача ПрАТ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» у відзиві на те, що позивачем не було надано пошкоджений автомобіль для огляду, оскільки належних доказів цим обставинам суду не надано. Водночас, представник позивача суду пояснив, що перешкод у огляді пошкодженого автомобіля з боку позивача не чинилося. Представник відповідача адвокат Кундіус Г.В. підтвердила, що автомобіль для огляду відповідачу [PERSON] надавався, перешкод для ПрАТ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» не чинилося і страхова компанія самоусунулася від виконання своїх обов`язків по сплаті страхового відшкодування та огляду пошкодженого автомобіля. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача з ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» на користь позивача суми матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 27 572, 02 грн., а з відповідача [PERSON] - суми матеріальних збитків у зв`язку з пошкодженням автомобіля «OPEL ANTARA», реєстраційний номер [NUMBER] , що є різницею між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту у розмірі 27\~617,94 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Відповідно до роз`яснень наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. У постанові від 03.10.2019 у справі №709/1173/17 Верховний суд зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що позивач є фактичним володільцем транспортного засобу, який був пошкоджений в результаті ДТП, через що тривалий час був позбавлений можливості використовувати даний автомобіль у справному стані, за його призначенням та міг зазнати душевних страждань. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, судом враховується характер порушення прав позивача, його наслідки та інші обставини справи, а тому суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачами, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений судом у розмірі 2 000,00 грн., що буде відповідати розумності, виваженості та справедливості. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, вартості дослідження та судового збору, суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 1-2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 14\~000,00 грн., витрати на залучення експерта у розмірі 7\~000,00 грн. та 2\~422,40 грн. сплаченого судового збору при подання даного позову. У поданому 05.12.2024 відзиві на позовну заяву представник відповідача ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» адвокат Пилипець А.Ю. зазначив, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки ця вимога не доведена позивачем належними та допустимими доказами. У поданих 17.03.2025 поясненнях представник відповідача [PERSON] адвокат Кундіус Г.В. також зазначила, що позивачем не мотивовано обґрунтованість та співмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №62 про надання правничої допомоги від 31.07.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Майоровим С.В.; ордер на надання правничої (правової) допомоги №1430619; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; витяг з Єдиного реєстру адвокатів України; квитанцію до прибуткового касового ордеру №62 від 24.10.2024, акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 24.10.2024. Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. Суд зазначає, що втручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2020, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, №37246/04). Перевіривши зміст наданих документів, суд зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 14 000,00 грн. є неспівмірними зі складністю цивільної справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, оскільки складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, справа розглядається у спрощеному провадженні. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачів на користь [PERSON] до 8 000,00 грн. Згідно ч. 3-6 ст.139 ЦПК України, експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. У випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Так, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру №16-05 від 16.05.2024, позивачем сплачено ФОП [PERSON] за послуги з проведення експертного дослідження та надання висновку експерта 7\~000,00 грн., а тому витрати позивача в цій сумі підлягають стягненню з відповідачів на його користь. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати підлягають стягненню у наступному розмірі з [PERSON] судовий збір в розмірі 841,74 грн. та витрати на залучення експерта в розмірі 3500 грн., а всього 4341,74 грн. та зі ПрАТ «ЄВРОІНС УКРАЇНА» судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на залучення експерта в розмірі 3500 грн., а всього 4711,20 грн.

Outcome: partial