Jurisdiction: civil
Date: 2025-05-27 00:00:00

02 травня 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15619,62 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», було укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб, а саме кредитний договір № 111642819, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито рахунок, надано кредит, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. 25.07.2024 р. АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір № GL1N426202/1 про відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», в т.ч. до [PERSON] за кредитним договором № 111642819 від 09.01.2014 р. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 09.01.2014 р. відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ «Банк Руский Стандарт» та заповнив і підписав заяву № 111642819 про укладення договору про надання та використання платіжної картки (а.с. 5-8). У заяві [PERSON] обумовив сплату процентів по кредитному ліміту у розмірі 49 % річних. У пункті 3 заяви містилася пропозиція (оферта) про укладення договору про надання кредиту та використання платіжної картки. Банк пропозицію (оферту), викладену в заяві відповідача, акцептував (прийняв) 09.01.2014 року. Згідно вказаного договору банк відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] ,\~випустив на його ім`я платіжну картку та надав відповідачу кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою 49 % річних на суму залишку заборгованості, а відповідач зобов`язався повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування. Отже, між сторонами виникли права і обов`язки, які грунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2\~глави 71 ЦК України\~«Кредит». Також, судом встановлено, що відповідач отримав платіжну картку, яку активував і за допомогою якої використовував кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів по рахунку (а.с. 9, 15-16, 17-19). Як вбачається з витягу зі статуту Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» затвердженого рішенням № 4 від 03.09.2018, АТ «БАНК ФОРВАРД» є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Руский Стандарт» (а.с.13-14). Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 25.07.2024 р. між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладений Договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «БАНК ФОРВАРД» відступає ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуває право вимоги до позичальників та/або заставодавців, зазначених у додатку № 1 до цього договору (а.с. 20-22). Відповідно до витягу з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024 р. Додатку № 1 до Договору 426202/1 про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 111642819 від 09.01.2014 р. на залишок по тілу кредиту 8992,80 грн., залишок по відсоткам 3183,59 грн., залишок по комісіям 3443,23 грн., загальний залишок заборгованості 15619,62 грн. (а.с. 23). 23.07.2024 р. ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» проведено оплату згідно Договору №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024 р. в сумі 70122419,74 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 4170 від 23.07.2024 р. (а.с. 24). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 111642819 від 09.01.2014 р., а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно з кредитним договором. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки з карткового рахунку боржника за період з 10.02.2014р. по 10.06.2023р., з 11.06.2023 р. по 24.07.2024 р. заборгованість за кредитним договором № 111642819 від 09.01.2014 р. станом на 24.07.2024 р. становить 15619,62 грн. (а.с. 15-16, 17-19). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. \~ \~ \~ \~Відповідно до пунктів 63, 64 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018\~ № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 219/7527/16-ц (провадження № 61-17922св20) зазначено, що «суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 205/4176/18, провадження № 61-6279св19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19, провадження № 61-10096св20, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, провадження № 61-9618св19, та не врахували, що виписка з карткового рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, тому повинна досліджуватись в сукупності з іншими доказами, проте це не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень саме з цих підстав. Твердження судів, що наданий банком розрахунок не є підтвердженням боргу, оскільки не є первинним документом, є необґрунтованими, з огляду на таке. Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в цьому випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. На підтвердження заборгованості кредитор надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, який разом з випискою з карткового рахунку підтверджує виникнення заборгованості з боргових зобов`язань та їх розмір, отже, є належним доказом на підтвердження наявності заборгованості, проте відповідач вказаний розрахунок не спростувала та власного не надала». Таким чином, суд враховує наданий позивачем розрахунок заборгованості, який разом з випискою по картковому рахунку [PERSON] підтверджує виникнення заборгованості з боргових зобов`язань та їх розмір, отже, є належним доказом на підтвердження наявності заборгованості. Правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором № 111642819 від 09.01.2014 р. відповідачем не спростована. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 111642819 від 09.01.2014 р. в сумі 15619,62 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved