Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-26 00:00:00

представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 104056738 від 08 вересня 2021 року у розмірі 39600,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 08 вересня 2021 року відповідач уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» договір про споживчий кредит № 104056738. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідно до умов кредитного договору № 104056738 від 08 вересня 2021 року ТОВ «МІЛОАН» надало [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 5000,00 гривень, а відповідач зобов`язалася повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та за стандартною (базовою процентною ставкою) 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, проте відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 17 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 104056738 від 08 вересня 2021 року. 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» за договором відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 104056738 від 08 вересня 2021 року. Станом на 10 травня 2024 року загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 104056738 складає 39600,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 33600,00 гривень - заборгованість за процентами, 1000,00 гривень - заборгованість за комісією, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2025 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи неявку належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, за письмовою згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 08 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 104056738, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором R58557, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 5000,00 гривень строком на 18 днів з 08 вересня 2021 року. Згідно п. 1.1 Договору про споживчий кредит № 104056738, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 Договору. Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін. Відповідно до п. 1.5.1 Договору про споживчий кредит № 104056738, комісія за надання кредиту: 1000,00 гривень, яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно п. 1.5.2, 1.6 Договору про споживчий кредит № 104056738, проценти за користування кредитом: 1350,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Відповідно до п.п. 2.2.2 та 2.2.3 Договору про споживчий кредит № 104056738, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору; проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов?язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Згідно п. 2.3.1.2 Договору про споживчий кредит № 104056738, Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Відповідно до п. 2.4.1 Договору про споживчий кредит № 104056738 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Згідно п. 5.1 Договору про споживчий кредит № 104056738, позичальник підтверджує, що до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті), паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору; отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану. В якості доказів позивач надав суду Договір про споживчий кредит № 104056738, Графік платежів, Паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву на кредит № 104056738, підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором R58557. За даними довідки про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір № 104056738 від 08 вересня 2021 року, ідентифікована ТОВ «МІЛОАН»; акцепт договору позичальником - підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора R58557 від 08 вересня 2021 року на номер телефону [NUMBER] . ТОВ «МІЛОАН» повністю виконало свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 104056738 від 08 вересня 2021 року та надало відповідачу кредит на умовах та розмірі, передбачених цим договором, відповідач кредит отримала, про що свідчать дані платіжного доручення 32168721 від 08 вересня 2021 року про перерахування [PERSON] на кредит рах. № 516780ХХХХХХ938 5000,00 гривень, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала, в результаті чого станом на 17 грудня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 22350,00 гривень з яких: - сума заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 5000,00 гривень; - сума заборгованості за простроченими процентами в розмірі 16350,00 гривень; - сума заборгованості за простроченою комісією в розмірі 1000,00 гривень, яка підтверджена відомостями ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 104056738 від 08 вересня 2021 року. Відповідно до відомостей ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 104056738 від 08 вересня 2021 року, нарахування процентів за кредитним договором № 104056738 здійснювалось ТОВ «МІЛОАН» з 09 вересня 2021 року по 26 вересня 2021 року (у передбачений в п. 1.3 договору № 104056738 18-денний строк) в розмірі 75,00 гривень в день, тобто за ставкою 1,50%, а з 27 вересня 2021 року по 25 листопада 2021 року (у передбачений в п.1.6, 2.3.1.2 договору № 104056738 строк кредитування тривалістю 60 днів) в розмірі 250,00 гривень в день, тобто за ставкою 5,00%. 17 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 17/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить ТОВ «МІЛОАН», і стає новим кредитором за договорами про надання банківських послуг, укладеними між ТОВ «МІЛОАН» та Боржниками. Згідно платіжного доручення № 313550009 від 20 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» здійснено оплату ТОВ «МІЛОАН» згідно договору факторингу № 17/12-2021. За даними з Реєстру боржників до Договору факторингу № 17/12-2021 від 17 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 104056738 в розмірі 22350,00 гривень. ТОВ «Вердикт Капітал» складено розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 104056738, станом на 10 березня 2023 року відповідно до якого загальна заборгованість складає 39600,00 гривень з яких: - сума заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 5000,00 гривень; - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 16350,00 гривень; - сума заборгованості за комісією в розмірі 1000,00 гривень; - сума заборгованості за нарахованими за період з 17.12.2021 по 23.02.2022 відсотками в розмірі 17250,00 гривень. 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до боржників за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. За даними з Реєстру боржників до Договору № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 104056738 в розмірі 39600,00 гривень. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Коллект Центр». Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Таким чином істотні умови договору про споживчий кредит № 104056738, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] містяться безпосередньо у цьому договорі, підписаному [PERSON] одноразовим ідентифікатором R58557. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 104056738 від 08 вересня 2021 року підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 104056738 в загальному розмірі 22350,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 16350,00 гривень - заборгованість за процентами за період з 08 вересня 2021 року 25 листопада 2021 року (в межах строку кредитування); 1000,00 гривень - заборгованість за комісією, при цьому суд враховує, що відповідачем були порушені умови кредитного договору № 104056738 щодо своєчасного погашення заборгованості, а на час розгляду справи суду не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості у добровільному порядку, при цьому, умови договору позичальнику роз`яснені та зрозумілі, про що свідчить електронний підпис відповідача в договорі про споживчий кредит № 104056738 від 08 вересня 2021 року. У стягненні з відповідача відсотків нарахованих ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 17 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, як таких, що нараховані поза межами строку кредитування, передбаченого умовами договору про споживчий кредит № 104056738 від 08 вересня 2021 року, суд відмовляє, при цьому враховує, що звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Kоллект Центр» не заявляє вимоги про застосування судом ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до платіжної інструкції № 0436780029 від 27 травня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 0433370000 від 10 травня 2024 року, договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги, заявки на надання юридичної допомоги № 575 від 26 квітня 2024 року, витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 03 травня 2024 року позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, а саме на 56,44%, тому сума судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 1709,00 гривень (56,44% від 3028,00 гривень) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7337,20 гривень (56,44% від 13000,00 гривень) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial