Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У січні 2024 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування вимог зазначає, що 27 вересня 2023 року позивач виявила у своїй квартирі залиття стелі у ванній кімнаті. 05 жовтня 2023 року позивачем виявлено повторне затікання стелі ванної кімнати, на яке викликані представники КП «Броваритепловодоенергія». Комісією вказаного підприємства складено акт, в якому вказано, що залиття квартири [ADDRESS] сталося з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище. Відповідач в даному акті вказав, що прокапування металопластика встановлено та усунуто. Проте, 12.11.2023 року позивачем повторно виявлено затікання зі стелі ванної кімнати. 16 листопада 2023 року комісією КП «Броваритепловодоенергія» складено акт, що у квартирі [ADDRESS] встановлено наявність вологи під душевою кабіною, а також на з`єднаннях трубопроводу водовідведення. Відповідач ознайомлений із даним актом, зауваження відсутні. Відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдані збитки. Позивач у свою чергу, замовила незалежну оцінку нанесеного збитку, та відповідно до висновку про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, становить 19\~754, 00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути із відповідача 19\~754, 00 грн. завданих збитків та 1\~211, 20 грн. витрат понесених по сплаті судового збору. Заперечення відповідача 02 травня 2024 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідач вважає, що долучені акти до справи про залиття квартири складені з порушенням вимог позивача, а саме не зазначено, яку матеріальну шкоду завдано майну, які обсяги пошкоджень, обсяги необхідного ремонту завданих пошкоджень, орієнтовна вартість пошкодженого майна. Вказує, що недостатнім та недостовірним доказом є Висновок про оцінку ринкової вартості. Копія сертифікату суб`єкта оціночної діяльності не містить реєстраційного номеру, дату видачі, строку дії. Відповідно до кваліфікаційного свідоцтва оцінювача [PERSON] , останній не може проводити оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитків, а отже, не мав права складати висновок про оцінку ринкової вартості: права вимоги відшкодування збитку. Також, в актах залиття відсутні описи пошкоджень. 02 вересня 2024 року представником позивача [PERSON] подано відповідь на відзив. Представник позивача вказує, що акти від 07.11.2023 року та від 16.11.2023 року складені у відповідності до форми додатку 4 правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року №76. У вказаних актах встановлено причинно-наслідкові зв`язки, оскільки вказано, що залиття квартири [ADDRESS] сталося з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище. У квартирі [ADDRESS] у сан. вузлі є сліди жовтого кольору на стелі та стіні та у квартирі [ADDRESS] виявлено наявність вологи під душевою кабіною, а також на з`єднанні трубопроводу водовідведення, акти підписані відповідачем. Щодо висновку про оцінку вартості, суб`єкт оцінки має напрям «Оцінка об`єктів у матеріальній формі зі спеціалізацією «Оцінка нерухомих речей», яка підходить під визначення збитків. Заперечення відповідача щодо позовних вимог не спростовують доводів позовної заяви і не спростовують наявність шкоди завданої майну позивача внаслідок його залиття з вини відповідача. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити у повному обсязі. Обставини справи, що встановлені судом. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №91234644, сформованого 05.07.2017. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Із листа КП «Броваритепловодоенергія» від 20 грудня 2023 року вбачається, що впродовж 2023 року по [ADDRESS] надійшло 5 заяв щодо підтоплення стелі у ванній кімнаті. Відповідно до актів про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого, холодного водопостачання або/та відведення затвердженого головним інженером КП «Броваритепловодоенергія» від 07.11.2023 року та від 16.11.2023 року причиною стало затоплення ванної кімнати у кв. [ADDRESS] є несправні комунікації у кв. [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище. З даними актами ознайомлені мешканці обох зазначених квартир. Із звіту про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , складає 19\~754, 00 грн. Оцінювач [PERSON] , дата складання висновку 06 січня 2024 року. Відповідно до звіту про оцінку права вимоги видно, що ринкова вартість права вимоги відшкодування збитку, заподіяного квартирі та майну, що знаходилося в ній на момент залиття, станом на 06.01.2024 р., загальною площею 29.10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 519 дол. США, що за курсом Національного банку України станом на дату оцінки складає 19\~754, 00 грн. Експерт-оцінювач [PERSON] , дата оцінки 06 січня 2024 року, дата складання звіту 27 серпня 2024 року. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт залиття квартири [ADDRESS] , власником якої є позивач, підтверджується актами про залиття від 07 листопада 2023 року, 16 листопада 2023 року, фотографіями наслідків цього залиття, які були досліджені у судовому засіданні. Причиною залиття квартири [ADDRESS] , власником якої ,є позивач, стало недбале ставлення до сантехнічного обладнання мешканця квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач. Наведені обставини підтверджуються висновками актів про залиття від 07 листопада 2023 року, та 16 листопада 2023 року. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири [ADDRESS] , хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири [ADDRESS] , сталося з вини власника квартири [ADDRESS] , а саме [PERSON] . Одночасно слід зазначити, що правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 , передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).У додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число місяць ,рік ); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття .Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що акти від 07.11.2023 року та від 16.11.2023 року є неналежними доказами наявності вини відповідача у залитті належної позивачу квартири, оскільки вказані акти відповідають вимогам, встановленим вищезазначеними Правилами, в ньому наведені: дата та місце складання; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. Вирішуючи питання щодо розміру завданої шкоди, суд приймає до уваги звіт оцінювача від 27.08.2024, складений ТОВ «ЕКСПЕРТ І К» експертом-оцінювачем [PERSON] на замовлення [PERSON] відповідно до якого, вартість завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , згідно результатів проведеного обстеження та наданих на дослідження матеріалів, в діючих цінах на момент проведення дослідження, складає 19\~754, 00 грн. Суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо даного висновку, оскільки за весь час розгляду справи стороною відповідача не надано жодного доказу на спростування оцінки розміру завданої шкоди, з моменту залиття по час розгляду справи відповідач до третьої особи з будь-якими заявами щодо проведення повторних оглядів з метою оспорювання причин залиття або їх наслідків не звертався, з будь-якими клопотаннями про витребування доказів або призначення експертизи зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири та розміру збитків, відповідач до суду не звертався. Свою вину у завданій позивачу шкоді відповідачем не спростовано. Відтак, суд приходить до висновку про те, що залиття квартири позивача сталось з квартири відповідача за наявності його вини, а саме недбалому ставленні до сантехнічного обладнання у належній йому квартирі та відсутності контролю за ним і саме відповідач має відшкодувати завдану позивачу в результаті залиття шкоду. Таким чином, встановивши, що позивач довів завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд доходить висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачем у загальному розмірі 19\~754, 00 грн. визначеному на підставі звіту. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат Відповідно до квитанції від 30.01.2024, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1\~211 грн. 20 коп. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved